Il terzo campionato internazionale di scherma si è svolto nel 1923 a L'Aia, nei Paesi Bassi.

Sono stati assegnati 2 titoli maschili:
maschile
sciabola individuale
spada individuale

Risultati

Uomini

Medagliere

Collegamenti esterni

 1923
Scherma nel 1923
Scherma all'Aia
Competizioni sportive all'Aia

Campionato internazionale di scherma 1923


Mette Landtved-Holm (født 11. juli 1964 i Bogense) er borgmester i Nordfyns Kommune valgt for Venstre. Tidligere var hun formand for Erhvervs-, Kultur- og Fritidsudvalget. Uden for kommunalpolitik har hun været viceskoleleder på Sletten Skole, og før det skoleleder på Horsebækskolen, begge i Otterup. Hun er uddannet folkeskolelærer og skolebibliotekar, samt PD i ledelse.

Mette Landtved-Holm blev borgmester i Nordfyns Kommune den 11. maj 2023 da Morten Andersen trak sig fra borgmesterposten. Hun er den første kvindelige borgmester i kommunen. Bag konstitueringen er Venstre, Det Konservative Folkeparti, Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet, Socialistisk Folkeparti, Danmarksdemokraterne og en løsgænger.

Da hun i 1990 blev valgt ind i den daværende Otterup Kommune første gang, var hendes far Axel Landtved Rasmussen borgmester. Efter otte års politisk arbejde trak hun sig i 1998, men i 2017 vendte hun tilbage, og fik 539 personlige stemmer. Ved det seneste valg i 2021 fik hun næsten samme antal på trods af et atypisk valg, hvor hun måtte afbryde valgkampen midtvejs og isolere sig med covid-19.

Referencer

Borgmestre fra Venstre
Personer fra Bogense
Borgmestre i Danmark 2022-2025

Mette Landtved-Holm


Kings River Township is one of 21 inactive townships in Madison County, Arkansas, USA. As of the 2010 census, its population was 769.

Kings River Township was established before 1850, but the exact date is unknown because early county records were lost. The township takes its name from the Kings River within its borders.

References

Townships in Madison County, Arkansas
Townships in Arkansas

Kings River Township, Madison County, Arkansas


Cantamarca,  é um sítio arqueológico do Peru, foi a principal cidade do Curacado de Canta que dominava a parte montanhosa da bacia do rio Chillon. Era caraterizada por suas estruturas circulares com falsas abóbadas sustentadas por colunas de pedra. Na época em que foi dominada pelos Incas uma das esposas de Huayna Capac morava na cidade.

Localização

Cantamarca estava localizada a noroeste da cidade de Canta (capital da província de Canta, na Região de Lima), a apenas 5 quilômetros do pico íngreme da serra com o mesmo nome que esta a 3660 metros acima do nível mar, na margem esquerda do rio Chillon. Este rio é sazonal, mas torrencial, pois nasce na nevada cordilheira La Viuda (A viúva) a mais de 5000 metros acima do nível do mar. Nas encostas de ambas as margens nascem pequenos mananciais e ao redor deles pastos propiciando a criação de gado.

Histórico

Cantamarca foi construída durante o final do Período Intermediário Tardio (1100 d.C.) e sobreviveu à conquista dos Incas em 1450, que reorganizaram e ampliaram a cidade até que em 1550 os conquistadores espanhóis transferiram os moradores para a cidade de Canta, e com isso Cantamarca foi finalmente abandonada.

Durante o  Período Intermediário Tardio o vale do rio Chillon foi ocupado por vários curacados. Na parte baixa do vale (área chamada Yunga) eram os Colli que dominavam  desde o mar até Quives (atual distrito de Santa Rosa de Quives). A parte superior do vale (área chamada chaupiyunga) era dividida entre os Atavillos na margem direita e os Canta na margem esquerda. Cantamarca era a localidade Canta mais importante e onde residia o Curaca (governante).

Frequentemente havia conflitos entre os curacados, tanto para apropriação de terras e recursos, como também por razões religiosas. Por isso, as cidades eram construídas nos topos das colinas íngremes e muradas, como é o caso de Cantamarca. Um dos conflitos mais prolongados ocorreu pela posse de Quives pois tinha o solo adequado para o plantio de coca e de pimenta, dois importantes produtos agrícolas para o desenvolvimento econômico e religioso das nações pré-hispânicas.

Na segunda metade do século XV, os exércitos do Inca Tupac Yupanqui invadiu as terras altas de Lima subjugando os curacados de Yauyos, Huarochirís e Cantar. A Conquista Inca trouxe uma série de mudanças traumáticas, tais como o deslocamento de populações (mitimaes) , o repovoamento da região com estrangeiros, além da reestruturação urbana da cidade de Cantamarca. Os incas utilizaram este assentamento como centro administrativo da região, construindo um grande número de colcas (armazéns).

A presença de uma das esposas de Huayna Capac (penúltimo Inca) neste local implica na existência de várias estruturas como Huasicunas (casas), Muchayhuasi (locais de adoração), Ayapatacunas (cemitérios), Jawaricuna (observatórios), Tambos (armazéns) e Colcas (depósitos). Não se conhece que tipos de rituais eram realizados nos templos de Cantamarca, mas certamente o culto às múmias dos curacas do passado era um deles.

O Curacado de Canta na época da conquista espanhola estava dividido em sete parcialidades: Canta, Locha, Carhua, Visca, Lachaqui, Copa e Esquebamba. Sendo que seu Curaca nesta ocasião era Libya Garanga.

Descrição do sítio

Cantamarca foi construída no topo de uma colina íngreme, com poucos espaços planos, seus edifícios são circulares, com paredes e tetos de pedra unidas com lama e sustentados por uma coluna central. Para ampliar o espaço útil foram construídos muitos aterros em diferentes níveis. As estruturas não mostram sinais de terem sido cobertas com algum tipo de reboco.

Cantamarca foi organizada em duas grandes seções:
 O assentamento propriamente dito, murado e com estruturas circulares organizados em torno de um pequeno pátio,
 A área dos colcas (24 no total), construída durante a ocupação Inca e destinava-se a armazenar os tributos das diferentes parcialidades de Canta. Diferente das outras estruturas de Cantamarca, os Colcas são retangulares (em média 3 por 4 metros) com uma entrada no centro que se conectava a um pátio. Estavam organizados em fila numa longa rua de três metros de largura .

A principal característica arquitetônica de Cantamarca são suas estruturas circulares em pedra com uma coluna central. Esta coluna é estreita na base e vai se ampliando até chegar ao teto. O mesmo ocorre com as paredes tornando o interior convexo, moldando uma "falsa abóbada". Finalmente grandes lages foram dispostas radialmente e rebocadas com lama e grama formavam um teto de 70 centímetros de largura. Este estilo arquitetônico tem sido identificado em outros sítios arqueológicos na região, e podemos concebe-lo como protótipo da arquitetura Canta.

O abastecimento de água era feito por canais e reservatórios alimentados por Puquios (mananciais), localizados a cerca de 100 a 200 metros do sítio arqueológico. Uma rede de estradas ligam Cantamarca com outros assentamentos como Canta, Huaros e Pumacoto.

Sítios arqueológicos do Peru

Cantamarca


An Atractus manizalesensis in uska species han Colubridae nga ginhulagway ni Prado hadton 1940. An Atractus manizalesensis in nahilalakip ha genus nga Atractus, ngan familia nga Colubridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Atractus

Atractus manizalesensis


Ang Nāw-e Dīvārak ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Nāw-e Dēwālak (suba), Wilāyat-e Ghōr,
 Nāw-e Dēwārak (suba nga anhianhi sa Apganistan, lat 34,63, long 66,83), Wilāyat-e Bāmyān,
 Nāw-e Dēwārak (suba nga anhianhi sa Apganistan, lat 34,59, long 66,96), Wilāyat-e Bāmyān,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Nāw-e Dīvārak


Oum Er-Rbia (, "forårets mor"; Berber :  ; Portugisisk :  ) er en lang vandrig flod i det centrale Marokko .

Floden er 555 km lang. Med en gennemsnitlig vandmængde på 105 m3/s, er Oum Er-Rbia den næststørste flod i Marokko efter Sebou-floden. Det har oprindelse i Mellematlas og passerer gennem byen Khénifra og ankommer ved dens mund ved Atlanterhavet ved havnen i Azemmour, der ligger på dens venstre bred. Oum Er-Rbia har seks dæmninger, hvoraf den vigtigste er Al Massira Dam. Dens vigtigste bifloder er El-Abid-floden, Tessaoute-floden, og Lakhdar-floden.

Flodens historiske kælenavn var Asif n Isaffen, der betyder "floden af floder". Ifølge lærde er flodens oprindelige Berber-navn Wansifen og blev først ændret i nyere tid, omkring det 16. eller det 17. århundrede, og en nærliggende landsby ved navn Oum Rabia kunne have påvirket denne ændring.

Oum Er-Rbia får vand fra et stort antal grundvandskilder, og området nær dens udspring kaldes "The Forty Springs", skønt det nærmere er et poetisk udtryk end et nøjagtigt antal.

Galleri

Kilder og henvisninger

Floder i Marokko

Oum Er-Rbia


An Chemsakia semicostata in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Bates hadton 1872. An Chemsakia semicostata in nahilalakip ha genus nga Chemsakia, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Nicaragua. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Chemsakia

Chemsakia semicostata


An Pterolophia obovata in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Hayashi hadton 1971. An Pterolophia obovata in nahilalakip ha genus nga Pterolophia, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pterolophia

Pterolophia obovata


Hooverphonic er et flamsk band dannet i oktober 1995. De skulle have repræsenteret Belgien ved Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam, der imidlertid blev aflyst på grund af COVID-19-pandemien. I stedet er Hooverphonic valgt internt af belgisk TV til at repræsentere landet ved Eurovision Song Contest 2021 med en endnu ikke offentliggjort sang.

Diskografi
 A New Stereophonic Sound Spectacular (1996)
 Blue Wonder Power Milk (1998)
 The Magnificent Tree (2000)
 Hooverphonic Presents Jackie Cane (2002)
 No More Sweet Music/More Sweet Music (2005)
 The President of the LSD Golf Club (2007)
 The Night Before (2010)
 Reflection (2013)
 In Wonderland (2016)
 Looking For Stars (2018)
 Release Me (2020)
 The Wrong Place (2021)

Referencer

Eksterne henvisninger

Musikgrupper fra Belgien
Musikgrupper fra 1995
Belgiens Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2020
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2021

Hooverphonic


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Gonatacanthus. Ang Gonatacanthus sakop sa kabanay nga Tettigoniidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Gonatacanthus

Gonatacanthus


An Falco cherrug in uska species han Aves nga ginhulagway ni John Edward Gray hadton 1834. An Falco cherrug in nahilalakip ha genus nga Falco, ngan familia nga Falconidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Falco

Falco cherrug


An Hypselobarbus micropogon in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Achille Valenciennes hadton 1842. An Hypselobarbus micropogon in nahilalakip ha genus nga Hypselobarbus, ngan familia nga cyprinidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Hypselobarbus

Hypselobarbus micropogon


Olga Nikolajevna af Rusland (; ) (15. november  1895 – 17. juli 1918) var en russisk storfyrstinde, der var den ældste datter af Nikolaj 2. af Rusland og Alexandra Fjodorovna af Rusland. Olga og hendes familie blev henrettet i 1918 i forbindelse med Den Russiske Revolution.

Personer henrettet ved skydning
Huset Holsten-Gottorp-Romanov
Kongelige fra Rusland
Helgener i den østlige ortodokse kirke

Olga Nikolajevna af Rusland (1895-1918)


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Pseudharpethericles taurus. Una ning gihulagway ni Marius Descamps ni adtong 1977. Ang Pseudharpethericles taurus sakop sa kahenera nga Pseudharpethericles, ug kabanay nga Thericleidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Zimbabwe

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Zimbabwe
Pseudharpethericles

Pseudharpethericles taurus


Averøy è un comune norvegese. Si trova sulla costa centro-occidentale nella contea di Møre og Romsdal.

Storia
Averøy è un'isola ricca di luoghi di interesse, come la cava di Bremsnes che contiene reperti della Cultura di Fosna. Langøysund, ora un remoto villaggio di pescatori, fu un tempo un vivace porto lungo la strada principale della costa e il luogo del Compromesso del 1040 fra il Re Magnus I e i contadini della costa. Vi è inoltre la stavkirke di Kvernes (costruita intorno al 1300 – 1350).

