Kaliwatan sa isda ang Hypsopanchax platysternus. Una ning gihulagway ni John Treadwell Nichols ug Ludlow Griscom ni adtong 1917. Ang Hypsopanchax platysternus sakop sa kahenera nga Hypsopanchax, ug kabanay nga Poeciliidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kinaminosang kalabotan. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Aprika
Isdangtunay sa Demokratikanhong Republika sa Konggo
Hypsopanchax

Hypsopanchax platysternus


Kaliwatan sa dagum-dagum ang Phoxocampus tetrophthalmus. Una ning gihulagway ni Pieter Bleeker ni adtong 1858. Ang Phoxocampus tetrophthalmus sakop sa kahenera nga Phoxocampus, ug kabanay nga dagum-dagum.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Indonesia
kasadpang New Guinea
 Pilipinas
 Guam . Also recorded from Ryukyu Islands
 Cocos Islands

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Dagum-dagum
New Guinea
Dagum-dagum sa Pilipinas
Phoxocampus
Dagum-dagum sa Indonesya
Dagum-dagum sa Kapupud-ang Cocos

Phoxocampus tetrophthalmus


Kaliwatan sa insekto ang Phylloxera quercina. Una ning gihulagway ni Ferrari ni adtong 1872. Ang Phylloxera quercina sakop sa kahenera nga Phylloxera, ug kabanay nga Phylloxeridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Phylloxera

Phylloxera quercina


O Campeonato de Fórmula 2 da FIA é uma categoria de automobilismo criada em 2017, após a renomeação da competição que até então ocupava seu lugar, a GP2 Series.

A Fórmula 2 foi concebida para tornar a corrida acessível para as equipas e para oferecer um ambiente de treinamento perfeito para a vida na Fórmula 1, sendo obrigatório para todas as equipes usar o mesmo chassi, motor e fornecedor de pneus para refletir a verdadeira capacidade do piloto. As corridas da categoria são realizadas principalmente em circuitos europeus, mas também são disputadas em outros circuítos internacionais, bem como com as suas mais recentes corridas na temporada de 2017 no Circuito Internacional do Barém, no Barém, e no Circuito de Yas Marina, nos Emirados Árabes Unidos.

Sistema de numeração
O sistema de numeração empregado atualmente no Campeonato de Fórmula 2 da FIA se baseia na classificação das equipes da temporada anterior (semelhante ao sistema de numeração da Fórmula 1 entre 1996 e 2013), sistema este que é usado desde a criação da GP2 Series em 2005.

Fim de semana de corrida
Na sexta-feira, os pilotos têm uma sessão de treinos livres de 45 minutos e uma sessão de qualificação de 30 minutos. A sessão de qualificação decide a ordem do grid de largada para a corrida de sábado que tem um comprimento de 180 quilômetros (112 milhas).

Durante a corrida de sábado, cada piloto tem que fazer um pit stop em que pelo menos dois pneus têm de ser trocados.

No domingo, há uma corrida de sprint de 120 quilômetros (75 milhas). A grelha é decidida pelo resultado de sábado com o top 8 sendo invertido, assim que o excitador que terminou 8º em sábado começará da posição de pole e o vencedor começará de 8º lugar.

Sistema de pontuação
A corrida mais longa recebe pontuação similar a da Fórmula 1:

O top 8 na corrida mais curta recebe os pontos da seguinte forma:

O piloto que conquistar a pole position após a classificação final do Treino classificatório de sexta-feira será premiado com 2 pontos.

Em cada corrida, 1 ponto será dado ao piloto que alcançar o tempo de volta mais rápido, desde que ele esteja entre os 10 primeiros da classificação final da corrida. O maior número de pontos que um piloto pode marcar em um fim de semana é 39.

O piloto que marcar a volta mais rápida tem que cumprir pelo menos 90% das voltas da corrida e deve terminar a corrida no top 10 para ser elegível aos pontos da volta mais rápida.

Circuitos

Campeões

Pilotos

Equipes

Tragédia em Spa-Francorchamps
Em 31 de agosto de 2019, foi registrado um gravíssimo acidente que culminou na morte do piloto Anthoine Hubert. O francês de 22 anos foi atingido pelo carro de Juan Manuel Correa durante a primeira prova do fim de semana da categoria realizada no circuito de Spa-Francorchamps, na Bélgica; um comunicado da FIA informou que Hubert foi levado ao centro médico do circuito após a batida e morreu às 18:35 no horário local (13:35 no horário de Brasília). Correa foi levado ao hospital em condição estável.

Ver também
 Fórmula 2
 Campeonato Europeu de Fórmula Dois
 Fórmula 3000 Internacional
 Campeonato de Fórmula Dois da FIA (2009–2012)
 GP2 Series
 GP2 Asia Series
 Fórmula 3
 GP3 Series
 Campeonato de Fórmula 3 da FIA

Ligações externas

Monopostos

Campeonato de Fórmula 2 da FIA


An Tylosis dimidiata in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Bates hadton 1892. An Tylosis dimidiata in nahilalakip ha genus nga Tylosis, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Tylosis

Tylosis dimidiata


Boniface Aggrey Agbonfo Guobadia (born 10 November 1926) was a Nigerian athlete. He competed in the men's high jump at the 1952 Summer Olympics.

References

External links

1926 births
Possibly living people
Athletes (track and field) at the 1952 Summer Olympics
Nigerian male high jumpers
Olympic athletes for Nigeria
Place of birth missing

Boniface Guobadia


A prova dos 60 metros masculino do Campeonato Europeu de Atletismo em Pista Coberta de 2011 foi disputada entre 5 e 6 de março de 2011 na AccorHotels Arena em Paris, França.

Recordes
Antes desta competição, os recordes mundiais e do campeonato nesta prova eram os seguintes:

Medalhistas

Resultados

Bateria
Qualificação: 4 atletas de cada bateria  (Q) mais os  4 melhores qualificados (q).

 Bateria 1

 Bateria 2

 Bateria 3

 Bateria 4

 Bateria 5

Semifinal
Qualificação: classificaram-se  os 2 melhores de cada bateria (Q) mais 2 melhores colocados  (q).

 Semifinal 1

 Semifinal 2

 Semifinal 3

Final
A final foi realizada às 16:55 no dia 6 de março de 2011.

Ligações externas

Site da Associação Europeia de Atletismo

Campeonato Europeu de Atletismo em Pista Coberta de 2011

Campeonato Europeu de Atletismo em Pista Coberta de 2011 - 60 m masculino


O exame ou teste genético, também conhecido como teste de DNA, permite a determinação de linhagens, o diagnóstico genético de vulnerabilidades a doenças hereditárias, estabelecimento de uma relação biológica etre dois indivíduos, através de familiares, ou teste de paternidade e ainda a obtenção de caracteristicas herditárias para a alimentação, conhecida como nutrigenética. Na agricultura, uma forma de teste genético conhecida como teste de progênies pode ser usado para avaliar a qualidade dos reprodutores. Na ecologia de populações, o teste genético pode ser usado para monitorar as forças genéticas e as vulnerabilidades das populações de espécies.

Nos seres humanos, o teste genético pode ser usado para determinar o parentesco da criança (teste de paternidade) ou, em geral, a ascendência de uma pessoa ou a relação biológica entre pessoas.

Além de estudar os cromossomos ao nível dos genes individuais, o teste genético em um sentido mais amplo inclui testes bioquímicos para a possível presença de doenças genéticas ou formas mutantes de genes associados ao aumento do risco de desenvolver distúrbios genéticos.

O teste genético identifica mudanças em cromossomos, genes ou proteínas. A variedade de testes genéticos se expandiu ao longo dos anos. No passado, os principais testes genéticos procuraram números cromossômicos anormais e mutações que levaram a distúrbios raros e hereditários.

Atualmente, os testes envolvem a análise de múltiplos genes para determinar o risco de desenvolver doenças ou distúrbios específicos, com doenças mais comuns consistindo de doenças cardíacas e câncer. Os resultados de um teste genético não confirmam ou excluiem uma condição genética suspeita,  apenas ajudam a determinar a probabilidade de uma pessoa desenvolver uma doença genética. Várias centenas de testes genéticos estão atualmente em uso e outros estão sendo desenvolvidos.

Uma vez que as mutações genéticas podem afetar diretamente a estrutura das proteínas que codificam, o teste de doenças genéticas específicas também pode ser realizado observando aquelas proteínas ou seus metabólitos, ou olhando cromossomos coloridos ou fluorescentes ao microscópio.

Tipos
Testes genéticos procuram mudanças nos genes de uma pessoa ou mudanças na quantidade, função ou estrutura de proteínas-chave codificadas por genes específicos. Testes genéticos podem olhar para o DNA ou RNA que desempenham um papel em certas condições. As informações a seguir descrevem os principais tipos de testes genéticos: estudos cromossômicos, estudos de DNA e estudos genéticos bioquímicos.
cffDNA - "Cell-free fetal DNA" (), o DNA fetal que circula livremente no sangue materno. O sangue materno é amostrado por punção venosa.
Triagem neonatal - A triagem neonatal é usada logo após o nascimento para identificar distúrbios genéticos que podem ser tratados precocemente.
Teste médico - O teste de diagnóstico é usado para diagnosticar ou descartar uma condição genética ou cromossômica específica. Em muitos casos, o teste genético é usado para confirmar um diagnóstico quando uma condição específica é suspeitada com base em mutações físicas e sintomas.

Ver também
Impressão genética
Medicina personalizada
Eugenia
Sequenciação do exoma
Aconselhamento genético

Ética médica
Genética

Exame genético


The 2017–18 Texas State Bobcats women's basketball team represents Texas State University in the 2017–18 NCAA Division I women's basketball season. The Bobcats, led by sixth year head coach Zenarae Antoine, play their home games at Strahan Coliseum and were members of the Sun Belt Conference. They finished the season 23–10, 14–4 in Sun Belt play to finish in second place. They advanced to the championship game of the Sun Belt women's tournament where they lost to Little Rock. They received an at-large bid to the WNIT where they lost to Rice in the first round.