Infrastrutture e trasporti
L'Atlanterhavsveien (Strada dell'Atlantico) collega l'isola e il comune di Averøy al comune di Eide, che si trova ad ovest sulla terraferma. La strada è anche un'attrazione turistica. Il ponte di Storseisundet attraversa il confine comunale. Nel 2005 ha ricevuto il premio "Edificio del Secolo" dall'Industria edile norvegese.
Dall'altra parte dell'isola vicino a Sveggen, Averøy è collegata a Kristiansund attraverso un tunnel sottomarino. Questa galleria, nota come l'Atlanterhavstunnelen (il Tunnel dell'Atlantico), è stata completata nel dicembre 2009, sostituendo il traghetto da Bremsnes per Averøy verso Kristiansund.

Nel comune è presente inoltre il faro di Hestskjær.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Comuni della contea di Møre og Romsdal

Averøy


Prema međunarodnom humanitarnom pravu,  civili  su osobe koje nisu pripadnici oružanih snaga" i nisu "borci ako otvoreno nose oružje i poštuju zakon i običaje ratovanja. Malo se razlikujo od neboraca, jer neki neborci nisu civili (naprimjer, vojni kapelan pridruženi zaraćenoj straci ili služe vojno osoblje sa neutralnom zemljom). Civili na teritorijama strane u oružanom sukobu imaju pravo na određene privilegije prema običajno pravo ratovanja i međunarodnim ugovorima kao što je Četvrta Ženevska konvencija. Privilegije koje uživaju prema međunarodnom pravu zavise od toga da li je sukob unutrašnji (građanski rat) ili međunarodni.

U nekim nacijama, uniformisani pripadnici civilne policije ili vatrogasna odeljenja kolokvijalno nazivaju građane civilima.

Etimologija
Reč "civil" potiče iz kasnog 14. stoljeća i potiče od starofrancuskog "civilien". Vjeruje se da se civil koristio za označavanje neboraca još 1829. Termin "neborci" sada se odnosi na ljude općenito koji ne učestvuju u neprijateljstvima u vrijeme ratova, a ne samo civile.

Legalna upotreba u ratu
Međunarodni komitet Crvenog krsta Komentar iz 1958. na 1949 Ženevska konvencija IV o zaštiti civilnih osoba u vrijeme rata kaže: "Svaka osoba u neprijateljskim rukama mora imati status po međunarodnom pravu: on je ili ratni zarobljenik i, kao takav, obuhvaćen Trećom konvencijom, civil obuhvaćen Četvrtom konvencijom, ili opet član medicinskog osoblja oružanih snaga koje je obuhvaćeno Prvom konvencijom. Nema srednjeg statusa; niko u neprijateljskim rukama ne može biti van zakona. Smatramo da je to zadovoljavajuće rješenje – ne samo zadovoljavajuće za um, već i, iznad svega, zadovoljavajuće sa humanitarne tačke gledišta." MKCK je izrazio mišljenje da "Ako civili direktno učestvuju u neprijateljstvima, oni se smatraju 'nezakonitim' ili 'neprivilegiranim' borcima ili zaraćenim stranama (ugovori o humanitarnom pravu ne sadrže izričito ove termine) može biti krivično gonjen prema domaćem zakonu države pritvora za takvu radnju."
Član 50  Protokola I Dodatni uz Ženevske konvencije, 1977 predviđa:
 1. Civil je svaka osoba koja ne pripada ni jednoj od kategorija lica iz člana 4A(1), (2), (3) i (6) Treće konvencije i člana 43 ovog Protokola. U slučaju sumnje da li je neko civilno lice, smatraće se da je to lice civil.
 2. Civilno stanovništvo čine sva lica koja su civili.
 3. Prisustvo u civilnom stanovništvu pojedinaca koji ne spadaju u definiciju civila ne lišava stanovništvo njegovog civilnog karaktera.

Definicija je negativna i definiše civile kao osobe koje ne pripadaju određenim kategorijama. Kategorije lica pomenute u članu 4A(1), (2), (3) i (6) Treće konvencije i u članu 43 Protokola I su borci. Stoga je u Komentaru Protokola istaknuto da je civilno lice svako ko nije pripadnik oružanih snaga i ne učestvuje u neprijateljstvima u vrijeme rata. Civili ne mogu učestvovati u oružanom sukobu. Civili su zaštićeni prema Ženevskim konvencijama i njihovim protokolima. Član 51. opisuje zaštitu koja se mora pružiti civilnom stanovništvu i pojedinim civilima.

Poglavlje III Protokola I reguliše gađanje civilnih objekata. Član 8(2)(b)(i)  Rimskog statuta Međunarodnog krivičnog suda,1998. također uključuje ovo u svoju listu ratnih zločina: "Namjerno usmjeravanje napada na civilno stanovništvo stanovništva kao takvog ili protiv pojedinačnih civila koji ne učestvuju u neprijateljstvima". Nisu sve države ratificirale Protokol I iz 1977. ili Rimski statut iz 1998., ali prihvaćeno je načelo međunarodnog humanitarnog prava da je direktno gađanje civila kršenje običajnog prava ratovanja i obavezujuće za sve zaraćene strane.

Civili u savremenim sukobima

Stvarni položaj civila u modernom ratu ostaje problematičan. Komplikovan je nizom pojava, uključujući:
 činjenica da su mnogi moderni ratovi u suštini građanski ratovi, u kojima je primjena zakona ratovanja često teška i u kojima je posebno teško održati razliku između boraca i civila;
 gerilski rat i terorizam, od kojih oba imaju tendenciju da uključuju borce koji izgledaju kao civili;
 rast doktrina "rata zasnovanog na efektima", prema kojem se manje fokusira na napad na neprijateljske borce nego na podrivanje izvora moći neprijateljskog režima, koji mogu uključivati očigledno civilne objekte, kao što su električne centrale;
 upotreba "zakonske zaštite", pojma koji se odnosi na pokušaje diskreditacije neprijatelja tako što se čini da njegove snage krše zakone rata, naprimjer napadom na civile koji su namjerno korišteni kao ljudski štitovi;
 termin postaje dvosmislen u društvima koja koriste široko rasprostranjenu regrutaciju, ili na drugi način "militarizovana društva", u kojima većina odraslih ima vojnu obuku. O tome se raspravljalo s obzirom na izraelsko-palestinski sukob.

Počevši od 1980-ih, često se tvrdilo da su 90 posto žrtava modernih ratova civili.<ref>Graça Machel, [http://www.unicef.org/graca/a51-306_en.pdf "The Impact of Armed Conflict on Children,  Report of the expert of the Secretary-General, 26 Aug 1996, p. 9.] </ref>Howard Zinn, Moises Samam, Gino Strada. Just war, Charta, 2005, p. 38. Ove tvrdnje, iako postoji široko vjerovanje, nisu potkrijepljene detaljnim ispitivanjem dokaza, posebno onih koji se odnose na ratove (kao što su oni u bivšoj Jugoslaviji i Afganistanu 2001-danas) koji su centralni za tvrdnje.

U prvim godinama 21. stoljeća, unatoč brojnim problemima povezanim s tim, pravna kategorija civila bila je predmet znatne pažnje u javnom diskursu, u medijima i Ujedinjenim nacijama, te u opravdavanju određenih upotreba oružane snage za zaštitu ugroženog stanovništva. Nije "izgubio ništa od svog političkog, pravnog i moralnog značaja."

Iako se često pretpostavlja da su civili u suštini pasivni posmatrači rata, ponekad imaju aktivnu ulogu u sukobima. Ovo može biti kvazivojno, kao kada je u novembru 1975. marokanska vlada organizovala "zeleni marš" civila da pređu granicu u bivšu špansku koloniju Zapadna Sahara da bi zatražili teritoriju za Maroko – sve u isto vrijeme kada su marokanske snage tajno ušle na teritoriju. Osim toga, i bez nužnog dovođenja u pitanje svog statusa neboraca, civili ponekad učestvuju u kampanjama nenasilnog građanskog otpora kao sredstva suprotstavljanja diktatorskoj vlasti ili stranoj okupaciji: ponekad se takve kampanje dešavaju u isto vrijeme kao i oružani sukobi ili gerilske pobune, ali se obično razlikuju od njih i po svojoj organizaciji i po učešću.

Službenici koji su direktno uključeni u sakaćenje civila izvode ofanzivne borbene operacije i ne kvalifikuju se kao civili.

Također pogledajte
Privatnost

Reference

Dopunska literatura
 Helen M. Kinsella.  The Image Before the Weapon: A Critical History of the Distinction Between Combatant and Civilian'' (Cornell University Press; 2011) 264 pages; explores ambiguities and inconsistencies in the principle since its earliest formulation; discusses how the world wars and the Algerian war of independence shaped the issue.

Vanjski linkovi

US DoD definition of the term Civilian, refers to civilian law enforcement agencies

Ratno pravo
Civili u ratu
Međunarodno pravo

Civil


Pelophryne penrissenensis é uma espécie de anfíbio anuro da família Bufonidae. O seu estado de conservação ainda não foi avaliado pela Lista Vermelha da UICN. Está presente na Malásia.

Ver também
Declínio das populações de anfíbios

Referências

Pelophryne
Anfíbios descritos em 2017
Anfíbios da Malásia

Pelophryne penrissenensis


Nimbaphrynoides là một chi cóc đơn loài sống trên vùng cao nguyên quanh núi Nimba ở ba nước Tây Phi Guinée, Liberia, và Bờ Biển Ngà. Loài duy nhất là Nimbaphrynoides occidentalis. Cùng Nectophrynoides, Eleutherodactylus jasperi, và Limnonectes larvaepartus, Nimbaphrynoides là một trong số ít ếch nhái không đẻ trứng.

Phân loại
Nimbaphrynoides occidentalis được mô tả lần đầu bởi Fernand Angel dưới tên Nectophrynoides occidentalis vào năm 1943. Một loài Nectophrynoides nữa tại vùng núi Nimba, Nectophrynoides liberiensis, được mô tả năm 1979. Hai loài này sau (năm 1987) dời sang chi mới Nimbaphrynoides. Giữa hai loài có vài khác biệt về màu sắc và N. liberiensis có kích thước to lớn hơn so với N. occidentalis. Song tiếng kêu của chúng tương tự nhau, còn khác biệt di truyền thì chẳng đáng kể. Dựa trên cơ sở này, người ta gộp hai loài làm một. Tuy vậy, khác biệt về kích thước lẫn di truyền vẫn hiển hiện nên Nimbaphrynoides occidentalis được chia làm hai phân loài:
 Nimbaphrynoides occidentalis occidentalis
 Nimbaphrynoides occidentalis liberiensis

Sinh sản

Tiếng kêu của con đực ngắn, bé, tương tự tiếng "binh" của kim loại. N. occidentalis là loài đẻ con-con cái thụ tinh trong để rồi sinh ra con non bề ngoài hoàn chỉnh nhưng nhỏ bé.

Môi trường sống và bảo tồn
Nimbaphrynoides sống ở vùng đồng cỏ cao nguyên, độ cao  trên mực nước biển. Chúng chịu tác động kém, nên thường sống nơi ít xáo động với đất tơi xốp. Chúng có thể đông đúc ở vài địa phương nhưng các quần thể tách biệt nhau. Vùng chúng sống đang bị việc khai mỏ ảnh hưởng, và chỗ lấy mẫu Nimbaphrynoides occidentalis liberiensis trước đây nay là một hố mỏ lộ thiên. Mối đe doạ trước mắt là việc mở rộng khai mỏ cùng sự ảnh hưởng từ người tị nạn. Một bộ phận cá thể sống trong khu bảo tồn thiên nhiên nghiêm ngặt núi Nimba.

Chú thích

Liên kết ngoài
 eol – Encyclopedia of Life at  Taxon Nimbaphrynoides

 GBIF – Global Biodiversity Information Facility at   Taxon Nimbaphrynoides

Họ Cóc
Cóc

Nimbaphrynoides occidentalis


An Caloenas nicobarica in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Linnaeus hadton 1758. An Caloenas nicobarica in nahilalakip ha genus nga Caloenas, ngan familia nga Columbidae. Ginklasipika han IUCN an species komo harani ha karat-an.

An Nicobar pigeon  o Caloenas nicobarica mahihiagian sa mga isla san Andaman ngan Nicobar, mga baybay san India,ngan sa mga isla san Solomons ngan Palau. Amo la ini an gihihirani'i nga nabubuhi na membro san genus Caloenas ngan an pinakahirani na igparatod san san extinct na  dodo, ngan extinct na Rodrigues solitaire.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 C. n. nicobarica
 C. n. pelewensis

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Caloenas

Caloenas nicobarica


James Roderick "Jim" Moir (født 24. januar 1959), better kendt under sit kunstnernavn Vic Reeves, er en engelsk komiker, kunstner, surrealist, musiker, skuespiller og tv-vært, der er bedst kendt for sit partnerskab med Bob Mortimer som Reeves & Mortimer. Han er kendt for surrealistiske humor.