Previous season
They finished the season 16–15, 11–7 in Sun Belt play to finish in a tie for fourth place. They lost in the quarterfinals of the Sun Belt women's tournament to Louisiana–Lafayette. They were invited to the WBI where they lost to Eastern Washington in the first round.

Roster

Schedule

|-
!colspan=9 style=| Non-conference regular season

|-
!colspan=9 style=| Sun Belt regular season

|-
!colspan=9 style=| Sun Belt Women's Tournament

|-
!colspan=9 style=| WNIT

See also
 2017–18 Texas State Bobcats men's basketball team

References

Texas State
Texas State Bobcats women's basketball seasons
Texas
Texas State Bobcats women's basketball
Texas State Bobcats women's basketball


is a centaur from the outer Solar System, approximately  in diameter. It was discovered by the Mount Lemmon Survey on 13 March 2005. The unusual minor planet follows an orbit similar to those of the fragments of comet Shoemaker–Levy 9. This minor planet was numbered  by the Minor Planet Center on 27 October 2021 (). , it has not yet been named.

Description

 is classified as an unusual object and centaur. It was first observed by the Mount Lemmon Survey on 13 March 2005. Previously, before the identification with  was made, the first observation was made on 27 October 2017 by the Pan-STARRS program at Haleakala Observatory, Hawaii, United States.

It orbits the Sun at a distance of 5.0–8.5 AU once every 17 years and 6 months (6,387 days; semi-major axis of 6.74 AU). Its orbit has an eccentricity of 0.26 and an inclination of 5° with respect to the ecliptic. The body's observation arc begins with its first observation by the Mount Lemmon Survey in March 2005.

Comet Shoemaker–Levy 9

As of December 2017,  has an orbit similar to the average one of the fragments of comet Shoemaker–Levy 9 (semi-major axis:  , eccentricity: , inclination: , longitude of the ascending node:  and argument of perihelion: ).

References

External links
  at AstDys-2
 List Of Centaurs and Scattered-Disk Objects, Minor Planet Center

606357
606357
606357
20171027

(606357) 2017 UV43


Zijemlje (Mostar), naselje  u općini Mostar
 Zijemlje (Istočni Mostar), naselje u općini Istočni Mostar
 Zijemlje (polje), kraško polje u općinama Mostar i Istočni Mostar

Zijemlje


Torção da concha é um processo de alteração morfológica que ocorre durante a fase larval dos membros da classe Gastropoda (os gastrópodes), do filo Mollusca durante a qual os músculos retractores do pé que envolvem a massa visceral sofrem uma torção de 180º trazendo a massa visceral para a região anterior à cabeça.

Descrição
Durante a torção, o manto e a cavidade paleal giram 180º no sentido anti-horário, colocando o ânus literalmente sobre a cabeça do animal. Em consequência, os produtos dos sistemas digestivo, excretor e reprodutor são libertados atrás da cabeça do animal, o que levou a modificações morfológicas para evitar a sua ingestão.

O aparecimento da torção permite uma melhor protecção do animal, pois a cabeça é recolhida para o interior da concha antes do pé.

Gastrópodes

Torção (gastrópode)


Kaliwatan sa alibangbang ang Streblote quirimbo. Una ning gihulagway ni Willie Horace Thomas Tams ni adtong 1936. Ang Streblote quirimbo sakop sa kahenera nga Streblote, ug kabanay nga Lasiocampidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Streblote

Streblote quirimbo


Drăgănești de Vede là một xã thuộc hạt Teleorman, România. Dân số thời điểm năm 2002 là 2305 người.

Chú thích

Tham khảo

Xem thêm

Xã của hạt Teleorman

Drăgănești de Vede


é um jogo eletrônico de quebra-cabeça das séries Puyo Puyo e Tetris, desenvolvido pela Sonic Team e publicado pela Sega, que foi lançado em 2014 pelo Wii U, Nintendo Switch, PlayStation 3, PlayStation 4, Xbox One, Nintendo 3DS e PlayStation Vita.

Sistema de jogo
Puyo Puyo Tetris é um crossover das séries Puyo Puyo e Tetris.

História
Situado cerca de um ano depois de Puyo Puyo!! 20th Anniversary, Amitie, Arle e Carbuncle caem acidentalmente no mundo de Ringo novamente, reunindo assim os protagonistas. Mas há alguns problemas depois que os tetriminos começam a cair no mundo de Ringo. Ringo, Amitie, Arle e Carbuncle são transportados para uma espaçonave onde eles encontram Tee e seu parceiro O. Agora todos eles devem trabalhar juntos para resolver o caso de por que os tetriminos estarem caindo do céu.

O jogo começa com Ringo na Suzuran Junior High. Ela canta sobre o lugar sendo pacífica até Amitie e Arle caírem do nada. Ringo deduziu que a causa do evento foi limpar Puyo. De repente, Tetriminos vêm derrubando o lugar. O trio fica confuso sobre esses blocos que desapareceram quando colocados em uma linha horizontal. O trio foi então transportado para uma misteriosa nave chamada Nave espacial Tetra. Tee e O descobrem Ringo em um dos quartos do navio. Eles tiveram uma batalha com suas próprias peças, Ringo usou Puyo Puyo enquanto Tee usou Tetris. Depois de conhecer uns aos outros, a dupla procurou por Amitie e Arle. Amitie teve um confronto com Ess e Arle foi presa por Zed. Depois de resgatar Arle, o navio deixa de funcionar corretamente e Tee declara ter que fazer um pouso de emergência em um próximo "Planeta Azul".

A tripulação da Nave espacial Tetra foi separada. O 'Planeta Azul' acabou por ser a Terra, e eles pousaram no lugar de Ringo. A Nave espacial Tetra precisava de peças, mas primeiro todos eles realizaram uma busca pelos membros da tripulação desaparecidos. Depois de localizar todo mundo, Ai e Risukuma começaram a reparar o navio. A nave foi reparada embora ela só voasse curtas distâncias. De repente, três figuras apareceram, ou seja Feli, Raffina e Rulue. Esses três personagens estavam sob os efeitos dos mundos Tetris e Puyo Puyo "combinando" juntos e exibiram caráter suspeito, como dizendo-lhes para 'sair' do caminho. Para reparar o navio, Ringo e a tripulação precisaram ir ao espaço para procurar peças.

Desenvolvimento

Personagens
Novos personagens (Tetris):
 Tee
 O
 Ess
 I
 Jay & Elle
 Zed
 X

Personagens da série original Puyo Puyo:
 Arle e Carbuncle
 Suketoudara
 Rulue
 Schezo
 Draco Centauros
 Witch
 Satan (Dark Prince)

Personagens da série Puyo Pop Fever:
 Amitie
 Raffina
 Sig
 Klug
 Feli
 Lemres
 Lidelle (cameo)
 Ocean Prince (cameo)
 Donguri Gaeru (cameo)
 Onion Pixy (cameo)
 Yu e Rei (cameo)
 Ms. Accord (cameo)

Personagens de Puyo Puyo 7:
 Ringo
 Maguro
 Risukuma
 Ecolo

Recepção
 Gamekult : 8/10

Ver também
 Puyo Puyo Tetris 2

Ligações externas

Jogos para Nintendo 3DS
Jogos para Nintendo Switch
Jogos para PlayStation 3
Jogos para PlayStation 4
Jogos para PlayStation Vita
Jogos eletrônicos da Sega
Jogos eletrônicos da Sonic Team
Jogos para Wii U
Jogos para Xbox One
Jogos eletrônicos crossover
Jogos eletrônicos desenvolvidos no Japão
Jogos eletrônicos de 2014
Puyo Puyo
Tetris
Jogos eletrônicos da Deep Silver

Puyo Puyo Tetris


An Philomecyna kivuensis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1954. An Philomecyna kivuensis in nahilalakip ha genus nga Philomecyna, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Philomecyna

Philomecyna kivuensis


Filip IV u smeđoj i srebrnoj je portret španskog kralja Filipa IV, koji je naslikao Diego Velazquez. Ovo slikarsko djelo naslikano uljanim bojama je poznato i pod nazivom "Srebrni Filip" i sada se nalazi u Nacionalnoj galeriji u Londonu. To je bio glavni portret Filipa, koji je tokom 1630-ih uveo Velázquez, a korišten je kao model za mnoge kasnije verzije slikarskih radionica.

Datum izrade ovog djela nije siguran. Prema internet web stranici Nacionalne galerije ovo djelo je naslikano 1631/32, dok P.F.R. Carrassat smatra da je urađena 1635. Sa sigurnošću se može tvrditi da je ovo bio prvi portret koji je umjetnik proizveo nakon njegovog prvog putovanja u Italiju, gdje je usvojio mekšu i šareniju paletu Venecijanske škole. Postoji nekoliko dokaza da je izrada portreta možda trajala niz godina da bi se završio, uzimajući u obzir neizvjesnost. Na ovom portretu Filip IV je naslikan u prirodnoj veličini, a za razliku od većine drugih njegovih portreta, nije prikazan u njegovom uobičajenom crnom kostimu. Umjesto toga, naslikan je  u smeđem i srebrnom vezenom kostimu (po čemu je ovaj portret i dobio ime), obojen malim brzim potezima i nosi oznake Reda zlatnoga runa na zlatnom lancu. Postoji nekoliko dodatnih Velasquezovih popravki (pentimenti) koji fino podešavaju kompoziciju. Potpis je na pismu koje drži Filip IV, a predstavlja fiktivnu molbu slikara njemu. Ovo je znak važnosti Velázqueza vezanog za rad, jer je ovaj umjetnik potpisao samo nekoliko njegovih slika tokom cijele karijere.