I 2003 blev Reeves og Mortimer listet i The Observer, som en af de 50 sjoveste optrædende i britisk comedy. I 2005 blev Reeves og Mortimer stemt ind på en 9. plads på listen over Comedians' Comedian af komiker-kolleger og andre folk i branchen.

Referencer

Eksterne henvisninger

Komikere fra Storbritannien
Skuespillere fra Storbritannien
Musikere fra Storbritannien
Kunstnere fra Storbritannien

Vic Reeves


Jeannine Oppewall (Uxbridge, 28 de novembro de 1946) é uma decoradora de arte de cinema estadunidense. Foi indicada ao Oscar de melhor direção de arte em diversas ocasiões por seus trabalhos no design de produção.

Prêmios e indicações

Indicada: Oscar de melhor direção de arte — L.A. Confidential (1997)
Indicada: Oscar de melhor direção de arte — Pleasantville (1998)
Indicada: Oscar de melhor direção de arte — Seabiscuit (2003)
Indicada: Oscar de melhor direção de arte — The Good Shepherd (2006)

Ligações externas

Diretores de arte

Jeannine Oppewall


Javed Nasim is a Pakistani politician hailing from Peshawar, belonging to Pakistan Tehreek-e-Insaf, who served as a Member of the 10th Khyber Pakhtunkhwa Assembly. He is also serving as Parliamentary Secretary in the Khyber Pakhtunkhwa Assembly.

Political career
Nasim was elected as the member of the Khyber Pakhtunkhwa Assembly on ticket of Pakistan Tehreek-e-Insaf from PK-03 (Peshawar-III) in 2013 Pakistani general election by taking 18080 votes against Awami National Party's Haroon Bashir Bilour.

Nasim developed personal difference with Chief minister khyber pakhtunkhwa , Pervez Khattak, on which he went public and staged a protest against him, charging him with corruption and nepotism. Nasim was served show cause notice by PTI leadership on violating party discipline in early October 2014.  However, he was unable to explain his position, therefore, on 26 October 2014 his basic membership from party was cancelled on violating party's discipline. In March, 2015 Pakistani Senate election he sided Waqar Ahmed Khan, an independent candidate, instead of PTI's nominated candidate, Pakistan Tehreek-e-Insaf barred him for casting vote. Party's Information Secretary Shireen Mazari , in March 2015, wrote a letter seeking suspension from Khyber Pakhtunkhwa Assembly. She maintained that, his basic membership was suspended for going public against party, and now he went against party in senate polls. However, Election Commission of Pakistan rejected Pakistan Tehreek-e-Insaf's plea and maintained membership of Nasim. To keep further conflicts in check, Chief minister Pervaiz Khattak politically addressed the problem through dialogues, he also appointed Nasim at position of parliamentary secretary. Nasim was allegedly involved in horse trading during 2018 Pakistani Senate election and didn't voted PTI's supported candidates.

References

Living people
Khyber Pakhtunkhwa MPAs 2013–2018
Politicians from Peshawar
Pakistan Tehreek-e-Insaf politicians
Year of birth missing (living people)

Javed Nasim


No. 5, 1948 é uma pintura de Jackson Pollock, um pintor estadunidense conhecido por suas contribuições para o movimento expressionista abstrato. A obra foi vendida em maio de 2006 por 140 milhões de dólares (166,3 milhões de dólares em valores atuais), um novo recorde para o preço mais alto pago para uma pintura, não superado até abril de 2011.

Composição
A pintura foi criada em painel de fibra, também conhecido como placa de composição, medindo 2,4 m × 1,2 m . Para a pintura, Pollock escolheu usar tintas líquidas. Mais especificamente, eram tintas de resina sintética (esmalte brilhante), mas são referidas como pinturas a óleo para classificação do trabalho. Na inspeção, era uma pintura cinza, marrom, branca e amarela, regada de maneira que muitas pessoas ainda percebem como um "ninho denso de pássaros". As reações iniciais ao trabalho por parte dos não iniciados foram insuportáveis:

Ver também
Pinturas mais caras da história

Ligações externas
 Discussão por Janina Ramirez e Marcus du Sautoy: Art Detective Podcast, 01 Mar 2017

Pinturas do expressionismo
Expressionismo abstrato

No. 5, 1948


Ang Jando Sar ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Janḏō Sar, bukid, Wilāyat-e Kunaṟ,

Pakistan

 Chapra Sar, bukid,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Pakistan

Jando Sar


Vester Lyng er en sommerhusby på Nordvestsjælland med . Vester Lyng er beliggende i Nykøbing Sj Sogn (med en mindre del i Højby Sogn), tilhører Odsherred Kommune og er beliggende i Region Sjælland.

Kilder

Byer i Odsherred Kommune

Vester Lyng


Ben A. Barres (West Orange, 13 de setembro de 1954 – Palo Alto, 27 de dezembro de 2017) foi um neurobiólogo, pesquisador e professor universitário estadunidense, da Universidade de Stanford, chefe da cadeira de neurobiologia da universidade.

Sua área de pesquisa era focada na interação entre neurônios e as células gliais do sistema nervoso. Desde o ano de 2008, era o Presidente do Departamento de Neurobiologia na Universidade de Stanford School of Medicine.

Ele passou por uma cirurgia de readequação sexual em 1997 e se tornou o primeiro cientista abertamente transexual no US National Academy of Sciences em 2013.

Biografia
Ben nasceu em West Orange, em Nova Jérsei, em 1954. Seu pai era vendedor e sua mãe era dona de casa. Estudando na escola pública local, ele tinha altas notas em ciências e matemática, o que impressionou seu professor do oitavo ano, Jeffrey Davis.

Em 1976, obteve o bacharelado em ciências biológicas pelo Instituto de Tecnologia de Massachusetts e e seguida em medicina pelo Dartmouth College, em 1979. Em 1990, obteve o doutorado em neurobiologia por Harvard. Fez o pós-doutorado pela University College London e em 1993 ingressou na faculdade de medicina de Stanford. Em 1997, Ben passou pela cirurgia de readequação sexual, tornando-se uma voz presente e crítica ao machismo dentro da ciência.

Pesquisa
Ben  estudava o desenvolvimento e a função de células gliais no sistema nervoso central dos mamíferos. Foi autor e co-autor de mais de 160 artigos científicos, com publicações em revistas especializadas de peso, como a Nature.

Alguns de seus primeiros trabalhos estudaram o desenvolvimento do sistema nervoso em vertebrados, incluindo como e porque alguns neurônios perecem logo após estabelecer conexões com seus pares. Os estudos investigaram como esse suicídio celular acontecia em larga escala.

Ben também estudou vários processos orgânicos, como os pré-requisitos para e as consequências da mielinização dos axônios e as interações de várias moléculas sinalizadoras, como hormônios da tireoide e o ácido retinóico, na formação de células gliais, incluindo oligodendrócitos.

No começo do século XXI, Ben continuou seus estudos sobre as células gliais e os mecanismos por trás de sua habilidade de gerar novos neurônios. Estudou o controle das sinapses das células gliais e a diferenciação dos astrócitos pelas células endoteliais. Investigou o papel da proteína Id2 no controle do desenvolvimento dos oligodendrócitos, permitindo o desenvolvimento das células gliais para diferenciá-las a cada período de tempo e estabelecer que remover esta proteína levava à maturação precoce dos oligodendrócitos.

Estas pesquisas iniciais estabeleceram uma reputação para Ben como especialista em células gliais. Foi por volta desta época que ele descobriu, já trabalhando na Universidade Stanford, sobre a importância de tais células para a formação, desenvolvimento, maturação e regeneração dos neurônios, determinado posteriormente o papel delas não apenas no desenvolvimento e maturação de neurônios, mas também em sua destruição. Seu laboratório também descobriu e desenvolveu métodos de purificação e cultura de células do gânglio retinal e células gliais nas quais interagir, como oligodendrócitos e astrócitos no nervo óptico.

No começo da década de 2010, sua pesquisa focou no uso de técnica como a de imunoprospecção, imuno-histoquímica e cultura de tecidos para compreender as interações de célula para célula no desenvolvimento da regulação dos nódulos de Ranvier e das bainhas de mielina; determinar em que medida as células da glia desempenham um papel na formação de sinapses e na função das sinapses; identificar os sinais que promovem o crescimento e a sobrevivência dos gânglios da retina e como esse conhecimento desses sinais pode ser regenerado após o trauma; identificar as funções e mecanismos de desenvolvimento dos astrócitos da substância cinzenta. Nesses estudos, seu laboratório descobriu vários novos sinais gliais para a indução de mielinização, agrupamento axonal de canais de sódio e processos de formação de sinapses. Além disso, seu laboratório caracterizou esses processos e a identidade exata desses novos sinais.

Machismo na ciência
Ben escreveu a respeito de suas experiência com discriminação de gênero antes de sua cirurgia, quando estava no MIT. Depois de resolver um difícil problema matemático, superando os colegas homens, seu professor disse que quem tinha resolvido a equação tinha sido seu namorado. Era o melhor aluno de sua sala, mas teve dificuldades para encontrar um orientador para sua pesquisa. Chegou a perder uma bolsa de estudos para um homem cisgênero que tinha uma publicação, enquanto Ben (ainda Barbara) tinha seis. Enquanto fazia seu doutorado em Harvard, em um concurso científico, lhe foi confidenciado que seu artigo era melhor do que do colega cisgênero, mas o prêmio foi para o colega homem, que abandonou a carreira científica no ano seguinte.

Após passar por uma cirurgia de readequação sexual, Ben notou que as pessoas não sabiam que ele era transgênero e o tratavam com muito mais respeito do que quando se apresentava como uma mulher. Depois de seu primeiro seminário como Ben, um cientista na plateia, que acreditava que Barbara fosse sua irmã, disse:

Em 2012, ele reuniu todos os eventos e situações derivados de sua transição e cirurgia em um artigo.

Ben também criticou duramente o economista Lawrence Summers, entre outros, que alegaram que o motivo para ter poucas mulheres nas áreas de ciências exatas e engenharia era pelo fato de mulheres serem "menos aptas" para estas áreas e para os cargos de chefia dentro das instituições e escreveu abertamente sobre sua cirurgia e sobre a forma como era tratado antes e depois dela. Chegou inclusive a questionar vários cientistas da área comportamental e sexual, como Steven Pinker e Harvey Mansfield a mostrar dados formais que pudessem apoiar tais afirmações machistas.

Morte
Ben foi diagnosticado com câncer de pâncres em 2016 e vinte meses depois veio a falecer em 27 de dezembro de 2017, em sua casa em Palo Alto, Califórnia.

Veja também
 Efeito Matilda

Ligações externas

Nascidos em 1955
Neurocientistas dos Estados Unidos
Membros da Academia de Artes e Ciências dos Estados Unidos
Membros da Associação Americana para o Avanço da Ciência
Alunos da Universidade Harvard
Ativistas dos direitos LGBT dos Estados Unidos
Acadêmicos transgênero
Cientistas transgênero
Escritores transgênero
Médicos transgênero
Homens transgênero
Alunos do Instituto de Tecnologia de Massachusetts
Membros da Academia Nacional de Ciências dos Estados Unidos
Professores da Escola de Medicina da Universidade Stanford
Mortos em 2017

Ben Barres


An Pseudolaguvia spicula in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Ng ngan Lalramliana hadton 2010. An Pseudolaguvia spicula in nahilalakip ha genus nga Pseudolaguvia, ngan familia nga Erethistidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Pseudolaguvia

Pseudolaguvia spicula


An Maulisia isaacsi in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Matsui ngan Richard H. Rosenblatt hadton 1987. An Maulisia isaacsi in nahilalakip ha genus nga Maulisia, ngan familia nga Platytroctidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Maulisia

Maulisia isaacsi


An Ostedes slocumi in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni J. Linsley Gressitt hadton 1942. An Ostedes slocumi in nahilalakip ha genus nga Ostedes, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Ostedes

Ostedes slocumi


Kaliwatan sa alibangbang ang Tinea inflaticostella. Una ning gihulagway ni Turati ni adtong 1926. Ang Tinea inflaticostella sakop sa kahenera nga Tinea, ug kabanay nga Tineidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Libya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Libya
Tinea

Tinea inflaticostella


An Cyclura rileyi in uska species han Reptilia nga ginhulagway ni Leonhard Hess Stejneger hadton 1903. An Cyclura rileyi in nahilalakip ha genus nga Cyclura, ngan familia nga Iguanidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 C. r. cristata
 C. r. rileyi
 C. r. nuchalis

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Cyclura

Cyclura rileyi


An Clupeonella engrauliformis in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Nikolai Andreyevich Borodin hadton 1904. An Clupeonella engrauliformis in nahilalakip ha genus nga Clupeonella, ngan familia nga Clupeidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Clupeonella

Clupeonella engrauliformis


An Madagascarophis colubrinus in uska species han Colubridae nga ginhulagway ni Hermann Schlegel hadton 1837. An Madagascarophis colubrinus in nahilalakip ha genus nga Madagascarophis, ngan familia nga Colubridae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 M. c. colubrinus
 M. c. insularis
 M. c. occidentalis
 M. c. pastoriensis
 M. c. septentrionalis

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Madagascarophis

Madagascarophis colubrinus


En fomit er ethvert livløst objekt, der kan overføre sygdomme til en ny værtsorganisme, når det er forurenet med eller udsættes for smitsomme stoffer som fx patogene bakterier, virus eller svampe.
I det 21. århundrede er fomitters rolle i sygdomsoverførsel højere end nogensinde i menneskets historie på grund af den indendørs livsstil.