Porijeklo
Sa velikom sigurnošću se može tvrditi da je ova slika bila izložena u biblioteci u kraljevskoj palati El Escorial izvan Madrida od sredine 17. vijeka do 1809. godine, kada je uklonjena po naređenju Jozepha Bonapartea, koga je na prijestolje Španije postavio njegov brat Napoleon Bonaparte. On je predstavio ovo slikarsko djelo generalu Desolleu, uprkos državnom službeniku koji je tražio od njega da predstavi manje važno slikarsko djelo. Kćerka generala Desollea prodala je ovo slikarsko djelo nakon generalove smrti engleskom kolekcionaru Williamu Thomasu Beckfordu, nakon čije smrti 1844. godine ga je naslijedio njegov zet, Alexander Hamilton, 10. vojvoda od Hamiltona. Portret Filipa IV otkupila je na kraju Nacionalna galerija u Londonu za 6.300 funti tokom prodaje Hamilton Palace 1882. godine. Ovo je bila vrlo visoka cijena za jedno špansko slikarsko djelo u to vrijeme.

Literatura
 Carrassat, P.F.R., Maestros de la pintura, Spes Editorial, S.L., 2005.
 Neil MacLaren, revised Allan Braham, The Spanish School, National Gallery Catalogues, 1970, National Gallery, London,
 Reitlinger, Gerald; The Economics of Taste, Vol I: The Rise and Fall of Picture Prices 1760–1960, Barrie and Rockliffe, London, 1961
 Carr, Dawson W. and Bray, Xavier (eds.), Velázquez, 2006, National Gallery London,

Slike Diega Velázqueza
Umjetničke slike iz 1635.

Filip IV u smeđoj i srebrnoj


Ang Laguna La Manga ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Laguna La Manga (lanaw sa Arhentina), Provincia de Buenos Aires,

Mehiko

 Laguna la Manga, lanaw, Estado de Tabasco,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Mehiko

Laguna La Manga


Kaliwatan sa muragkarpa ang Botia rostrata. Una ning gihulagway ni Albert Günther ni adtong 1868. Ang Botia rostrata sakop sa kahenera nga Botia, ug kabanay nga Cobitidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa madutlan. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Muragkarpa
Muragkarpa sa Asya
Botia

Botia rostrata


Lice, učestalo i faca (od eng. face) je centralnio područje čulnih organa I centralizirano mjesto ispoljavanja emocija kod čovjeka I mnogih životinja. Lice se normalno nalazi na prednjoj (frontalnoj, rostralnoj) strain površine glave. Lice je od ključnog značaja za ispoljavanje osobnog identiteta, a oštećenja, kao što su ožiljci ili razvojne deformacije su efekti biološki su nebitni, osim onih koje izazivaju fizičke neugodnosti.

Struktura
Lice je čeona strana ljudske glave, a uključuje nekoliko distinktnih područja od kojih su glavna:
 Čelo čine koža ispod linije vlasišta kose, koja mu graniči i bočne strane, a donja granica je linija obrve – uši
 Oči su sjedinjene u u orbitu i zaštićene kapcima i trepavicama.
 Prepoznatljiv oblik ljudskog nosa, nozdrva i nosnih pregrada, koje se morfološki ispoljava kao "nosni most" ili greben
Obrazi pokrivaju i maksile (gornje vilične kosti) mandibule (donja vilica).
Brada je izbočina prednja izbočina donje vilice, koju u punom smislu posjeduju samo ljudi vrste Homo sapiens (što ih razlikuje od nekih njihovih direktnih predaka).
Usta su na gornjoj usni podijeljena filtrumom, naborom koji ponekad otkriva zube.
Facialna izgledom je od vitalnog značaja za osobnu fizionomiju i fizički i dentitet i ljudsku komunikaciju. Mišići lica kod ljudi omogućavaju formiranje fizionomije i izraze lica koji odslikavaju prepoznatljive emocije

Lice je samo po sebi vrlo osjetljiva regija ljudskog tijela, a njegovo izražavanje se može promijeniti kada je mozak stimulirana od bilo kojeg od pet osjetila: somatosenzorskog siatems: dodirni, termički, miris,ni, okusni, slušni i vizuelni stimulansi.

Oblik

Lice je opcija po kojoj se, u svakodnevnom I dugoročnom komuniciranju, osobe najprepoznatljivije razlikuju. Specijalizirana područja ljudskog mozga, kao što je njegova fuziformna (objedinjujuća) regija omogućavaju prepoznavanje lica; kada je oštećena, prepoznaju lica može biti nemoguće, čak i intimnm članovima porodice. Obrasci specifičnih organa, kao što su oči, ili njihovi dijelovi, koristi se u biometrijskoj identifikaciji za unikatno identificiranje svakog pojedinca.

Oblik lica je pod uticajem koštane strukture lobanje, a svako lice je jedinstvena prema prisutnim anatomskim varijacijama u kosturu viscerokranijuma i neurokranijuma.
Za fizionomiju lica, također su važne osobenostic različitih mehkih tkiva, kao što su masno, kosa i koža (od kojih može varirati i boja)

Izgled lica se s vremenom mijenja, a zajednička svojstva djece ili novorođenčadi | bebe]], kao što su istaknute usne i masni jastučići nestaju jer im je glavna uloga bila u stabilizaciji obrazima tokom sisanja.

Kako se masni jastučići usne smanjuju u veličini, povećava se izraženosti kostiju, sa godinama kako rastu i razvijaju se.

Oblik lica je važna odrednica ljepote, posebno simetrije lica. Međutim, "ljepotni idelali" su krajnje individualan osjećaj, iako se u nekim dijelovima svijeta, a pod uticajem kreatora mode, formiraju modeli poželjne ljepote (u oba spola)

Funkcija

Emocije
Lica su od suštinskog značaja za izražavanje emocija, svjesno ili nesvjesno. Tako mrštenje izražava neslaganje; osmijeh obično znači da je neko zadovoljan. Mogućnosti da čitanja emocija drugog lica je "fundamentalna osnova za empatiju i sposobnosti dumačenja reakcije osobe i predviđanje vjerovatnosti narednih ponašanja". Jedna studija je koristio Multimodal Emotion Recognition Test u pokušaju da se utvrdi kako izmjeriti emocije. Ovo istraživanje, čiji je cilj pronaći mjeru prepoznavanja svakodnevnih emocija.koje se čitaju sa lica.
Ljudi su također relativno dobri u određivanju da li je osmeh iskren ili lažni.

Nedavna studija je istraživala osobno prepoznavanje prisilnih i istinskih osmeha velikog broja iosoba. Dok su i mladi i stariji učesnici podjednako mogli reći koja je razlika nasmijanih mladih ljudi, za stariji učesnici su nadmašili mlade u razlikovanju između poziranih i spontanih osmijeha starih osoba. To ukazuje da, sa iskustvom i godinama, postajemo precizniji u sagledavanju istinskih emocija u različitim dobnim skupinama.

Percepcija i prepoznavanje lica

Neki psiholozi pretpostavljaju da lice nije samo skup negovih crta, već je prilično značajno i po svom obliku. To je u skladu s teorijom da se tzv Gestalt slike (psihologija oblika) vide u cijelosti, a ne u pojedinačnim dijelovima. Prema Gary L. Allenu, ljudi su prilagođeni da odgovore sa više lica tokom evolucije kao prirodni rezultat razvoja čovjeka kao društvene vrste. Allen ukazuje na to da je svrha prepoznavanja lica ima korijene u atrakciji roditelja i djeteta, brzim i lakim načinima koji roditelju i bebi potvrđuju međusobnu upućenost, smanjujići vjerojatnost da roditelj ostavi svoje potomstvo zbog neuspjeha u prepoznavanju. Allenov rad ovara perspektive psihologije, u kojima se kombiniraju evolucijske teorije sa psihologijom oblika.

Nervna kontrola
Istraživanja su naznačila da su određena područja mozga posebno odgovorna za funkcije lica. Fuziformno područje lica se aktivira u fuziormnom režnju aktivatora kožnomišićnog kompleksa lica, koji različito reagiraju kod stidljivih i društveno otvorenih osoba. Studija je potvrdila da su prilikom gledanja slika stranaca, stidljivi odrasli ispoljavaju značajno slabije aktiviranje fuziformnih girusa nego što je to kod socijaliziranih odraslih osoba. Osim toga, posebno područja su odgovorna za inervaciju odgovora na lice koje se smatra atraktivnim, kao što se vidi u drugoj studiji po kojoj ljepota izaziva široko distribuiranu neuronsku mrežu, koja uključuje percepciju, odlučivanje i nagradu (prijatnog osjećaja). U tim eksperimentima, perceptivne reakcije širom FFA i LOC područja su ostale prisutne, čak i kada su subjekti nemaju eksplicitnu ljepotu lica. Uostalom, odavno je poznato da se doživljaji ljepote ne odnose na objekat posmatranja nego na percepciju u čulno-nervnom kompleksu posmatrača.

Genetika
Klasična genetika, uključujući i udžbeničku literaturu svih razina obrazovanja, mnoge crte lica posmatra kao monogenska svojstva. Iako na takvo gledanje ima mnogo zamjerki, još uvijek nije predložen prihvatljiviji model međugeneracijkog kontinuiteta ovih, nesumnjivo nasljednih, obilježja. Moguće je da jr stvarnom stanju najbliži koncept oligogenskog nasljeđivanja.

Neka od ovih svojstava su se već pokazala kao korisni genetički markeri, odnosno indikatori nasljednih poremećaja i sindroma.

Modeli nasljeđivanja nekih crta i pigmentacije lica

Reference

Također pogledajte
Čelo
Nos
Brada
Usta
Oko
Obrva

Čovjek
Anatomija
Morfologija
Psihologija

Lice (anatomija)


Públio Afrânio Flaviano () foi um senador romano nomeado cônsul sufecto em 117 com Lúcio Cossônio Galo Vecílio Crispino Mansuânio Marcelino Numísio Sabino. Segundo a restauração de um diploma militar, os dois serviram em um nundínio na segunda metade do ano

Carreira
Flaviano foi governador da província imperial da Panônia Inferior entre 111 e 115, possivelmente sucedendo Tito Júlio Máximo Manliano. Por causa disto, é bastante provável que ele tenha sido legado de uma legião antes de 111, mas há exceções à prática.