Overførsel af patogener via fomitter
Forurening kan forekomme, når en af disse genstande kommer i kontakt med kropslige sekreter som næsevæske, opkast eller afføring. Mange almindelige genstande kan opretholde et patogen, indtil en person kommer i kontakt med patogenet, hvilket øger risikoen for infektion. De sandsynlige genstande er i et hospitalsmiljø andre end i boligen eller på en arbejdsplads.

Hospitalsmiljø
For mennesker er hudceller, hår, tøj og sengetøj almindelige hospitalsfomitter.

Fomitter er især forbundet med hospitalsinfektioner, da de er mulige veje til at overføre patogener mellem patienter. Stetoskoper og slips er almindelige fomitter blandt sundhedspersonale.
Det bekymrer epidemiologer og hospitalspersonale på grund af det voksende udvalg af mikrober, der er resistente over for desinfektionsmidler eller antibiotika, såkaldt antimikrobiel resistensfænomen.

Grundlæggende hospitalsudstyr som infusion (intravenøs terapi, 'IV drip tubes'), katetre og livsstøttende udstyr kan også være bærere, når patogenerne danner biofilm på overfladerne. Omhyggelig sterilisering af sådanne genstande forhindrer krydsinfektion,
Brugte sprøjter er farlige fomitter, hvis de håndteres forkert.

I dagligdagen
Ud over genstande i hospitalsmiljø er der for mennesker andre almindelige fomitter: kopper, skeer, blyanter, badekarshåndtag, toiletskyllehåndtag, dørknapper, lyskontakter, gelændere, elevatorknapper, fjernkontroller til fjernsyn, kuglepenne, berøringsskærme, fællestelefoner, tastaturer og computermus, kaffekandehåndtag, bordplader, drikkefontæner og andre ting, der ofte berøres af forskellige mennesker og sjældent rengøres.

Forkølelsessår, hånd-, fod- og mundsygdom og diarré er nogle eksempler på sygdomme, der let spredes af forurenede fomitter.
Risikoen for infektion af disse sygdomme og andre gennem fomitter kan reduceres kraftigt ved håndvask.
Når to børn i en husstand har influenza, er mere end 50% af delte genstande forurenet med virus. I 40-90% tilfælde har voksne virus i deres hænder, hvis de er inficeret med rhinovirus.

Noter og referencer
Noter

Referencer

Se også
 Vektor (biologi)

Litteratur

Eksterne henvisninger
  Wiktionarys definition på ordet fomes  Her kaldes formen 'fomite' for 'mistaken backformation' : "From medical Latin fōmes ("fomite"), a figurative extension of its original sense of kindling, tinder, &c. Gradually supplanted in use by fomite, a mistaken backformation of its plural form fomites, from Latin fōmitēs. "
 General characteristics and roles of fomites in viral transmission , American Society for Microbiology, 1969
 Tysk latinordbog: 'fomes' og 'fomite' fra Frag-caesar.de. Lateinwörterbuch, latinordbog, som svarer: 'Zündstoff', antændingsmateriale

 Her ses betegnelsen 'fomit', 'fomite', 'fomiter' eller 'fomitter' anvendt
 "COVID19 kontroverser: PPE – probabilistisk fortalt, asymptomatisk spredning, sen intubation og opdaterede praktiske råd" fra Akutmedicineren.dk af Peter Tagmose Thomsen 9. april 2020 "... Kontaktsmitte (herunder "fomite" – dvs fra overflader inkl patienten selv) ..."
 "Corona: Hvor mange smittede er der så?" fra Ing.dk af Christian Bierlich, 18. mar 2020
 "Högsmittsam allvarlig infektion" (HSAI) - misstänkt, Akademiska sjukhuset. Fra Regionuppsala.se, 2020-05-05 − "... Sektion C − Kontaktsmitta : C 1. Bakgrund : Kontaktsmitta delas upp i direkt kontaktsmitta (där smittan överförs genom direkt fysisk kontakt med smittkällan eller dess kroppsvätskor, och den som exponeras) och indirekt kontaktsmitta (där smittan överförs genom kontakt med ett mellanled, s.k. fomit, t.ex. dörrhandtag, kläder, bordsytor, som är kontaminerat med smittämne från hud, kroppsvätskor, etc.). ..."

Epidemiologi
Infektionssygdomme
Hygiejne

Fomit


An Parmenolamia unifasciata in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1950. An Parmenolamia unifasciata in nahilalakip ha genus nga Parmenolamia, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Parmenolamia

Parmenolamia unifasciata


Vedrana Rudan ( Opatija, 29. listopada 1949. ) hrvatska je spisateljica i novinarka.

Završila je Pedagošku akademiju u Rijeci - kako kaže "srpski ili hrvatski" i njemački. U životu, prije nego što se proslavila, radila je razne poslove - bila je učiteljica, turistički vodič, prodavačica sladoleda i novinarka nekoliko hrvatskih listova. Radila je kao urednica na Hrvatskom radiju i kao voditeljica jedne TV emisije. Poznata po svom nepristrasnom i sočnom jeziku, dobila je otkaz 1991. godine. Pravosnažnom sudskom presudom vraćena je na posao 1993. godine, ali je bila spriječena da radi, pa je sama dala otkaz. Godine 2003. odlučila je da postane spisateljica. U januaru 2009. godine otpuštena je sa Nove TV zbog svoje antisemitske izjave povodom Međunarodnog dana sjećanja na holokaust .

Poznata je po kratkom i oštrom stilu pisanja "bez dlake na jeziku". Štiti one koji su ostali bez posla, siromašne, ugrožene žene, obične ljude. Na meti su tajkuni, vlast, bankari, licemjerje u Crkvi, privatizacija, ulazak Hrvatske u NATO i mnoge druge. Članica je Društva hrvatskih književnika .

Radovi su joj prevođeni na engleski, mađarski, slovenački, poljski, francuski, italijanski, ruski i makedonski jezik. Prevedeno joj je nekoliko knjiga u Rusiji, a nekoliko priča i knjiga u Americi. Pozorišne predstave dramatizovane prema njenim knjigama izvođene su u Rijeci, Zagrebu, Beogradu, Varšavi, Londonu, Santa Monici i Budimpešti .

Živi u Rijeci.

Izvori

Rođeni 1949.
Biografije, Opatija
Hrvatski pisci
Hrvatski novinari
Živi ljudi

Vedrana Rudan


Codici
 CWT – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Cowra (Australia)
 cwt – codice ISO 639-3 della lingua kuwaataay

Altro
 cwt – simbolo dell'hundredweight

Cwt


Chagos (o anche Ciagos o Chago) è un arcipelago situato nell'Oceano Indiano a sud delle isole Maldive e a nord-est rispetto alle isole Mauritius.

Storia
Secondo la tradizione orale delle Maldive, occasionalmente pescatori e mercanti che si perdevano per mare rimanevano bloccati sulle isole, venendo poi riportati a casa.

Visitate dai portoghesi nel XVI secolo, le isole Chagos furono poi una colonia francese fino al 1814 quando, in seguito alla sconfitta di Napoleone Bonaparte, furono cedute alla Gran Bretagna. Il centro amministrativo delle Chagos aveva base nelle Mauritius, anch'esse possedimento britannico.

Queste isole, assieme ad altri piccoli arcipelaghi, formano dal 1965 il Territorio Britannico dell'Oceano Indiano. Tale territorio, scorporato da Mauritius poco prima dell'indipendenza dal Regno Unito, nel 1965, è rivendicato da Mauritius come parte delle isole esterne. Diego Garcia è sede dal 1966 di una base aeronavale degli Stati Uniti, la costruzione della quale (su concessione del Regno Unito) generò una controversia internazionale, tra alcuni deportati e l'amministrazione britannica, visto che l'intera popolazione indigena (circa 2000 persone) era stata deportata nell'isola di Mauritius.

Nel 2010 l'amministrazione britannica ha istituito una riserva protetta in gran parte dell'arcipelago e della zona marina competente, per un totale di 545.000 chilometri quadrati, con divieto di accesso e pesca. La zona protetta, che è sempre stata disabitata, costituisce la continuazione a sud della riserva creata dal governo delle isole Maldive per i territori marini a loro competenti. La creazione di tali zone sarebbe giustificate dall'enorme interesse naturalistico delle isole e dalla presenza di un ambiente bio-marino unico. In realtà la creazione della riserva marina sembrerebbe un tentativo per impedire un possibile ritorno della popolazione nativa deportata.

Un telegramma segreto pubblicato da WikiLeaks ha rivelato le parole di un alto ufficiale britannico: "Gli ex-abitanti troveranno difficile, se non impossibile, continuare la loro battaglia per tornare nell'isola se l'intero arcipelago di Chagos diventasse una riserva marina". Gli ufficiali statunitensi si sono dimostrati d'accordo e la riserva è stata creata.

Il 25 febbraio 2019 la Corte internazionale di giustizia, in un'opinione consultiva, ha confutato i titoli di sovranità esercitati dal governo britannico. Il successivo 23 maggio l'Assemblea generale delle Nazioni Unite ha approvato a larga maggioranza la richiesta al Regno Unito di restituire l'arcipelago a Mauritius, adottando poi una risoluzione il 22 maggio seguente, in cui si richiese al Regno Unito di eseguire la restituzione entro sei mesi. Alla scadenza del termine, il Regno Unito si è tuttavia rifiutato di obbedire. Il 30 gennaio 2021 anche il tribunale marittimo dell'ONU ha stabilito che il Regno Unito non ha sovranità sulle Chagos e che deve restituirle alla Repubblica di Mauritius.

Il 27 agosto 2021, l'agenzia postale delle Nazioni Unite, la Upu, ha ordinato lo stop alla vendita e l'utilizzo dei francobolli britannici alle Chagos.

Geografia
L'arcipelago conta sei atolli con terre emerse, con 55 isole, quattro atolli sommersi e sette barriere coralline sommerse, disposti intorno al banco delle Chagos, il più grande atollo dell'arcipelago (250 km di lunghezza per 150 km di larghezza). Comprese le lagune interne degli atolli la sua superficie complessiva è di 54 400 km², con solamente 60 km² di terre emerse (di cui 40 km² nella sola isola-atollo di Diego Garcia). Le coste sono complessivamente lunghe 698 km.

L'isola principale, che è anche l'unica abitata, è Diego Garcia, che dal 1971 ospita una base navale della United States Navy, diventata con gli anni una delle basi più importanti delle forze militari statunitensi nel mondo. La base è stata il punto di partenza per attacchi aerei durante la prima guerra del Golfo (1991), la guerra in Afghanistan e la guerra in Iraq del 2003.

Le altre terre sono isole minuscole su perimetro di atolli disabitati. La vegetazione consiste di palme da cocco e bassi cespugli. La fauna è costituita da granchi, tra cui abbondanti i granchi del cocco, e da topi, portati involontariamente dall'uomo ai tempi della lavorazione della copra.

Elenco degli atolli dell'arcipelago
Da nord a sud:
atollo sommerso di Colvocoresses (scoperto nel 1975)
atollo sommerso di Speakers (40 x 23 km)
atollo di Blenheim (11 x 4 km) con tre isole, di cui l'isola Est è la maggiore (200 x 70 m) e la sola coperta di vegetazione
atollo delle isole Salomone (9 x 5 km) con undici isole: da nord a sud in senso orario comprende le isole de la Passe (isola del Passaggio), Mapou, Takamaka, Fouquet, Sepulture, Jacobin, du Sel (isola del Sale), Poule, Boddam, Diable (isola Diavolo) e Anglaise (isola Inglese)
atollo di Pero Banhos (28 x 26 km) con 32 isole (vedi voce)
barriera corallina sommersa di Benares (3 km per 700 m)
atollo sommerso Victory (6 x 4 km)
Banco delle Chagos (150 x 100 km) con sette isole: Danger (isola Pericolo), isole Aigle (isole Aquila) e Trois Freres (Tre fratelli) sul lato ovest e l'isola Nelson sul lato nord
atollo delle isole Egmont o delle Sei Isole (12 x 6 km) con sei isole: des Rats (isola dei Ratti), Cipaille, Lubine, Carre Pate, Tattamucca e Sudest.
atollo sommerso di Cauvin (diametro di 4 km)
atollo sommerso di Owen
atollo sommerso di Pitt (69 x 10/32 km)
atollo Diego Garcia (56 x 24 km) un'isola principale omonima e tre isolotti
atollo sommerso di Ganges (5 km di lunghezza)
atollo sommerso di Wight (diametro di circa 2 km)
atollo sommerso di Centurion (10 x 3 km)

Note

Bibliografia
Philippe Sands, L'ultima colonia. Sullo sfondo della decolonizzazione la storia di un popolo che lotta per la sua terra, 2023, trad. Elisa Banfi, Guanda, Milano, ISBN 978 88 235 3248 9

Voci correlate
Banco delle Chagos
Diego Garcia
Maldive
Mauritius
Pero Banhos
Territori d'oltremare britannici
Territorio Britannico dell'Oceano Indiano

Altri progetti

Collegamenti esterni

Isole Chagos


Kaliwatan sa murag-anay ang Noditermes profestus. Una ning gihulagway ni Sjöstedt ni adtong 1926. Ang Noditermes profestus sakop sa kahenera nga Noditermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Noditermes

Noditermes profestus


Vatnefjorden er en fjordarm af Midfjorden og Romsdalsfjorden i den tidligere Haram, nu Ålesund kommune på Sunnmøre  i Møre og Romsdal fylke i Norge. Fjorden er 8 kilometer lang og går mod syd til bygdecenteret Vatne, som den er opkaldt efter. Fjorden har indløb mellem Baralsnest i vest og Ørsneset i øst. Ternøya ligger midt i indløbet og syd for den ligger Meøya og Løvøya.

Riksvei 661 går langs østsiden af fjorden, mens Fylkesvej 145 går langs vestsiden.

Den ydre del er tre kilometer bred, mens indre del er mindre end en kilometer bred. Fjorden er 113 meter på det dybeste.

Kilder og henvisninger

Fjorde i Møre og Romsdal

Ålesund

Vatnefjorden


An Cacia bispinosa in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Aurivillius hadton 1911. An Cacia bispinosa in nahilalakip ha genus nga Cacia, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cacia

Cacia bispinosa


An Pseudoplatystoma tigrinum in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Achille Valenciennes hadton 1840. An Pseudoplatystoma tigrinum in nahilalakip ha genus nga Pseudoplatystoma, ngan familia nga Pimelodidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Pseudoplatystoma

Pseudoplatystoma tigrinum


Grigorij Iwanowicz Gieś (ros. Григорий Иванович Гесь, ur.  w miejscowości Wasiljewka w obwodzie dniepropetrowskim, zm. 7 stycznia 1968 w Elektrostali) – radziecki lotnik wojskowy, major, Bohater Związku Radzieckiego (1951).

Życiorys
Był narodowości ukraińskiej. Do 1930 skończył 7 klas szkoły, od września 1937 służył w Armii Czerwonej, w 1938 ukończył szkołę młodszych specjalistów lotniczych w Czycie, 1938-1940 pracował w wojskowej lotniczej szkole pilotów w Batajsku, którą ukończył w 1941 i został lotnikiem-instruktorem. Od października do grudnia 1944 odbywał staż jako dowódca klucza lotniczego pułku myśliwskiego na 2 Froncie Ukraińskim, uczestniczył w operacji debreczyńskiej i budapesztańskiej, wykonał 21 lotów bojowych myśliwcem Ła-5, stoczył 5 walk powietrznych, w których strącił 2 samoloty wroga. Od marca 1946 służył w lotniczym pułku myśliwskim w Moskiewskim Okręgu Wojskowym jako starszy lotnik, dowódca klucza i zastępca dowódcy eskadry, w grudniu 1950 wraz z pułkiem lotniczym został komenderowany do Chin, skąd następnie udał się do Korei. Od marca 1951 do stycznia 1952 brał udział w wojnie koreańskiej jako zastępca dowódcy i od kwietnia 1951 dowódca eskadry, wykonał wówczas ok. 120 lotów bojowych, w walkach powietrznych zestrzelił osobiście 8 samolotów amerykańskich i australijskich. Po powrocie do ZSRR, w 1953 skończył kursy oficerskie w Taganrogu, później służył w lotnictwie wojsk obrony powietrznej m.in. jako szturman (nawigator) eskadry, w czerwcu 1957 w stopniu majora został zwolniony do rezerwy, pracował w fabryce w Elektrostali.

Odznaczenia
 Złota Gwiazda Bohatera Związku Radzieckiego (10 października 1951)
 Order Lenina (dwukrotnie - 2 czerwca 1951 i 10 października 1951)
 Order Czerwonej Gwiazdy (trzykrotnie - 23 lutego 1945, 29 kwietnia 1954 i 26 października 1955)
 Medal "Za zasługi bojowe" (6 listopada 1947)
I medale ZSRR oraz medal chiński.

Bibliografia
 http://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=2432 (ros.)

Radzieccy majorowie lotnictwa
Ukraińscy Bohaterowie Związku Radzieckiego
Odznaczeni Medalem "Za zasługi bojowe"
Odznaczeni Orderem Czerwonej Gwiazdy
Odznaczeni Orderem Lenina
Radzieccy lotnicy wojskowi
Radzieccy żołnierze II wojny światowej
Radzieccy wojskowi narodowości ukraińskiej
Uczestnicy wojny koreańskiej
Urodzeni w 1916
Zmarli w 1968

Grigorij Gieś


An Pyrrhocorax in uska genus han Aves. An Pyrrhocorax in nahilalakip ha familia nga Corvidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Pyrrhocorax

Pyrrhocorax


Rio Piracicaba là một đô thị thuộc bang Minas Gerais, Brasil. Đô thị này có diện tích 370,355 km², dân số năm 2007 là 14319 người, mật độ 39,1 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Minas Gerais

Rio Piracicaba


Nogometna reprezentacija Ukrajine je u svojoj dosadašnjoj historiji nastupila pet puta u kvalifikacijama za Evropsko prvenstvo u kojim je uspjela ostvariti jedan plasman na Evropsko prvenstvo 2016. godine. Ukrajina je na Evropskom prvenstvu 2012. nastupila kao organizator prvenstva te nije igrala u kvalifikacijama.

Statistika

Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo 1996.

Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo 2000.

Baraž

Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo 2004.

Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo 2008.

Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo 2016.

Baraž

Reference

Vanjski linkovi
 Ukrajina  na zvaničnoj stranici UEFA-e

Rezultati u kv. za EP

Rezultati nogometne reprezentacije Ukrajine u kvalifikacijama za Evropsko prvenstvo


Kaliwatan sa isda ang Eustomias suluensis. Una ning gihulagway ni Gibbs, Clarke ug Martin F. Gomon ni adtong 1983. Ang Eustomias suluensis sakop sa kahenera nga Eustomias, ug kabanay nga Stomiidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Eustomias

Eustomias suluensis


Myiodactylus lyriformis là một loài côn trùng trong họ Nymphidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được New miêu tả năm 1988.

Chú thích

Tham khảo

Myiodactylus

Myiodactylus lyriformis


Filmes
 A Sister to Assist 'Er (1922), dirigido por George Dewhurst
 A Sister to Assist 'Er (1927), dirigido por George Dewhurst
 A Sister to Assist 'Er (1930), dirigido por George Dewhurst
 A Sister to Assist 'Er (1938), dirigido por George Dewhurst
 A Sister to Assist 'Er (1948), dirigido por George Dewhurst

A Sister to Assist 'Er


An Caperonotus superbus in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Aurivillius hadton 1897. An Caperonotus superbus in nahilalakip ha genus nga Caperonotus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Caperonotus

Caperonotus superbus


Vegas Golden Knights é uma equipe profissional de hóquei no gelo que está baseada em Las Vegas, Nevada. A equipe começou a jogar na National Hockey League (NHL) na temporada 2017-18, e é um membro da Divisão do Pacífico da Conferência Oeste. A equipe é de propriedade da Black Knight Sports & Entertainment, um consórcio liderado por Bill Foley, e está jogando seus jogos em casa no T-Mobile Arena na Las Vegas Strip em Paradise, Nevada.

Além de ser a primeira equipe de Las Vegas entre as ligas profissionais norte-americanas, os Golden Knights quebraram diversos recordes em sua temporada de estreia, com o melhor desempenho da história de uma equipe recém-criada, classificando-se para a pós-temporada com 51 vitórias e o título da divisão, seguidos por um título de conferência que levou a equipe a disputar a Copa Stanley. Desde então o time só deixou de ir para os playoffs em sua quinta temporada em 2021-22, tendo nas duas anteriores alcançado as finais de conferência. Na temporada 2022-23, os Golden Knights se tornaram campeões da Copa Stanley pela primeira vez após derrotarem o Florida Panthers nas finais por 4x1.

Ligações externas

Equipes da NHL

Vegas Golden Knights


The White Circle er en amerikansk stumfilm fra 1920 af Maurice Tourneur.

Medvirkende
 Spottiswoode Aitken som Bernard Huddlestone
 Janice Wilson som Clara Huddlestone
 Harry Northrup som Northmour
 John Gilbert som Frank Cassilis
 Wesley Barry som Ferd
 Jack McDonald som Gregorio

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1920
Dramafilm fra USA

The White Circle


Spider Woman's Daughter is a crime novel by american writer Anne Hillerman, released in 2013. It is the first [[Leaphorn/Chee mystery written by her, the daughter of the series originator Tony Hillerman.  The title of the book is derived from Native American legends.  Spider Woman was the one who taught the Navajo people how to weave. Officer Bernadette Manuelito is the daughter of a weaver, and married to Officer Jim Chee.  He nicknamed her  "Spider Woman's Daughter" for her ability to weave together a complex array of evidence to solve a crime.  In her debut effort to continue the series, Anne Hillerman has given the reader an exceptionally detailed plot and long list of characters.  One reviewer at Goodreads.com counted 46 named characters.

The Navajo Nation on which the story takes place, abuts a geographical area known as the Four Corners. The nation spans the connecting borders of the US states of Arizona, New Mexico, Colorado and Utah.  According to the NN itself, it encompasses 500 Indian tribes on 318 reservations.  The book's fictional Double X Ranch in southern Colorado, while not part of the Navajo Nation, connects to it at the Four Corners.

Plot
Officer Bernadette Manuelito witnesses someone shoot Lieutenant Joe Leaphorn in the head and escape in a 2-door blue sedan with an Arizona license plate. Investigation reveals Gloria Bernally is the owner of the get-away vehicle. Her son Jackson, who uses it to drive to the University of New Mexico with his friend "Lizard" Leonard Nez, left it at Basha's grocery for her.

At Leaphorn's house, Chee searches for recent case files, but finds old hard copy files that he takes home to compile a suspect list. Manuelito leaves a note for Leaphorn's girlfriend Louisa Bourbonette requesting a phone call. Louisa calls Chee from Albuquerque, on her way to a conference in Houston. She remembers that Leaphorn recently told her of "a ghost from the past", but she didn't know anymore than that. Louisa dodges when Chee asks her about the conference. Chee believes the FBI will suspect her of a murder-for-hire.

Manuelito learns that Leaphorn was evaluating the assessed valuation of a proposed acquisition from the Grove McManus Foundation, headquartered in Japan. The evaluation summary is missing. Dr. Maxie Davis from the American Indian Resource Center calls asking about Leaphorn's missing evaluation summary. The original appraisal firm was listed as EFB, owned by Eleanor Friedman-Bernal.  When they arrive at the address, EFB is closed and Friedman-Bernal seems to have vanished. Chee remembers that he and Leaphorn once rescued Ellie Friedman at Chaco Canyon when a man named Randall Eliott tried to kill her.

Jackson Bernally phones Chee to tell him that he uses his mother's car on the weekends at his southern Colorado job on the Double X Ranch. The Ranch does not fall under Navajo jurisdiction, but owner Slim Jacobs agrees to be interviewed by Manuelito. Friedman had a recent appointment with Jacobs, but she never showed up. He says Chaco Canyon pottery was her specialty, and someone hired her to do an appraisal when the original shipment of Chaco Canyon Anasazi antiquities were sold to a buyer in Japan. She was angry the antiquities were going out of the country. Friedman and Davis had set up a dig on the ranch, with Friedman doing the digging and Davis taking the photos. Chee remembers seeing Maxie Davis in the canyon years ago, when he and Leaphorn rescued Friedman from Randall Eliott.

Back in Shiprock,Ranger Stephen finds a woman's body on the trail. The victim is wearing a sand-cast silver bracelet, with linked hearts.