Uma inscrição encontrada em Éfeso atesta que Flaviano foi procônsul da Ásia entre 130 e 131, um posto que era considerado o ápice de uma carreira senatorial vitoriosa (assim como a África). Não há mais registro dele depois disto.

Ver também

Afranii
Cônsules do Império Romano
Romanos antigos do século II
Nascidos no século I
Ano de nascimento desconhecido
Mortos no século II
Ano de morte desconhecido
Procônsules da Ásia
Governadores romanos da Panônia Inferior

Públio Afrânio Flaviano


Tridentella japonica là một loài chân đều trong họ Tridentellidae. Loài này được Thielemann miêu tả khoa học năm 1910.

Chú thích

Tham khảo

Tridentella

Tridentella japonica


Kościół Staro-katolicki w PRL (inne nazwy: Kościół Starokatolicki Unii Samarytańskiej) – historyczny kościół starokatolicki, który działał na terenie Polski w latach 1965–1993. Jego zwierzchnikiem był abp Bogdan Filipowicz.

Historia
W wyniku usunięcia bpa Bogdana Filipowicza i 12 duchownych ze struktur zdelegalizowanego Polskiego Kościoła Starokatolickiego przez abpa Ignacego Jana Wysoczańskiego w październiku tego samego roku Bogdan Filipowicz wraz z grupą duchownych wyświęconych przez Zygmunta Szypolda oraz abpa Wysoczańskiego zwołał I Synod Kościoła Staro-katolickiego w PRL na którym wybrano go na arcybiskupa Kościoła. W skład tejże grupy wchodzili m.in.:
 Arcybiskup Kościoła Staro-katolickiego w PRL – Bogdan Filipowicz
 Biskup-sufragan – brak informacji
 Przewodniczący Kapituły Arcybiskupiej Kościoła Staro-katolickiego w PRL – ks. kan. Józef Rokita
 ks. Henryk Zdoliński
 ks. Mieczysław Studzianny
 ks. Leopold Nowak

Przypisy

Starokatolicyzm

Kościół Staro-katolicki w PRL


Robert L. "Bob" Geddins (født 6. februar 1913 i Highbank, Texas - død 16. februar 1991 i Oakland, Californien) var en amerikansk blues-, R&B- og gospel-musiker samt musikproducent fra San Francisco Bay Area. Geddins er opvokset i Highbank og rejste som mange andre afroamerikanere til Oakland i Californien under 2. verdenskrig , hvor han virkede frem til sin død i 1991.

Fra 1948 og frem grundlagde og drev Geddins en række små, uafhængige pladeselskaber såsom Art-Tone Records, Big Town Records, Cavatone Records, Down Town Records, Irma Records, Plaid Records, Rhythm Records og Veltone Records. Derudover har han lavet musikudgivelser på store pladeselskaber i Los Angeles f.eks. Swing Time, Aladdin, Modern, Specialty, Imperial og Fantasy og i enkelte tilfælde endda på Chicago-pladeselskabet Chess Records.

Mange musiktitler, der ofte udelukkende tilskrives andre tekstforfattere, stammer fra Geddins, eller er blevet skabt i samarbejde med andre musikere, for eksempel: "Tin Pan Alley", "Mercury Blues" (med K. C. Douglas), "My Time After A While" eller "Haunted House".

Referencer

Eksterne henvisninger

Bay Area Blues Society Homepage: "Bob Geddins, Godfather of Oakland Blues"

Amerikanere i 1900-tallet
Bluesmusikere fra USA
Gospelmusikere fra USA
Musikproducere fra USA
Sangskrivere fra USA
Personer fra Texas

Bob Geddins


Anke Schäferkordt (Lemgo, 2 de dezembro de 1962) é uma executiva alemã. Ela foi CEO do RTL Group, cargo que ocupou até 2017. Além disso, conquistou o prêmio Emmy Internacional na categoria de Melhor Chefe Executivo em 2013.

Biografia
Anke Schäferkordt cresceu na aldeia de Henstorf, estudou numa escola primária em Kalletal e se formou em 1982 na Marianne-Weber-Gymnasium em Lemgo. Em seguida, estudou administração de empresas na Universidade de Paderborn.

Carreira
Schäferkordt graduar-se em 1988, ela começou sua carreira profissional no programa de trainee de gestão comercial na Bertelsmann AG em Gütersloh. Ela está na subsidiária da Bertelsmann RTL desde 1991. Por muitos anos, ela trabalhou na estação de televisão VOX, onde atuou como diretora administrativa de 1999 a 2005.

Em fevereiro de 2005, ela se tornou vice de Gerhard Zeilers na RTL Alemanha. Desde 1 de setembro de 2005, levou-os como seu sucessor todo o grupo de mídia da RTL Alemanha; RTL Television, VOX, n-tv, RTL Zwei, RTL Super, RTL NITRO , RTL Interactive, IP, infoNetwork e CBC. Schäferkordt era ao mesmo tempo diretora-gerente da estação da RTL Television. Em 2012, ela se tornou CEO do Grupo internacional RTL em Luxemburgo, mas manteve seus empregos por mais um ano na Alemanha. No mesmo ano, Schäferkordt foi introduzida no Hall da Fama de publicidade alemão.

Anke Schäferkordt entregou em 1 de fevereiro de 2013, o cargo de CEO da RTL Television (Alemanha) para o diretor-gerente da estação VOX, Frank Hoffmann. No mesmo ano, conquistou o prêmio Emmy Internacional na categoria de Melhor Chefe Executivo.

Em 2017, Schäferkordt deixou o cargo de CEO da RTL Group.

Ligações externas
 Anke Schäferkordt (em inglês) no Bloomberg

Personalidades mundiais da televisão premiados com o Emmy Internacional
Pessoas da BASF
Executivos da Alemanha
Naturais de Lemgo

Anke Schäferkordt


The Black Hand er en amerikansk stumfilm fra 1906 af Wallace McCutcheon.

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1906

The Black Hand


Kaliwatan sa uk-ok ang Ischnoptera iguabense. Una ning gihulagway ni Oliveira ug Guilherme A.M.Lopes ni adtong 2011. Ang Ischnoptera iguabense sakop sa kahenera nga Ischnoptera, ug kabanay nga Ectobiidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Rio de Janeiro

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Uk-ok sa Rio de Janeiro
Ischnoptera (Ectobiidae)

Ischnoptera iguabense


Xiaomi Inc. (; izgovor: sjaomi) kineska je multinacionalna elektronska kompanija koju je 2010. godine osnovao Lei Jun. Proizvodi pametne mobitele, mobilne aplikacije, laptope, kućanske uređaje, torbe, cipele i mnoge druge proizvode. Kompanija je kreirala i nezavisne podbrendove pametnih telefona: Redmi, Black Shark i Poco.

Godine 2018. Xiaomi je pretekao Oppo i time postao četvrti najveći proizvođač pametnih mobitela na svijetu poslije Samsunga, Applea i Huaweija.

Naziv
Xiaomi je kineska riječ koja u doslovnom prijevodu znači mala riža. U 2011. Lei Jun izjavio je da inspiracija za naziv dolazi od stare budističke izreke "Za budistu, zrno riže veće je od cijele planine", što ukazuje na namjeru kompanije da radi polazeći od malih stvari umjesto da teži savršenstvu. Mi je skraćenica za mobilni internet (), ali i za nemoguću misiju () zbog prepreka s kojima se Jun susretao od ranih početaka.

Logotip Mi predstavlja karakter, srce i čistoću.

Osnivanje i počeci

Kompaniju su osnovali Lei Jun i Bin Lin 2010. godine. Pažnju masovnih medija privlači nakon izlaska Xiaomi Phonea (Xiaomi Mi 1), pametnog telefona, u septembru 2011. godine. Godine 2013. prodali su više od 300.000 Xiaomi Mi 2 uređaja, a njihov osnivač Lei Jun predviđa prodaju gotovo 2 miliona pametnih telefona do kraja 2012. Dana 5. septembra predstavljen je treći pametni telefon, Mi 3, dostupan u dvije verzije: prvi opremljen četverojezgrenim Snapdragonom 800 (MSM8974AB), a drugi opremljen NVIDIA Tegrom 4. Na istom događaju predstavljen je i MiTV, pametni televizor veličine 47'' s operativnim sistemom baziranim na Androidu.

Dana 22. jula kompanija predstavlja četvrti model iz serije, Xiaomi Mi 4, s četverojezgrenim Qualcomm Snapdragonom 801 i 5-inčnim ekranom sa Full HD rezolucijom (441 ppi). Istog dana predstavljen je i Xiaomi Mi Band, pametni sat sa IP67 certifikatom i baterijom od 410 mAh koja može izdržati najmanje 30 dana korištenja. Dana 25. jula 2015. najavljen je Mi Note i Mi Note Pro. Prvi je imao Full HD ekran od 5,7'' i procesor Snapdragon 801, te 4 GB LPDDR4 RAM-a. Dana 23. aprila 2015. u Indiji predstavljen je Xiaomi Mi 4 opremljen polikarbonatnim kućištem, Sharp Full HD ekranom od 5'', 2 GB RAM memorije, 16 ROM-a, Sony IMX214 kamerom od 13mpx s otvorom blende f/2.0 i dvotonskom bljeskalicom. To je prvi uređaj kineske kompanije koji se temelji na Android Lollipopu 5.0.2.

Dana 22. septembra 2015. službeno je predstavljena poboljšana verzija Mi 4i, Mi 4c opremljena Snapdragonom 808 s Adreno 418, ekranom 5'' sa Full HD rezolucijom, te starom kamerom, baterijom od 3080mAh, 16/32 ROM i 2/3 GB RAM memorije.