Chee goes to the American Indian Resource Center to take some photos for Manuelito, where Davis is waiting for him with a gun. She begins to rant about Friedman, accusing her of lying about Randall, causing Leaphorn to leave him in the canyon to die.  Davis had made fake cylinders for Japan, stashing the real ones at a storage shed in Cuba. When Leaphorn figured out why she had under-valued the cylinders, Davis claims Friedman shot him to save her business reputation.

Manuelito arrives at the storage sheds in Cuba, and arms herself with the gun in Louisa's glove box. Identifying herself as Navajo Police at the storage office, she's told a woman with Friedman's ID has gone to the locker. Manuelito finds Chee tied to a mattress on his back, while Davis is shouting that he's going to hell. As she's sneaking in, Davis sneaks up behind and tasers Manuelito, and ties her up.  It's then Manuelito see the black gloves and bracelet, and knows Davis is the one who shot Leaphorn. Davis rants about renting Jackson's car on the ranch and making a copy of the key.  She pours gasoline and sets the ignition to a timer, driving off.  Manuelito manages to wriggle free and defuse it. Manuelito frees Chee, and finds a phone to call 911. Davis is apprehended by the FBI.

Characters

Law enforcement
 Bernadette Manuelito: Formerly a federal Customs Patrol Officer and now an officer in the Navajo Tribal Police.  She is the wife of Jim Chee. They live in Shiprock, New Mexico. She was introduced in The Fallen Man.
 Jim Chee: Sergeant in the Navajo Tribal Police, nicknamed "Cheeseburger" by Bernadette's family
 Joe Leaphorn: Retired lieutenant from the Navajo Tribal Police, widowed. He lives in Window Rock, Arizona.
Captain Howard Largo: Superior officer at Navajo Tribal Police
Officer Harold Bigman
Sandra is the officer manager at the police station
Jerry Cordova: FBI investigator, drives a black Ford Crown Victoria Police Interceptor

Window Rock, Arizona
 Louisa Bourebonette: Anthropologist who lives with Leaphorn since the death of his wife Emma.  She was introduced in Coyote Waits. Legally her name is Louisa Ann Tyler, or L. A. Tyler, but she used her maiden name for work.
Nellie Roanhorse, waitress at the Navajo Inn.
Gloria Bernally, mother of Jackson and owner of the car
Jackson Bernally drives the car involved, attends UNM in Gallup
"Lizard" Leonard Nez, Jackson's friend and co-driver
Professor Coburn, Jackson's prof

Santa Fe, New Mexico
Neurologist Grant Moxsley, in charge of Leaphorn at the hospital
Dr. John Collingsworth, PhD, director of the American Indian Resource Center. (AIRC)
Reverend Rodriguez, hospital chaplain
Marjorie Rockwell is Dr. C's secretary.
Dr. Maxie Davis, associate director at AIRC.
EFB Appraisals, Eleanor Friedman-Bernal
Janelle, EFB's landlord and owner of "Tailoring by Janelle"
Rocko Delbert, a former Navajo police officer
Mark Yazzie the gardener at AIRC

Toadlena at Two Grey Hills
Bernadette's mother, a weaver before her hands were crippled with arthritis
Darleen Manuelito, Bernadette's sister; Darleen is an artist and a high school drop-out with a chip on her shoulder
Stoop Boy, Darleen's boyfriend. Real name Charley Zah
Stella Darkwater, neighbor of Bernadette's mother.
Mr. Darkwater, who stays with Bernie's mother when Mrs. Darkwater is not home.

Chaco Canyon
Karen Dundee, camper from Denver
Dorky Hat, someone Karen saw arguing with a woman (Long Sleeves) in the canyon
Andrew Stephen, park ranger, a 15-year veteran of the work
Joe Wakara, heard of park security, and a friend of Chee's, is not there today
Randall Eliott nearly killed EFB before, Maxie Davis' boyfriend, he was killed when they rescued EFB
Tim Morris, a San Juan County deputy
Richard Wetherill has a grave in the canyon

Others
Austin Lee, Farmington, New Mexico, Leaphorn's clan brother
Garrison Tsosie, jewelry maker with a police record
Rose, Garrison's live-in girlfriend
Notah Tsosie, Garrison's brother in prison, also a jewelry maker
Slim Jacobs, owner/manager of the Double X Ranch
Hosteen Nakai, Chee's uncle who taught him the chanting

Reception

The book won the 2014 Spur Award for Best First Novel from the Western Writers of America, and landed on the New York Times Best Seller list.

"The torch passes." – Joe Hartlob, Bookreporter.com

"With big shoes to fill, Hillerman does her best to copy the style of her father Tony's beloved series, maintaining the integrity of Navajo culture throughout. Fans will spot the guilty party a mile off." – Kirkus Reviews

James Blasingame for the Journal of Adolescent & Adult Literacy commended Anne Hillerman for keeping the subject matter at a PG level. He notes that Manuelito is her own person with "grit and determination".

"Spider Woman's Daughter continues the Hillerman tradition, providing likable heroes against despicable villains coming together in unusual and intriguing situations in a glorious, little-understood world." – Carolyn Haley, NY Journal of Books

References

2013 American novels
Novels set in Arizona
Novels set in New Mexico
Novels set in Colorado
HarperCollins books

Spider Woman's Daughter


A Canon EOS 600D é uma câmera de 18.0 megapixels DSLR, lançada pela Canon em 7 de fevereiro de 2011. É conhecida como  EOS Kiss X5 no Japão e  EOS Rebel T3i nas Américas. A 600D é a segunda câmera Canon EOS com uma tela LCD articulada  substituindo a 550D, embora o modelo anterior não foi descontinuado até junho de 2012, quando a sucessor da 600D, o modelo 650D, foi anunciada.

Lista de recursos
 Sensor de 18.0 megapixels APS-C
 Gravação de vídeo emFull HD 1080p  24/25/30 quadros/s
 Gravação de vídeo em HD 720p 50/60 frame/s
 DIGIC 4 processador de imagem
 14-bit de capacidade do A/D.
 Modo de visualização ao vivo
 Possui flash incorporado e compatibilidade com o Speedlite sem fio.
 9 pontos AF
 Quatro modos de medição, utilizando 63 zonas: pontual, parcial, central ponderada média, e de avaliação de medição.
 Sistema de limpeza integrado EOS
 Espaços de cores sRGB e Adobe RGB
 ISO 100-6,400 expansível 12,800
 Até 3,7 quadros/s (34 imagens (JPEG), 6 imagens (raw))
 Compatível com cartões SD, SDHCe SDXC
 Gravaçao simultanea em RAW e JPEG
 Suporte a Eye-Fi
 USB 2.0, interface HDMI
 Bateria LP-E8

Vídeo
Tal como acontece com muitas DSLRs e ao contrário das câmeras SLT, a 600D não tem foco automático contínuo durante a filmagem; Para manter um objeto no foco, o usuário deve disparar o foco automático, como ao fotografar fotos ou acompanhar o movimento do motivo manualmente.

Sucessora
A sucessora da Canon EOS 600D foi a Canon EOS 650D, equipada com o recém-desenvolvido sensor CMOS hybrid que habilita o AF em tempo integral durante o vídeo e modo de exibição ao vivo, incluindo também um display multi-touch móvel. O processador de imagem DIGIC V fornece 5 fps de velocidade de disparo contínua e permitiu a captura de imagens HDR com apenas um clique do botão do obturador. A Canon 650D também veio com um modo multi-frame NR e modo Handheld Night Scene. A DPReview elogiou sua tela de toque inovadora, mas também apontou que, no que diz respeito ao auto-foco no modo de exibição ao vivo a 650D ficou ainda muito atrás das novas câmeras mirrorless da Panasonic e Olympus, bem como da rival Nikon 1 ".

Ver também
 Montagem da lente Canon EF

Referências

Ligações externas
 Canon 600D Página do Produto na Canon EUA

Câmeras da Canon

Canon EOS 600D


An Molorchus longicollis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Leconte hadton 1873. An Molorchus longicollis in nahilalakip ha genus nga Molorchus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Molorchus

Molorchus longicollis


Mistrzostwa Polski kadetek w koszykówce kobiet – turniej koszykarski o klubowe mistrzostwo Polski do lat 15. w koszykówce kobiet, rozgrywany cyklicznie, organizowany przez Polski Związek Koszykówki.

W czerwcu 2020 Polski Związek Koszykówki obniżył granicę wieku uczestniczek rozgrywek do lat 15.

Medalistki
(do uzupełnienia)

(*) – OSM: Ogólnopolska Spartakiada Młodzieży

Składy najlepszych zawodniczek turnieju

 2008
 Roksana Schmidt (ŁKS)
 Agata Dobrowolska (AZS)
 Angelika Kowalska (MUKS)
 Justyna Owczarek (Huragan)
 Ewelina Przewoźnik (MKK OSiR Sokoów Podlaski)

 2014
 Karolina Szydłowska (WKK Wrocław)
 Natalia Gwizdała (MUKS WSG Supravis Bydgoszcz)
 Dominika Skrocka (VBW GTK Gdynia)
 Marta Nitkiewicz (UKS Trójka OSiR Żyrardów)
 Julia Niemojewska (UKS Trójka OSiR Żyrardów)

 2015
 Zuzanna Muzyczuk (MKK Sokołów)
 Aleksandra Iwaniuk (MKK Sokołów)
 Karolina Matkowska (AZS Gorzów)
 Alicja Grabska (Wisła)
 Magdalena Szkop (MKK Sokołów)

 2016
 Aleksandra Zięmborska (Enea AZS Poznań)
 Wiktoria Keller (MKS Kusy Szczecin)
 Anna Wińkowska (UKS Trójka Żyrardów)
 Martyna Leszczyńska (MUKS Widzew Łódź)
 Alicja Rogozińska (MKS MOS Elektrotim Ślęza Wrocław)

 2021
 Natalia Rutkowska (UKS7 MG13)
 Zuzanna Winkel (MUKS)
 Bianka Napierała (MUKS)
 Julia Koryzna (Ksawerów)
 Wiktoria Kaczmarek (UKS Trójka)

 2018
 Aleksandra Kuczyńska (Gorzów)
 Weronika Dudek (Gorzów)
 Weronika Piechowiak (Poznań)
 Olga Jędrzejczak (Poznań)
 Natalia Kurach (Sokołów Podlaski)

 2022
 Wiktoria Haegenbarth (Poznań)
 Julia Rakowska (Polkowice)
 Julia Koryzna (Polkowice)
 Helena Danielewicz (UKS Fred)
 Nina Micek (Sosnowiec)

 2020
 Wiktoria Stasiak (Aleksandrów Łódzki)
 Dominika Ullmann (Politechnika Gdańska)
 Kornelia Ignerska (MUKS Poznań)
 Natalia Juskowiak (MUKS Poznań)
 Emily Kalenik (Bat Kaszuby

Zobacz też
 Basket Liga Kobiet
 Mistrzostwa Polski Juniorek Starszych w koszykówce
 Mistrzostwa Polski juniorek w koszykówce kobiet
 Mistrzostwa Polski kadetów w koszykówce mężczyzn

Przypisy

Bibliografia

 MKS MOS Wrocław - Oferta sponsorska
 Sezon i czterolecie w VBW GTK - zakończone!

 Historia MPKK Sokoła Podlaskiego

 Z cyklu "Rodzinny sport": Jolanta i Agata Nowackie

Koszykówka w Polsce
Koszykówka


An Ropica vinacea in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Francis Polkinghorne Pascoe hadton 1865. An Ropica vinacea in nahilalakip ha genus nga Ropica, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Sarawak. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Ropica

Ropica vinacea


MikroRNK 6079 iest protein koji je kod ljudi kodiran genom MIR6079 sa  hromosoma 1.

Funkcija

mikroRNK (miRNK) su kratke (20-24-nukleotidme) nekodirajuće RNK koje su uključene u posttranskripcijsku regulaciju ekspresije gena u višećelijskim organizmima utičući i na stabilnost i na translaciju IRNK. miRNA se transkribuju pomoću RNK-polimeraze II, kao dio zatvorenih i poliadeniliranih [[primarni transkript|primarnih transkripata (pri-miRNK) koji mogu biti kodirjući ili nekodirajući. Primarni transkript cijepa enzim Drosha ribonukleaza III kako bi se proizvela miRNK prekursorne petlje od oko 70 nt (pre-miRNK), koju dalje cijepa citoplazmatska Dicer ribonukleaza, kako bi se stvorila proizvodi zrela miRNK i antisens miRNK zvijezda (miRNK* ). Zrela miRNK ugrađena je u RNK-inducirani kompleks za utišavanje (RISC), koji prepoznaje ciljne iRNK putem nesavršenog uparivanja baza sa miRNK i najčešće rezultira translacijskom inhibicijom ili destabilizacijom ciljne iRNK. RefSeq predstavlja predviđenu mikroRNK matičnu petlju.