Dana 23. novembra 2015. predstavljen je novi Mi Pad 2, nasljednik starog Mi Pada s Intel Cherry Trail procesorom, ali i Redmi Note 3 sa istim starim procesorom njegovog prethodnika, s 3 GB RAM-a. To je ujedno i prvi njihov uređaj koji ima senzor otiska prsta.

Tokom 2016. predstavili su brojne pametne telefone, od kojih je većina još uvijek u prodaji: Mi Mix (s oko 90% prednjeg dijela koji zauzima zaslon), Mi Note 2, Mi5s, Mi5s Plus, Mi Max, Redmi Note 4, Redmi 4, Redmi 4A i Redmi 4 Pro.

Kontroverze

Narušavanje privatnosti korisnika i navodna krađa podataka
Xiaomijeva usluga Mi Cloud skladišti sve korisničke podatke na svojim serverima smještenim u Kini. Kao kompanija sa sjedištem u Kini, dužna je dijeliti podatke s kineskom vladom prema kineskom Zakonu o internetskoj sigurnosti i Nacionalnom obavještajnom zakonu. Postojale su glasine da se preko Mi Clouda šalju neki privatni podaci, uključujući zapisnik poziva i podatke o kontaktima, direktno na njihove servere. U ažuriranoj MIUI verziji Xiaomi obavještava korisnike da privatni podaci nisu bili skladišteni na njihovim serverima ako servis razmjene poruka u oblaku nije bio uključen. U oktobru 2014. Xioami je objavio da pravi servere izvan Kine za međunarodne korisnike, pozivajući se na poboljšane usluge i poštivanje propisa u drugim državama.
Otprilike u isto vrijeme, Indija izdaje upozorenje protiv Xiaomija, navodeći da su oni nacionalna prijetnja jer su korisničke podatke slali agenciji kineske vlade. Forbes je 30. aprila 2020. izvijestio da Xiaomi prati upotrebu pretraživača, uključujući aktivnost privatnog pretraživača i navigaciju, bez sigurne zaštite ili anonimizacije. Xiaomi je osporio tvrdnje, potvrđujući pritom da je prikupljao podatke o pregledavanju, tvrdeći da podaci nisu povezani s bilo kojom osobom i da su potrošači pristali na njihovo praćenje, a kasnije su objavili odgovor u kojem se navodi da se prikupljanje podataka koristi za statističku analizu i da su korisnički podaci u sigurnim rukama.

Reference

Elektronske kompanije
Kompanije u Kini

Xiaomi


Konkurs "Historia Bliska" – badawczy konkurs historyczny dla młodzieży organizowany przez Fundację Ośrodka KARTA od 1996 roku. W konkursie uczestniczyć mogą uczniowie gimnazjów i szkół ponadgimnazjalnych.

Uczestnicy, w ramach ogólnego tematu konkursu, realizują temat własny — ważny z punktu widzenia lokalnej społeczności: wsi, miasteczka, rodziny, środowiska. Praca konkursowa powinna mieć charakter badawczy i twórczy, to znaczy być oparta na samodzielnie pozyskanych źródłach, jak nagranie (audio lub wideo), relacje świadków historii, wspomnienia, dzienniki, dokumenty, listy, zdjęcia. Autorzy prac powinni dokonać samodzielnej analizy i weryfikacji zgromadzonych źródeł i przedstawić efekty pracy w wybranej formie, określonej w regulaminie konkursu.

Od XVIII edycji konkurs przeprowadzany jest w nowej formule organizacyjnej, stawiającej akcent na nowe technologie i narzędzia komunikacji oraz wykorzystanie internetu w badaniu historii.

Do XI edycji konkurs współorganizowany był i w całości finansowany przez Fundację im. Stefana Batorego. Do XVII edycji finał konkursu odbywał się w Zamku Królewskim w Warszawie, finał XVIII edycji miał miejsce w Muzeum Niepodległości, a XIX i XX edycji w Domu Spotkań z Historią.

Od 1999 roku konkurs "Historii Bliskiej" stał się elementem EUSTORY – tworzonej przez Fundację Körbera z Hamburga – międzynarodowej sieci niezależnych historycznych konkursów dla młodzieży ze wszystkich części Europy (obecnie członkowie z 18 krajów), które łączy idea uczenia przez doświadczenie, realizowana w prowadzonej przez młodych ludzi samodzielnej pracy badawczej.

Przypisy

Linki zewnętrzne
 Strona konkursu

 Wybrane prace konkursowe laureatów edycji XVIII–XIX

Konkursy
Historia Polski

Konkurs „Historia Bliska”


B.D.-Journalen Nr. 1 er en dansk dokumentarisk optagelse fra 1942.

Handling
<p>Brødrene Dahl-Journalen, Nr. 1: Reportage fra 75-års dagen, 23/12 1942. Festskriftet trykkes. I udstillingsvinduer i Aarhus, København, Odense og Nykøbing Falster vises 'Badets historie' fortalt i 12 billeder. På jubilæumsdagen samles ansatte og deres familier til højtidelighed i Palladium Biografen i København. Her uddeles B.D-jubilæumsnålen, B.D.-jubilæumsmarchen spilles af Tivoligardens Musikkorps og direktør M.C. Dahl holder hovedtalen. Derfra går man tilbage til hovedkontoret, hvor gratulanterne strømmer til.Brødrene Dahl blev grundlagt i 1867 som engros-virksomhed og var gennem tre generationer en familievirksomhed med aktiviteter i hele Skandinavien. Efter verdensudstillingen i København i 1888, som havde til huse på hjørnet af Rådhuspladsen, rykkede firmaet ind i de tomme lokaler (Industriens Hus), hvor man havde hovedsæde indtil 1967.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentariske optagelser
Virksomhedsfilm fra Danmark
Danske film fra 1942

B.D.-Journalen Nr. 1


Ulla Vejby Kristensen (født 15. juni 1984 i Klovborg) er en dansk skuespillerinde, der i 2012 blev uddannet fra Skuespillerskolen ved Aarhus Teater. Vejby er bedst kendt for rollen som Edith i tv-serien Badehotellet samt rollen som Else i tv-serien Sygeplejeskolen.

Uddannelse
Hun gik i folkeskole på Klovborg Skole samt Nørre Snede Skole og i gymnasiet på Tørring Amtsgymnasium.

Hun er uddannet på Skuespillerskolen ved Aarhus Teater fra 2008-2012.

Privat
Privat er Ulla Vejby gift med Michael Lysgaard, med hvem hun har to døtre. De bor i København.

Filmografi

Film

Tv-serier

Referencer

Eksterne henvisninger

Tv-skuespillere fra Danmark

Ulla Vejby


An Chirostoma humboldtianum in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Achille Valenciennes hadton 1835. An Chirostoma humboldtianum in nahilalakip ha genus nga Chirostoma, ngan familia nga Atherinopsidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Chirostoma

Chirostoma humboldtianum


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Transvaaliana picta. Una ning gihulagway ni Henri Saussure ni adtong 1892. Ang Transvaaliana picta sakop sa kahenera nga Transvaaliana, ug kabanay nga Pamphagidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Transvaaliana

Transvaaliana picta


An Ptereleotris kallista in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Randall ngan Suzuki hadton 2008. An Ptereleotris kallista in nahilalakip ha genus nga Ptereleotris, ngan familia nga Ptereleotridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Ptereleotris

Ptereleotris kallista


Trichopelma maculatum là một loài nhện trong họ Barychelidae. Loài này phân bố ờ Bahama's.

Chú thích

Tham khảo

Trichopelma
Loài đặc hữu của de Bahama's

Trichopelma maculatum (Banks)


An Fundulus blairae in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Wiley ngan Hall hadton 1975. An Fundulus blairae in nahilalakip ha genus nga Fundulus, ngan familia nga Fundulidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Fundulus

Fundulus blairae


Slovenija:

 Kokra (rijeka), rijeka u sjeverozapadnom dijelu zemlje, lijeva pritoka Save, duga 34 km
 Kokra (Preddvor), naselje u općini Preddvor, regija Gorenjska

Kokra


Hasan Küçükakyüz (born November 11, 1957) is a retired four-star Turkish Armed Forces general. He was the 32nd Commander of the Turkish Air Force between 2017 and 2022, until he was retired by the decision of the Supreme Military Council.

References

1957 births
Living people
Turkish Air Force generals
Commanders of the Turkish Air Force
People from Trabzon

Hasan Küçükakyüz


Stevenage Football Club je profesionalni nogometni klub smješten u gradu Stevenage, grofovija Hertfordshire, Engleska. Trenutno nastupa u League Two, četvrtom rangu engleskog nogometa.

Klub je osnovan 1976. godine. 1980. godne postaje član United Counties League. Promociju u Football League uspjeva izboriti u sezoni 2009/10. U sezoni 2010/11. pobjeđuje u play-offu League Two, te kao ostvaruje plasman u League One. U dva navrata osvaja FA Trophy, te dva puta biva drugoplasirani. Nadimak kluba je The Boro. Tradicionalne boje su crvena i bijela. Od 1980. godine domaće utakmice igra na stadionu Broadhall Way.

Reference

Vanjski linkovi
 Službena stranica
 Stevenage na Soccerbase
 Stevenage na Transfermarkt

Nogometni klubovi u Engleskoj
Nogometni klubovi osnovani 1976.

Stevenage FC


Die Bosrivier is 'n rivier wat in die Noord-Kaap van Suid-Afrika vloei. Dit sluit noordwes van die Tankwa-Karoo by die Doringrivier aan.

Oorsprong

Eksterne skakels
 Google-kaart van Bosrivier se monding by Geonames.org (cc-by)

Riviere in Noord-Kaap

Bosrivier (Doring, Tankwa-Karoo)


Edirne i Segedinski mir bili su dvije polovine mirovnog sporazuma između sultana Murata II Osmanlijskog carstva i kralja Vladislava Kraljevine Mađarske. Strana u sporazumu bio je despot Đurađ Branković iz Srpske despotovine. Ugovor je okončao krstaški rat protiv Osmanlija uz značajne dobitke. U roku od mjesec dana Vladislav se odrekao zakletve na nagovor pape i krstaški rat se nastavio. 10. 11. 1444. završila je katastrofom za mađare u bici kod Varne, gdje su krstaši zbrisani, a Vladislav ubijen.