Reference

Geni na hromosomu 1
RNK
Ljudski proteini
Proteomika

MIR6079


Kaliwatan sa isda ang Dermatias platynogaster. Una ning gihulagway ni Smith ug Lewis Radcliffe ni adtong 1912. Ang Dermatias platynogaster sakop sa kahenera nga Dermatias, ug kabanay nga Oneirodidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
kasadpang Kadagatang Pasipiko

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Pasipiko
Dermatias

Dermatias platynogaster


Zlatni Grand Prix Šangaja 2012. bio je 8. izdanje godišnjeg atletskog mitinga u Šangaju i 2. stanica Dijamantne lige 2012.

Rezultati

Muškarci

Žene

Reference

Vanjski linkovi
 Rezultati mitinga na IAAF.org

Sport u Šangaju
Sportska takmičenja u Kini

Zlatni Grand Prix Šangaja 2012.


Dolnji Kot () je naseljeno mjesto u sastavu općine Žužemberk, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Novo Mesto.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Dolnji Kot je imao 60 stanovnika.

Napomena: U 1999. izvršena je manja razmjena teritorija između naselja Dolnji Kot i Gornji Kot.

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Sloveniji
Naselja u regiji Jugoistočna Slovenija

Dolnji Kot


Heterochordeumatidea – podrząd wijów z gromady dwuparców
i rzędu Chordeumatida.

Tułów u dorosłych form tych dwuparców złożony jest z 26, 28, 30 lub 36 pierścieni. Głowę cechuje pozbawione przedbródka gnatochilarium. Gruczoły biodrowe przy dziesiątej parze odnóży są zawsze obecne i często wraz z biodrami powiększone, natomiast przy jedenastej parze występują tylko u Diplomaragnidae i niektórych Megalotylidae. Koksyty tylnej pary gonopodów samca zawsze uczestniczą w przekazywaniu nasienia, rzadko samodzielnie, zwykle przy współudziale przedniej pary gonopodów. Telopodity tylnych gonopodów są zredukowane lub wręcz szczątkowe; składają się z dwóch członów: przedudzia i znacznie powiększonego, zaopatrzonego w tkankę gruczołową uda.

Takson ten wprowadzony został w 2000 roku przez Williama Sheara. Należy tu ponad 200 opisanych gatunków, zgrupowanych w następujących nadrodzinach i rodzinach:
 Conotyloidea Cook, 1896
 Adritylidae Shear, 1971
 Conotylidae Cook, 1896
 Diplomaragnoidea Attems, 1907
 Diplomaragnidae Attems, 1907
 Heterochordeumatoidea Pocock, 1894
 Eudigonidae Verhoeff, 1914
 Heterochordeumatidae Pocock, 1894
 Megalotylidae Golovatch, 1978
 Metopidiotrichidae Attems, 1907
 Peterjohnsiidae Mauriès, 1987
 Pygmaeosomatoidea Carl, 1941
 Lankasomatidae Mauriès 1978
 Pygmaeosomatidae Carl, 1941

Przypisy

Chordeumatida

Heterochordeumatidea


Matías Nahuel González (born 20 July 1994) is an Argentine footballer who plays as a defender. He is currently a free agent.

Career
Colegiales of Primera B Metropolitana were González's first senior career club, he joined them in 2014 and made his professional debut in May versus Villa Dálmine. In 2015, González completed a move to Primera D side Claypole. He subsequently made thirty-three appearances between 2015 and 2017. González departed Claypole in 2018.

References

External links

1994 births
Living people
Place of birth missing (living people)
Argentine men's footballers
Men's association football defenders
Primera B Metropolitana players
Primera D Metropolitana players
Club Atlético Colegiales (Argentina) players
Club Atlético Claypole players

Matías González (footballer, born 1994)


An Crypsimetalla in uska genus han Lepidoptera. An Crypsimetalla in nahilalakip ha familia nga Geometridae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Crypsimetalla

Crypsimetalla


O Campeonato Nacional da 1ª Divisão Feminina de 2006/2007 foi a 47ª edição de competição organizada pela Federação Portuguesa de Basquetebol,  disputada por 10 equipas em duas fases. O Clube Desportivo da Póvoa conquistou o seu 1º Título.

Clasificação 1ª Divisão Feminina Fase Regular

Apuramento de Campeão

'''Finais

Referências

http://basketotal.com/2006-07/index_2006_2007.html

1.ª Divisão Feminina de Basquetebol

Campeonato Nacional da 1.ª Divisão de Portugal de 2006–07 (basquetebol feminino)


Jussuf Abbo, originally Jussuff Abbu, (14 February 1890 – 29 August 1953) was a Jewish artist active mainly in Germany.

Biography
Jussuf Abbo was born in Safed, Ottoman Palestine to a large Jewish family of farmworkers. He won a scholarship to attend the Alliance Israelite Universelle school in Jerusalem. As a young man he was employed as a stonemason by German architect Otto Hoffmann in Jerusalem, who, recognizing his talent, arranged for him to study at the Berlin University of the Arts where he studied drawing, painting and sculpture from 1913. By 1919 he had a master studio at the Academy of Arts, Berlin and had become a member of the Deutscher Künstlerbund (Association of German Artists), whose 25th annual exhibition (1929 in Cologne's "Staatenhaus") featured a bronze female torso and a lead casting by him. Abbo participated in 1923 in a major collective exhibition at the Ferdinand Möller art salon in Berlin, and another important international exhibition in 1926 at the Galerie Neue Kunst Fides in Dresden. In the 1920s, Abbo belonged to the circle of friends of Else Lasker-Schüler, whom he portrayed several times and who in turn wrote a poem about him. He worked as a sculptor and printmaker and fired his ceramic works in the workshops of fellow Berlin artists Otto Douglas Douglas-Hill and Jan Bontjes van Beek.

In 1935, being stateless due to the dissolution of the Ottoman Empire in the early 1920s, Abbo managed to obtain Egyptian nationality. He then fled from Nazi Germany to England with his wife Ruth Schulz. He had to leave his work behind and was thus prevented from presenting it in exhibitions in London and gaining a foothold in his new country.

In 1937, whilst some of Abbo's sculptures finally arrived in England, in Germany his work had been branded as "Degenerate Art" and removed from all public museums. Much of the work removed was later destroyed by the Nazi regime. In the same year, he won an important commission to sculpt a portrait bust of the British politician George Lansbury. In 1939, he cast the Lansbury bust in Paris, where he also met the French sculptor Charles Despiau. During the war, he was unable to work in his studio in London and made a living with odd jobs and by selling antiques. At the end of the war in 1945, he was not able to keep his studio and as a result destroyed most of the works created in England because of a lack of storage space and out of frustration and disappointment. Financial hardship, forced emigration, war and difficult working conditions ended up adversely affecting Abbo's physical and mental health. He died in a London hospital on 29 August 1953 following a lengthy illness.

Work
The distinctive feature of Abbo's sculpture work is a subtle sensitivity to the physiognomy and emotional state of his subjects, an understated focus on expression, posture and attitude. As well as sculptures, he also produced over a thousand figurative drawings and prints, almost always portraits and nudes. Much of Abbo's work, being partially abstract with emphasis on psychological state and emotion, can be considered "Expressionist".

Bibliography
 Hüneke, Andreas: Abbo, Jussuff. In: Allgemeines Künstlerlexikon. Die Bildenden Künstler aller Zeiten und Völker (AKL). Band 1 [General encyclopedia of artists. The visual artists of all times and peoples (AKL). Volume 1], Seemann, Leipzig 1983, p. 61, .
 Dogramaci, Burcu: Jussufs gedicht für Jussuf Abbo [Jussuf's poem for Jussuf Abbo] in Der blaue Reiter ist gefallen [The blue rider has fallen]: Else-Lasker-Schüler anniversary almanac, Hammer, 2015, pp. 275–277 (contribution about the friendship between Else Lasker-Schüler and Jussuf Abbo), .
 Wächter, Anja / Mieves, Esther: Jussuf Abbo in New /old homeland: R/Emigration of artists after 1945, Kunsthaus Dahlem, 2017, pp. 160–166, .
 Dickson, Rachel / Macdougall, Sarah: Forced Journeys: Artists In Exile In Britain c.1933-45, Ben Uri Gallery, 2009, .
 Abbo (Schulz), Ruth: Über den Verlust einer kunstkerischen Existenz. Jussuf Abbo im Exil [Losing one's Artistic Existence - Jussuf Abbo in Exile] in KUNST IM EXIL in Großbritannien 1933-45 [Artists in Exile in Great Britain 1933-45]'', Frölich & Kaufmann, 1986, . A translation of this article in English is available online. See external link below.

References

External links

 Bust of George Lansbury by Jussuf Abbo, 1937, short biography at People's History Museum (PHM), Manchester, 2016
 Lithographs by Jussuf Abbo, 1920s at the Museum of Modern Art, New York
 Losing one's Artistic Existence - Jussuf Abbo in Exile by Ruth Abbo (Schulz)
 Entry about Jussuf Abbo in METROMOD archive by Burcu Dogramaci

1890 births
1953 deaths
People from Safed
Sculptors from Berlin
Berlin University of the Arts alumni
Palestinian artists
Jewish sculptors
20th-century German printmakers
20th-century German sculptors
20th-century German male artists
Expressionist sculptors

Jussuf Abbo


Sigle
 FAF – progetto Citroën per la motorizzazione di Paesi in via di sviluppo
 Fédération Algérienne de Football – Federazione calcistica dell'Algeria
 Federação Angolana de Futebol – Federazione calcistica dell'Angola
 Finnish Air Force – Aeronautica militare finlandese (in finnico Ilmavoimat)
 Frei aber froh – Motto del romanticismo musicale tedesco corrispondente alle note fa-la-fa.
 Front de l'Algérie Française – Movimento politico algerino presente durante la Guerra d'Algeria.

Codici
 faf – codice ISO 639-3 della lingua fagai

Faf


O Emergente é o primeiro extended play (EP) da banda brasileira Os Nazaritos, gravado durante o ano de 2016. É o primeiro projeto do grupo depois do hiato de doze anos vividos pelo grupo.

O repertório mescla duas faixas inéditas com duas regravações. "O Emergente", faixa-título, foi carro-chefe do disco.

Faixas
"O Emergente"
"Jesus É Demais"
"Beleléu"
"Dias Felizes"

EP de 2017
Álbuns de Os Nazaritos
Álbuns em língua portuguesa

O Emergente


5. øld f.Kr. – 4. øld f.Kr. – 3. øld f.Kr.

Hendingar

Týdningarmiklir persónar

Uppfinningar

 Teir fyrstu saksarnir, í Evropa
 Teir fyrstu katapultarnir, í Grikkalandi
 Fyrstu ferð amalgam bleiv brúkt í tannfylingum, Kina

Ár í 4. øld f.Kr.

4. øld f.Kr.


Stormengene er et naturreservat på Rømøs sydsspids bestående af 42,6 hektar vadeflade, klit, marsk, strandeng og tør klithede. Stormengene er en del af det cirka 500 kilometer lange tidevandsområde Vadehavet, som UNESCO har udpeget som verdensnaturarv. Engene er ejet Fugleværnsfonden også en del af EF-fuglebeskyttelsesområde nr. 65, der omfatter størstedelen af Rømøs kystnatur. Stormengene er Ramsarområde, og reservatet udgør en flig af Nationalpark Vadehavet.

Stormengene er et vigtigt levested for mange vadefugle, både de, som er på vej til og fra vinterkvarteret, og de, som yngler i området. Ænder, vadefugle, terner og småfugle yngler i naturreservatet i foråret. Stien på diget langs nordsiden af Stormengene giver overblik over området. Man kan gå på diget helt fra Havneby, eller man kan køre ud og parkere for enden af Stormengevej. Hele vejen rundt på Rømøs sydspids er der kig til fugle og fjerne horisonter.

Kilder og henvisninger

 Folder fra fuglevaernsfonden.dk

Naturområder i Danmark
Rømø

Stormengene


Argentinas volleyballlandshold (spansk: Selección femenina de voleibol de Argentina eller Las Panteras) repræsenterer Argentina i volleyball. Holdet er organiseret af Federación del Voleibol Argentino. Det er et af de bedste hold i Sydamerika, men har aldrig vundet sydamerikanske mesterskab, hovedsagelig på grund af dominansen af Brasilien. De vandt dog de sydamerikanske lege  i 2014.

Referencer

Volleyball i Argentina
Volleyballlandshold

Argentinas volleyballlandshold (damer)


An Epicasta in uska genus han Coleoptera. An Epicasta in nahilalakip ha familia nga Cerambycidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Epicasta

Epicasta


Folketingsmedlemmer valgt i 1977 ved folketingsvalget den 15. februar fra følgende partier:

På Grønland blev indtil 1979 udelukkende valgt medlemmer uden for partierne.