Ugovor je započet u Edirnu razgovorima između Murata i Vladislavovog ambasadora. Poslije nekoliko dana poslat je u Segedin sa Muratovim ambasadorom, da ga Vladislav doradi i ratifikuje. Nakon što je stigao, komplikacije su dovele do toga da su pregovori nastavljeni još nekoliko dana, a zakletve su na kraju date u Varadu. Ratifikacija je obavljena 15. avgusta 1444. godine u Varadu.

Pozadina
Krstaški rat u Varni zvanično je počeo 1. 1. 1443. godine krstaškom bulom koju je objavio papa Eugen IV. Međutim, borbe nisu počele kako je planirano. Ugarska i karamandska turska vojska trebale su istovremeno napasti Osmanlijsko carstvo. U proljeće 1443. godine, prije nego što su Mađari bili spremni, Karamanidi su napali Osmanlije i bili uništeni od vojske sultana Murata II.

Ugarska vojska, predvođena kraljem Vladislavom, koji je u spornim okolnostima došao na prijesto tri godine ranije, mađarskim generalom Jovanom Hunjadijem i srpskim despotom Đurađom Brankovićem, napala je sredinom oktobra. Pobijedili su u prvim okršajima i prisilili Kasim-pašu iz Rumelije i njegovog komandira Turakhan Bega da napuste svoj logor i pobjegnu u Sofiju, u Bugarskoj, kako bi upozorili Murata na invaziju. Spalili su sva sela na svom povlačenju u strategiji spaljene zemlje. Kada su stigli u Sofiju, savjetovali su sultana da spali grad i da se povuče u planinske prevoje iza njih, gde manja osmanlijska vojska ne bi bila u tako nepovoljnom položaju. Ubrzo nakon toga, nastupila je velika hladnoća.

Slijedeći okršaj, na Zlatičkom prevoju neposredno pred Božić 1443. godine, vođen je u snijegu i Mađari su poraženi. Dok su se povlačili, uhvatili su u zasjedu i porazili goničku silu u bici kod Kunovice, gdje je zarobljen Mahmud beg, sultanov zet i brat velikog vezira Čandarlı Halil-paše. To je Mađarima dalo iluziju sveukupne kršćanske pobjede i vratili su se trijumfalno. Kralj i crkva bili su nestrpljivi da održe ovu iluziju i davali su uputstva za širenje informacija o pobjedama, te su proturječili svakome ko je spomenuo poraze. Murat se, u međuvremenu, vratio ljut zbog nepouzdanosti svojih snaga i zatvorio Turakhana, okrivljujući ga za neuspjeh vojske i Mahmud-begovo hvatanje.

Početni pregovori

Vjeruje se da je Murat želio okončanje rata. Sestra ga je molila da izdejstvuje oslobađanje njenog muža, a dodatni pritisak je vršila i njegova supruga Mara, kćerka Đurađa Brankovića. Mara je 6. marta 1444. poslala izaslanika Brankoviću; njihovom raspravom su započeli mirovni pregovori sa Osmanlijskim carstvom.

Vladislav je 24. aprila 1444. godine poslao pismo Muratu u kojem navodi da njegov ambasador Stojka Gisdanić putuje u Edirne sa punim ovlaštenjima da pregovara u njegovo ime. Zamolio je da, kada se postigne dogovor, Murat pošalje vlastite ambasadore sa ugovorom i zakletvom u Mađarsku, nakon čega se Vladislav također može zakleti na mir. Istog dana Vladislav je održao vijeće u Budimu, gdje se zakleo pred kardinalom Julijanom Cesarinijem da će u ljeto voditi novu ekspediciju protiv Osmanlija.

Edirne
Rani pregovori rezultirali su oslobađanjem Mahmud-bega, koji je stigao u Edirne početkom juna 1444. Ubrzo je stigao Vladislavov poslanik Stojka Gisdanić, zajedno sa, kako nalaže zakon potpisan od strane kralja Alberta, Hunjadijevim zastupnikom Vitislavom i s dva zastupnika Brankovića. Po nalogu pape Eugena IV, antikvar Ciriaco Pizzicolli je također bio prisutan da prati napredak planova krstaškog rata.

Tokom pregovora najspornija tačka bila je posjedovanje podunavskih tvrđava, posebno Golupca i Smedereva, koje su Osmanlije željele da zadrže. Međutim, 12. 6. 1444. godine, nakon trodnevne rasprave, sporazum je na brzinu završen jer je İbrahim II od Karamanida napao Muratove zemlje u Anadoliji.

U konačnim uslovima stajalo je da će Murat prognanom Brankoviću vratiti 24 srpska grada, uključujući i velike tvrđave Golubac i Smederevo. Murat se obavezao i da oslobodi dva Brankovićeva oslijepljena sina, Grgura i Stefana. Obnovljena srpska despotovina bila je vazal Osmanlijama, pa je morao da plaća danak i daje vojnu pomoć. Sa Mađarskom je uspostavljeno desetogodišnje primirje, a Vlad II Drakul, vojvoda Vlaške, više nije bio dužan da prisustvuje Muratovom dvoru, iako je i dalje morao da plaća danak. Nakon što se Murat zakleo da će poštovati ugovor, sporazum je poslan u Mađarsku sa Baltaoğluom Süleymanom i Grkom Vranasom na ratifikaciju Vladislavu, Hunyadiju i Brankoviću.

Politikanstvo
Uprkos pregovorima o sporazumu, planiranje krstaškog rata protiv Osmanlija se nastavilo. Općenito se pretpostavlja da je Vladislav do početka jula znao rezultate pregovora u Edirne. Ipak, 2. 7. 1444. godine, na nagovor kardinala Cesarinia, Vladislav je uvjerio svoje saveznike u svoju namjeru da predvodi krstaški rat izjavljujući da će se 15. 7. uputiti u Varad da okupi vojsku.

Krstaški rat bi dao legitimitet Vladislavu na prijestolje, a poljska frakcija je posebno željela provjeru njegovog prava da vlada nad trogodišnjim Ladislavom, zakonitim kraljem Ugarske. Također je bio prisiljen od strane uvjerljivog Cesarinia, koji je žarko vjerovao u krstaški rat. U vrijeme kada je kralj dao svoju izjavu, riječ o mirovnim pregovorima se proširila, što je izazvalo dodatni pritisak od strane prokrstaša, uključujući despota Konstantina XI, da se odreknu sporazuma. U međuvremenu, u Poljskoj je došlo do građanskog sukoba, a tamošnja frakcija je tražila da se vrati kako bi ih okončao. Protiv nastavka rata govorili su i gubici tokom prethodne zime.

Vladislav nije bio jedini koji je bio prisiljen. Pismo koje je napisao Ciriaco Pizzicolli 24. juna 1444. moli Hunjadija da ignoriše mir, navodeći da su Turci preplašeni "i da svoju vojsku pripremaju za povlačenje radije nego za bitku". Nastavio je objašnjavajući da će ugovor omogućiti Muratu "da se osveti za poraz koji mu je Hunijadi nanio u nedavnoj prošlosti" i da bi Mađarska i drugi kršćanski narodi trebali napasti Trakiju nakon što "(proglase) rat dostojan kršćanske religije ".

Branković je imao mnogo veći interes da se mirovni sporazum provede i tražio je Hunjadijevu podršku. Očekivalo se da će mu Srbija biti vraćena po ratifikaciji sporazuma, pa je podmitio Hunjadija obećavajući mu zemlju koju je držao u Mađarskoj. Dana 3. 7. 1444. vlast Világosvar je zauvek prenijeta na Hunijada. Otprilike u isto vrijeme, kao dodatno osiguranje, prebačeni su i posjedi Mukačevo, Baja Mare, Satu Mare, Debrecen i Böszörmény, a Hunijadi je postao najveći zemljoposjednik u Kraljevini.

Ubrzo nakon Vladislavove izjave, otprilike u isto vrijeme kada je pisao pismo Hunijadiju, Ciriaco je tu vijest prenio papi, koji je zauzvrat obavijestio Cesarinia. Cesarini je u međuvremenu svu svoju karijeru stavio na krstaški rat, rezultat njegove podrške Papi protiv Bazelskog sabora, koji je napustio kasnih 1430ih. Stoga mu je preostala šansa da pronađe rješenje koje bi bilo zadovoljavajuće za obje strane.

Seged
Početkom avgusta u Seged su stigli osmanlijski ambasadori Baltaoglu i Vranas. Kardinal Cesarini je 4. 8. 1444. implementirao rješenje koje je pripremio za kralja. Sa Hunijadijem, baronima i prelatima Kraljevine Ugarske, Vladislav se svečano složio da će se "odreći bilo kakvih sporazuma, sadašnjih ili budućih, koje je sklopio ili je trebao sklopiti sa sultanom". Cesarini je pažljivo formulisao deklaraciju tako da se pregovori mogu nastaviti i da se sporazum i dalje može ratificirati zakletvom, bez otklanjanja mogućnosti krstaškog pohoda ili kršenja uslova sporazuma jer je zakletva poništena čak i prije nego što je data.

Uprkos Cesarinijevom rješenju, pregovori su trajali deset dana. Konačnom verzijom ugovora Srbija je ponovo uspostavljena kao tampon država i regulisan njen povratak Brankovićima, kao i povratak Albanije i svih ostalih osvojenih teritorija, uključujući 24 tvrđave, Ugarskoj. Osmanlije su također morale platiti odštetu od 100.000 zlatnih florina i osloboditi dva Brankovićeva sina. Ugarska je u međuvremenu pristala da neće napadati Bugarsku niti prelaziti Dunav, i uspostavljeno je primirje od 10 godina. Sumnja se i da je Branković, koji je sporazumom najviše dobio, vršio privatne pregovore sa Baltaogluom, ali rezultati nisu poznati. Sporazum je 15. 8. 1444. ratifikovan u Varadu uz zakletvu Hunijadija, kako za sebe tako i "u ime samog kralja i cijelog naroda Ugarskog" i Brankovića.

Posljedice
22. 8. 1444., sedmicu dana nakon okončanja pregovora, Branković je ponovo zauzeo Srbiju. Tokom te sedmice, Vladislav je ponudio i tron Bugarske Hunijadiju, ako je bio spreman da se odrekne zakletve, što je i bio. Do sredine septembra, svi transferi, kako oni određeni sporazumom, tako i oni u pozadini pregovora, su završeni, što je omogućilo da krstaški rat postane primarni fokus Ugarske.

U međuvremenu, Osmanlijsko carstvo nije čulo za Cesarinijevo poništavanje sporazuma. Do kraja avgusta 1444. Karamanidi su pokoreni, ostavljajući Muratu utisak da su njegove granice sigurne. Očekivao je da će povoljni uslovi dati Segedinskim mirom i nagodbom sa İbrahimom II od Karamanida dati trajni mir. Ubrzo nakon pobjede nad Karamanidima, Murat je abdicirao u korist Mehmeda II, svog dvanaestogodišnjeg sina, s namjerom da se mirno povuče.

Muratova nada se nije ispunila. Do kraja septembra ugarske su pripreme za krstaški rat bile gotove, a pripreme njihovih saveznika su bile uveliko u toku. Mnoge ranije nezavisne osmanlijske rubne teritorije počele su da vraćaju svoju zemlju, a 20. 9. 1444. ugarska vojska je počela marširati južno od Segedina. Marš je prošao dobro za Ugare, što je navelo Osmanlije da opozovu Murata. 10. 11. 1444. godine, dvije vojske sukobile su se u bici kod Varne, kada su se Osmanlije borile pod Muratovim zastavom s prekršenim sporazumom zakovanim na nju. Krstaši su odlučno poraženi, a Vladislav ubijen. Ugarska je ponovo upala u građanski rat i uklanjanje prijetnje osmanlijskom balkanskom frontu omogućilo im je da koncentrišu snage za osvajanje Konstantinopolja (Istanbula) 1453. godine.

Reference

Historijski dokumenti
Sporazumi potpisani 1444.
Edirne
Segedin
Varad

Segedinski mir


Walter atte Keye was a late-fourteenth-century brewer of Wood Street in the City of London. He is best known as one of the leaders of the 1381 Peasants' Revolt in London.

On 14 June 1381 Keye attempted to steal and destroy the Common Council's book of ordinances, called le Jubyle, or Jubilee Book. It was stored in a sheriff's compter. The rebels also attacked the Guildhall and other civic buildings first and at least the former he attempted to burn down. Since the book was subsequently burned by a later Mayor of London, Nicholas Exton, little is known of its contents of the book.  Historians have been unable to ascertain Keye's motive for his "frenzied" search for it. Keye also appears to have personally led a small armed force to the Milk Street sheriff's compter, which they assaulted and despoiled. Keye also took advantage of the general turmoil of the time to extort money from fellow brewers. He and his associates have been described by Barrie Dobson as showing that there was at least one rebel group "prepared to challenge the authority of the civic hierarchy as well as that of royal officials and agents."

Notes

References

Bibliography

14th-century English people
Peasants' Revolt
Brewing in London

Walter atte Keye


Târgu Frumos là một thị trấn thuộc hạt Iași, România. Dân số thời điểm năm 2002 là 13619 người.

Chú thích

Liên kết ngoài

Khu dân cư ở hạt Iași
Thị trấn Romania

Târgu Frumos


Integrinski beta lanac-2  (CD18 ) jest protein integrinskog  koji je kod ljudi kodiran genom ITGB2 sa hromosoma 21. Nakon vezivanja sa jednim od brojnih alfa lanaca, CD18 je sposoban da formira više heterodimera, koji imaju značajnu ulogu u ćelijskoj adheziji i signalizaciji ćelijske površine, kao i važnu ulogu u imunskim odgovorima. CD18 takođe postoji u rastvorljivim oblicima koji se vezuju za ligand. Nedostaci u ekspresiji CD18 mogu dovesti do poremećaja adhezije u cirkulirajućim bijelim krvnim zrncima kod ljudi, smanjujući sposobnost imunskog sistema da se bori protiv stranih antigena.

Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je  769 aminokiselina, a molekulska težina  84.782 Da.

Struktura i funkcija
ITGB2 proteinski proizvod je CD18. Integrini su integralni proteini na površini ćelije koji se sastoje od alfa-lanca i beta-lanca, a ključni su za ćelije da se efikasno vežu za vanćelijski matriks. Ovo je posebno važno za neutrofile , jer ćelijska adhezija ima veliku ulogu u ekstravazaciji iz krvnih sudova. Dati lanac može se kombinovati sa više partnera, što rezultira različitim integrinima.

Poznati vezujući partneri CD18 su CD11a, CD11b, CD11c i CD11d. Vezivanje CD18 i CD11 rezultira formiranjem antigena 1 povezanog sa funkcijama limfocita (LFA-1), proteina koji se nalazi na B-ćelijama, svim T-ćelijama, makrofagima, neutrofili mai NK-ćelijama. LFA-1 je uključen u adheziju i vezivanje za ćelije koje prezrntiraju antigen, interakcijom sa površinskim proteinom ICAM-1

Vezivanje CD18 i CD11b-d dovodi do formiranja  komplementnog receptora (npr. receptora antigena makrofaga 1, Mac-1, kada je vezan za CD11b), koji su proteini  na neutrofilima, makrofagima i NK-ćelijama. Ovi receptori komplementa učestvuju u urođenom imunskom odgovoru, tako što prepoznaju strane peptide i fagocitiraju ih, uništavajući tako antigene.

Klinički značaj
Kod ljudi, nedostatak funkcionalnog CD18 uzrokuje nedostatak leukocitne adhezije, bolest definiranu nedostatkom leukocitnih ekstravazacija iz krvi u tkiva, zbog nesposobnosti cirkulirajućih leukocita da odgovore na strana tijela prisutna u tkivu.. Ovo naknadno smanjuje sposobnost imunskog sistema osobe da se bori protiv infekcije, što ga čini podložnijim stranim infekcijama od onih sa funkcionalnim CD18 proteinima. Beta 2 integrin]i također su pronađeni u rastvorljivom obliku, što znači da nisu usidreni u ćeliskim plazmamembranama, već postoje izvan ćelije u plazmi i sposobni su da se vežu za ligand. Rastvorljivi ntegrini beta 2 vezuju se za ligand i nivoi u plazmi su obrnuto povezani sa aktivnošću bolesti kod autoimunske bolesti spondiloartritis.

Interakcije
Pokazalo se da CD18 ima interakcije sa:

 FHL2,
 GNB2L1,
 ICAM-1, i
 PSCD1.

Također pogledajte
 Nedostatak adhezije leukocita
 Integrin

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi

ITGB2 Info with links in the Cell Migration Gateway

Geni na hromosomu 21
Integrini
Klasteri diferencijacije
Ljudski proteini
Proteomika

CD18


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Discotettix scabridus. Una ning gihulagway ni Carl Stål ni adtong 1877. Ang Discotettix scabridus sakop sa kahenera nga Discotettix, ug kabanay nga Tetrigidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Pilipinas

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Pilipinas
Discotettix

Discotettix scabridus


Atrophaneura zaleucus là một loài bướm ngày thuộc họ Papilionidae. Loài này phân bố ở Myanma.
Sải cánh dài 100–110 mm. Cánh màu đen. Thân có lông đỏ bao phủ. Có các mảng trắng ở trên cánh sau.

Đồng âm
Danh pháp loài này có các đồng âm sau:
Papilio zaleucus Hewitson, [1865]
Papilio nigricans Fruhstorfer, 1899
Atrophaneura varuna zaleucus [Yutaka Inayoshi]
Papilio zaleucus Rothschild, 1895

Hình ảnh

Chú thích

Tham khảo

Atrophaneura

Atrophaneura zaleucus


Lech Wałęsa (føddur 29. september 1943 í Popowo, Pólland) er politikari, elektrikari og fakfelagsleiðari. Hann var við til at stovnað Solidarność (Solidaritet) í september 1980. Hann var fyrsti leiðarin av Solidarność. Í 1983 fekk hann Friðarheiðursløn Nobels. Lech Wałęsa var presidentur í Póllandi 1990-95.

Pólskir politikarar
Føðingar í 1943

Lech Wałęsa


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Gonyatopus pilosus. Una ning gihulagway ni Brunner von Wattenwyl ni adtong 1895. Ang Gonyatopus pilosus sakop sa kahenera nga Gonyatopus, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Sumatra (pulo)
 Java (pulo sa Indonesya)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Sumatra (pulo)
Insekto sa Java (pulo sa Indonesya)
Gonyatopus

Gonyatopus pilosus


An Parapriacanthus elongatus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Mcculloch hadton 1911. An Parapriacanthus elongatus in nahilalakip ha genus nga Parapriacanthus, ngan familia nga Pempheridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Parapriacanthus

Parapriacanthus elongatus


An Pareas nuchalis in uska species han Colubridae nga ginhulagway ni George Albert Boulenger hadton 1900. An Pareas nuchalis in nahilalakip ha genus nga Pareas, ngan familia nga Colubridae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pareas

Pareas nuchalis


Skjeggedal is a remote village area in Åmli municipality in Agder county, Norway.  The village is located in the Skjeggedalen valley, west of the Tovdal valley in western Åmli.  The area is only accessible by a rural road leading northwest from the village of Mykland (in neighboring Froland municipality).

References

Villages in Agder
Åmli

Skjeggedal, Agder


An Elaphidion wappesi in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Steven W. Lingafelter hadton 2008. An Elaphidion wappesi in nahilalakip ha genus nga Elaphidion, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Elaphidion

Elaphidion wappesi


Cran-Gevrier é uma ex-comuna francesa na região administrativa da Alta Saboia, região de Auvérnia-Ródano-Alpes. Estendeu-se por uma área de 4,8 km².