De valgte medlemmer

Personskift i perioden 1977-79

Folketingsmedlemmer i 1900-tallet
1977

Folketingsmedlemmer valgt i 1977


Il maestro generale dell'Ordine dei predicatori è la maggiore autorità dell'Ordine religioso fondato da san Domenico di Guzmán. Viene eletto democraticamente nell'ambito dei capitoli generali che ogni nove anni si tengono in sessione deliberativa ed elettiva.

Il consesso che provvede alla sua scelta è formato dagli ex generali dell'ordine (se sono in vita ed in grado di partecipare), da tutti i priori e definitori provinciali (o da un loro vicario, se essi non possono essere presenti o la carica è vacante) e da altri delegati provenienti da ogni provincia.

Attualmente il maestro dura in carica nove anni e non è rieleggibile; in qualità di superiore religioso gli è dovuto voto di obbedienza ed il suo mandato, che comincia immediatamente dopo l'elezione, gli conferisce una vasta autorità effettiva - a differenza che in altri ordini - anche se in merito alla maggior parte delle materie, e soprattutto a quelle più importanti, governa e decide con l'ausilio della curia generalizia, che presiede così come convoca e presiede i capitoli generali in sola funzione deliberativa, che si tengono ogni tre anni.

Il primo maestro generale fu proprio il fondatore dell'ordine, che però ricevette formalmente questo titolo solo nel 1221, durante il capitolo celebratosi in Bologna poco prima della sua scomparsa; il primo maestro a rappresentare ufficialmente una provincia fu San Raimondo di Peñafort.

Fra i maestri dell'ordine si possono annoverare due santi, sette beati ed un papa, oltre a numerosi venerabili, servi di Dio, cardinali e vescovi. L'attuale maestro generale è il filippino fra' Gerard Francisco Timoner, eletto durante il capitolo generale convocato a Biên Hòa nel 2019.

Ancora nel 1583, la dicitura latina per gli imprimatur delle autorità episcopali sui libri sacri, è la seguente: Praed. humilis Generalis, magister & servus. Il titolo rinvia alla concezione del Servus servorum Dei applicato ai vescovi-fra i quali il Pontefice stesso in quanto Vescovo di Roma-, e ai consacrati domenicani equiparati alle autorità episcopali.

Maestri generali dell'Ordine
 Domenico di Guzmán (1216-1221)
 Giordano di Sassonia (1222-1237)
 Raimondo di Peñafort (1238-1240)
 Giovanni di Wildeshausen (1241-1252)
 Umberto di Romans (1254-1263)
 Giovanni da Vercelli (1264-1283)
 Munio di Zamora (1285-1291)
 Stefano di Besançon (1292-1294)
 Niccolò Boccasini (1296-1298)
 Alberto di Chiavari (1300)
 Bernardo di Jusix (1301-1303)
 Amerigo di Piacenza (1304-1311)
 Berengario di Landorra (1312-1317)
 Hervé de Nédellec (1318-1323)
 Barnaba Cagnoli (1324-1332)
 Hugh de Vaucemain (1333-1341)
 Gerard de Daumar(1342-1343)
 Pierre de Baume (1343-1345)
 Garin de Gy (1346-1348)
 Jean de Moulins (1349-1350)
 Simon de Langres (1352-1366)
 Elias Raymond (1367-1380)
 Raimondo da Capua (1380-1399)
 Tommaso Paccaroni (1401-1414)
 Leonardo Dati (1414-1425)
 Barthélémy Texier (1426-1449)
 Pierre Rochin (1450)
 Guy Flamochet (1451)
 Marcial Auribelli (1453-1462)
 Corrado di Asti (1462-1465)
 Marcial Auribelli (1465-1473)
 Leonardo Mansueti (1474-1480)
 Salvo Cassetta (1481-1483)
 Bartolomeo Comazzi (1484-1485)
 Barnaba Sansoni (1486)
 Gioacchino Torriani (1487-1500)
 Vincenzo Bandello (1501-1506)
 Jean Clérée (1507)
 Tommaso De Vio (1508-1518)
 Juan García Loaysa (1518-1524)
 Francesco Silvestri (1525-1528)
 Paolo Butigella (1530-1531)
 Jean du Feynier (1532-1538)
 Agostino Recuperati (1539-1540)
 Alberto de las Casas (1542-1544)
 Francesco Romeo (1546-1552)
 Stefano Usodimare (1553-1557)
 Vincenzo Giustiniani (1558-1570)
 Serafino Cavalli (1571-1578)
 Paolo Constabile (1580-1582)
 Sisto Fabri (1583-1589)
 Ippolito Maria Beccaria (1589-1600)
 Jerónimo Xavierre (1601-1607)
 Agostino Galamini (1608-1612)
 Serafino Secchi (1612-1628)
 Niccolò Ridolfi (1629-1642)
 Domenico Gravina (1642-        )
 Tommaso Turco (1644-1649)
 Giovanni Battista de Marinis (1650-1669)
 Juan Tomás de Rocaberti (1670-1677)
 Antonio de Monroy (1677-1686)
 Antonin Cloche (1686-1720)
 Agostino Pipia (1721-1725)
 Tomás Ripoll (1725-1747)
 Antonin Bremond (1748-1755)
 Juan Tomás de Boxadors y Sureda de San Martín (1756-1777)
 Baltasar de Quiñones (1777-1798)
 Pio Giuseppe Gaddi (1798-1819)
 Joaquín Briz (1825-1831)
 Francesco Ferdinando Jabalot (1832-1834)
 Benedetto Maurizio Olivieri (1834-1835)
 Tommaso Giacinto Cipolletti (1835-1838)
 Angelo Ancarani (1838-1844)
 Vincenzo Ajello (1844-1850)
 Vincent Jandel (1850-1872)
 Giuseppe M. Sanvito (1873-1879)
 José Maria Larroca (1879-1891)
 Andreas Frühwirth (1891-1904)
 Hyacinthe Marie Cormier (1904-1916)
 Ludwig Theissling (1916-1925)
 Buenaventura García de Paredes (1926-1929)
 Martin Gillet (1929-1946)
 Manuel Suárez (1946-1954)
 Michael Browne (1955-1962)
 Aniceto Fernández Alonso (1962-1974)
 Vincent de Couesnongle (1974-1983)
 Damian Byrne (1983-1992)
 Timothy Radcliffe (1992-2001)
 Carlos Azpiroz Costa (2001-2010)
 Bruno Cadoré (2010-2019)
 Gerard Francisco Timoner (2019-in carica)

Note

Maestro generale dell'Ordine dei predicatori


Kaliwatan sa lumot ang Ramboldia amarkantakana. Una ning gihulagway ni Upreti ug Nayaka. Ang Ramboldia amarkantakana sakop sa kahenera nga Ramboldia, ug kabanay nga Lecanoraceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 tropikong Asya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Asya
Ramboldia

Ramboldia amarkantakana


Katarzyna Piecaba (ur. 12 stycznia 1993) – polska piłkarka ręczna, rozgrywająca, od 2016 zawodniczka Korony Handball.

Wychowanka KSS-u Kielce, z którym w marcu 2012 zdobyła mistrzostwo Polski juniorek – w meczu finałowym z GTPR-em Gdynia (38:35) rzuciła osiem bramek i została wybrana najlepszą zawodniczką spotkania. W latach 2013–2016 występowała w Piotrcovii Piotrków Trybunalski, w barwach której rozegrała w Superlidze 65 meczów i zdobyła 104 gole. W 2016 przeszła do Korony Handball. W sezonie 2016/2017, w którym rozegrała 17 meczów i rzuciła 26 bramek, wywalczyła z kieleckim zespołem awans do Superligi. Latem 2017 miała zostać wypożyczona do Ruchu Chorzów, w którym przeszła pomyślnie testy i wystąpiła w spotkaniu sparingowym. Ostatecznie nie doszła do porozumienia w kwestiach finansowych z chorzowskim klubem i pozostała w Koronie Handball.

Statystyki

Przypisy

Piłkarki ręczne Korony Handball
Piłkarki ręczne Piotrcovii Piotrków Trybunalski
Polskie piłkarki ręczne
Urodzeni w 1993

Katarzyna Piecaba


Podhume su naseljeno mjesto u sastavu općine Milna, na ostrvu Braču, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazile su se u sastavu stare općine Brač. Kao samostalno naseljeno mjesto Podhume postoje od popisa 2021. godine. Nastalo je izdvajanjem dijela iz naselja Milna.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2021. godine, Podhume nisu imale stanovnika. Za narodnosni sastav 1991. pogledati pod Milna.

Napomena: Na popisu 2021. nastalo izdvajanjem dijela iz naselja Milna. Podaci od 1857. do 2011. sadržani su u naselju Milna.

Literatura
  Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991.
 Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

Reference

Vanjski linkovi

Brač
Naselja u Hrvatskoj
Naselja u Splitsko-dalmatinskoj županiji

Podhume


La deaminazione ossidativa è un tipo di reazione di chimica organica in cui vengono rimossi gruppi amminici da un substrato molecolare con rottura del legame C-N.

Biochimica
Un esempio di tale reazione a livello biochimico è il processo di rimozione dei gruppi amminici dal glutammato, in modo da modificarli per l'escrezione. Nel fegato infatti i gruppi amminici alfa vengono staccati dagli amminoacidi mediante reazioni di transamminazione, e trasferiti all'alfa-chetoglutarato per formare L-glutammato.

Negli epatociti il glutammato viene trasportato dal citosol nei mitocondri, dove viene sottoposto alla deamminazione ossidativa, catalizzata dalla L-glutammato deidrogenasi (Mr= 330000). Nei mammiferi questo enzima, presente solo nella matrice mitocondriale, richiede NAD o NADP quale accettore degli equivalenti riducenti. L'alfa-chetoglutarato viene utilizzato nel ciclo di Krebs quindi anche nella sintesi del Glucosio. L'azione combinata delle ammino transferasi e della glutammato deidrogenasi viene detta transdeamminazione. La molecola enzimatica è costituita da sei subunità identiche: la sua attività è influenzata da una complicata serie di modulatori allosterici. Tra questi, i meglio studiati sono il modulatore positivo ADP e il modulatore negativo GTP.

Collegamenti esterni

Biochimica
Reazioni chimiche

Deaminazione ossidativa


An Hemispingus in uska genus han Aves. An Hemispingus in nahilalakip ha familia nga Thraupidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Hemispingus

Hemispingus


Huyện Chhatarpur là một huyện thuộc bang Madhya Pradesh, Ấn Độ. Thủ phủ huyện Chhatarpur đóng ở Chhatarpur. Huyện Chhatarpur có diện tích 8687 ki lô mét vuông. Đến thời điểm năm 2001, huyện Chhatarpur có dân số 1474633 người.

Tham khảo

Madhya Pradesh
Huyện của Ấn Độ

Chhatarpur (huyện)


Kaliwatan sa insekto ang Cyrtopsochus nasutus. Una ning gihulagway ni Günther Enderlein ni adtong 1907. Ang Cyrtopsochus nasutus sakop sa kahenera nga Cyrtopsochus, ug kabanay nga Mesopsocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Tunisia
 Tsipre
 Gresya
 Israel
 Maruwekos

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Tunisia
Insekto sa Gresya
Insekto sa Israel
Cyrtopsochus
Insekto sa Moroko
Insekto sa Siyeprus

Cyrtopsochus nasutus


An Limnodromus scolopaceus in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Thomas Say hadton 1823. An Limnodromus scolopaceus in nahilalakip ha genus nga Limnodromus, ngan familia nga Scolopacidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Limnodromus

Limnodromus scolopaceus


Kaliwatan sa uk-ok ang Hormetica elkereeseae. Una ning gihulagway ni Fritzsche ni adtong 2008. Ang Hormetica elkereeseae sakop sa kahenera nga Hormetica, ug kabanay nga Blaberidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Rio de Janeiro

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Uk-ok sa Rio de Janeiro
Hormetica

Hormetica elkereeseae


Vanhoeffenura pulchra là một loài chân đều trong họ Munnopsidae. Loài này được Hansen miêu tả khoa học năm 1897.

Chú thích

Tham khảo

Vanhoeffenura

Vanhoeffenura pulchra


Ang Paso del Indio ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Paso del Indio (gintang), Provincia de Mendoza,

Chile

 Paso del Indio (agianan nga kadagatan), Región de Magallanes y de la Antártica Chilena,

Mehiko

 Paso del Indio (suba nga anhianhi), Estado de México,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Chile
Pagklaro paghimo ni bot Mehiko

Paso del Indio


Kaliwatan sa insekto ang Xenos provesparum. Una ning gihulagway ni Kifune ni adtong 1986. Ang Xenos provesparum sakop sa kahenera nga Xenos, ug kabanay nga Xeninae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Sumatra (pulo)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Sumatra (pulo)
Xenos (Xeninae)

Xenos provesparum