Em 1 de janeiro de 2017 foi fundida na comunas de Annecy.

Antigas comunas da Alta Saboia

Cran-Gevrier


Kaliwatan sa lumot ang Aderkomyces cubanus. Una ning gihulagway ni Vezda, ug gihatagan sa eksakto nga ngalan ni Lücking, Sérus.ugVezda. Ang Aderkomyces cubanus sakop sa kahenera nga Aderkomyces, ug kabanay nga Gomphillaceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Amihanang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Amihanang Amerika
Aderkomyces

Aderkomyces cubanus


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Platycatantops depressus. Una ning gihulagway ni Baccetti ni adtong 1985. Ang Platycatantops depressus sakop sa kahenera nga Platycatantops, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Somaliya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Somaliya
Platycatantops

Platycatantops depressus


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Callimenellus ferrugineus. Una ning gihulagway ni Brunner von Wattenwyl ni adtong 1895. Ang Callimenellus ferrugineus sakop sa kahenera nga Callimenellus, ug kabanay nga Tettigoniidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Viyetnam
Insekto sa Pilipinas
Callimenellus

Callimenellus ferrugineus


Protonacija – u hemiji – je dodavanje protona (vodik-1 iona (H+) na atom, molekulu ili ion, formirajući konjugatnu kiselinu. Neki primjeri uključuju reakcija kao:
protonacija vode sumpornom kiselinom:

protonacija izobutena u formiranju karbokationa:
=
protonacija amonijaka u formiranju amonij-hlorida od amonijaka i hlorovodika:

Protonacija je fundamentalna hemijska reakcija i korak je u mnogim stoihiometrijskim i katalitskim procesima. Neki ioni i molekule mogu proći više od jedne protonacije, a označeni su kao polibazni, što je činjenica u mnogim biološkim makromolekulama. Protonacija i deprotonacija se javljaju u većini acido-baznih reakcija. One su srž glavnine teorije acido-bazne reakcije. Brønsted-Lowryjeva kiselina se definira kao hemijski spoj koji protonizira druge supstance. Nakon protonacije podloge, masa i naboj za svake vrste se povećavaju za jednu jedinicu. Protonacija ili deprotonacija molekula ili iona mijenja mnoga hemijska svojstva izvan promjene naboja i mase: higrofilnost, redukcija potencijala i optička svojstva, između ostalog. Protonacija je također bitan korak u pojedinim analitičkim postupcima, kao što su elektrosprejovi masene spektrometrije.

Stope protonacije i deprotonacije
Protonacija je često brza, dijelimično zbog visoke mobilnosti protona u mnogim otapalima. Stopa protonacije se odnosi na vrstu kiselosti protonacije, u kojoj je protonacija prema slabim kiselinama sporija nego pri istoj bazi prema jakim kiselinama. Stope protonacije i deprotonacije mogu biti posebno spore, kada protonacija izaziva značajne strukturne promjene.

Reverzibilnost i kataliza
Protonacija je obično reverzibilna, a konjugirana protonizirana baza ostaje nepromijenjena. Međutim, u nekim slučajevima, protonacija izaziva izomerizaciju. Cis - alkeni se mogu pretvoriti u trans-alkene, koristeći katalitske količine protonirajućeg agensa. Mnogi enzimi, kao što je serin hidrolaza, djeluju mehanizmom koji uključuju reverzibilnu protonaciju podloge.

Također pogledajte
Proton
Deprotonacija
Disocijacijska konstanta

Reference

Vanjski linkovi

Hemijske reakcije
Reakcijski mehanizmi

Protonacija


『風林火嶄』(ふうりんかざん)は、小川雅史による日本の漫画作品。『月刊アフタヌーン』(講談社)にて、1998年10月号から2001年1月号まで連載された。単行本は全3巻。

概要
登場人物の名前や勢力図は、戦国時代の武将、武家に由来する。

いわゆる超能力バトル漫画に分類される。

1 - 2巻は第一部(高坂疾子編)、3巻は第二部(機馬軍団編)という構成となっており、3巻は『風林火嶄参巻 機馬軍団』とされている。3巻の巻末に第三部以降をほのめかす発言と次巻予告らしきものがあるが、2007年9月現在、連載は再開予定はない。

また、単行本化の際に大幅な加筆・修正が加えられ、雑誌掲載時とややストーリーが変わり、ほぼディレクターズカットと化している。

ストーリー

「攻撃力」。突然変異か新種のウイルスか、原因不明に発現する超能力であり、特に高校生に多く発現することから、能力を有する者は「攻校生」と呼ばれた。

彼らは日常生活において様々な摩擦を生じさせてしまい、やがて行き場を無くす。そんな彼らが集まる場所が「攻等学校」である。

そんな攻等学校のひとつ、「猛田攻等学校」に、一人の女子攻生が転校してきた。

勢力

猛田攻等学校
校長は猛田真玄。校章は武田菱。本館・零号館と、「組」ごとに壱〜参年が在籍する壱〜八号館の9個の建物を基本として構成されている。壱学年に8組、総勢24組(クラスの人数には大きいバラつきがある)。

徹底した軍団主義であり、クラス全員の校章を手に入れた者がクラスの委員長となり、教室・生徒の支配権・命令権、主席会議への出席権・発言権を得る(校章を一度でも無くせば委員長争いからは失格)。委員長には腕章が与えられる。また、試験に合格した委員長は、上級代表として、学年にかかわらずにトップの地位を得ることができる。

また、それを超える権限を持つ、攻校生を統べる攻校生「風林火嶄」と呼ばれる四天王の位が存在する。

猛田 機馬軍団
県下最強の暴走族であり、猛田内でも五指に入る集団。弐年弐組全員が構成員。メンバーは制服に炎の刺繍を入れている。現総長山県掠、先代は飯富餃虎。攻校生用にチューンされたバイク(機馬)を持ち、炎の攻撃力を持った人員が多い。

餓過大附属 春日山高等学校
校長不明。6人の公認生には生徒への命令権、超攻校生級の力を得ることができる攻撃力増強の刀剣、更に本館を自由に扱うことのできる権利が与えられるが、残り500人余りの生徒は軒猿として仮面をつけることを義務付けられ、正式に在籍されているとみなされない、徹底的な個人主義。「真の攻校生」の育成を目指している。

猛田とは険悪な仲。

私立砲条学園
校長不明。砲条グループが運営する私立高校。攻等学校ではないようで、普通の人間が在籍する。

登場人物

猛田攻等学校
高坂 疾子(こうさか ときこ)
第一部主人公。弐年壱組委員長。同時にクラス唯一の女子。長い髪に赤と白のセーラー服、大きなリボンが特徴。後に風林火嶄の一人になる。
基本的に後先考えない性格。大胆不敵で明るく元気に見えるが、一匹狼。しかしクラスの仲間からの信頼により、仲間意識に目覚めていく。過去に謎が多く、村上義清と因縁がある。
攻撃力は楯無(たてなし)。彼女が纏っているセーラー服で、彼女自身の攻撃力は楯無を制御・操作することである。上着は空間歪曲、リボンは硬化と形態変化、スカートは襞が鞭のように伸びる。戦闘は主にスカートの能力により攻撃範囲・攻撃力に秀でた戦術を行使する。だが、彼女自身も完全に制御できないことがあり、意識を飲まれ暴走、攻校生を求めて無意識に春日山を半壊させた。暴走時には、鞭が茨のようになり、攻校生を紙でも引きちぎるように倒すほど威力が増す。また、疾子以外が楯無を使おうとすると錯乱してしまう。

山県 掠(やまがた かすみ)
第二部主人公。弐年弐組委員長にして、機馬軍団4代目総長。2本のツノのように髪をセットしており、ヘルメットにも角が収納される機構がある。チェーンスモーカーでZIPPOを愛用している。愛機は通常の族車の三倍のスピードを誇る「赤い彗星」(ゼファー)。後に事故により大破したためドラッグスターに乗り換える。本人は早くゼファーに戻したがっている。
硬派一言の性格だが、同時にのし上がるためには卑怯な作戦にも乗る。部下達には慕われているようで、しばしば宴会のような集会を開いている。普段は沈着冷静であるものの、強力な攻撃力を制御できなくなっているような描写も見られ、強者との戦いによって攻撃力を使用・発散することを求めるようになる。柿崎和泉とは過去に何らかの因縁があり、先代総長・飯富を尊敬している。
攻撃力は、血液の代わりに体内を巡る1000℃の炎「熱血」。強力な打撃と火炎の複合攻撃を放つ。また、敵の攻撃によってダメージを受けた際も血ではなく炎が噴き出すため、彼に対する直接攻撃には非常な危険が伴う。

弐年一組生徒
加藤 鳶男(かとう とびお)
通称「カットビ」。注射器を武器にする小柄な少年。お調子者で校章を隠し持ち、疾子を不意打ちし漁夫の利を狙っていた。最初に疾子に従うが、クラスとは独立した猛田スパイ集団「透破」の一員で、疾子を監視している。攻撃力不明。
保科 三郎(ほしな さぶろう)
テッチューと校章を二分していた。テッチューよりも強いが、友情のために本気を出せず6割方手加減していた。初日に疾子に倒され、高坂軍団の一人となる。攻撃力は布を変化・操作する「自在槍」。セーラー服マニア。
栗原 鉄也(くりはら てつや)
愛称は「テッチュー」。疾子からは「クリリン」→「テッチ」。凶暴な性格。疾子に悪態をつきつつも助けるツンデレ。初日に疾子に秒殺される。攻撃力は腕を鉄に変える「鉄拳」。
芦田 馬力(あしだ ばりき)
筋骨隆々なモブ。

弐年弐組生徒
今福 重春(いまふく しげはる)
通称「イマ」、「重さん」。副総長。クールで生真面目なオールバックな男で、参謀役。機馬軍団を最強の軍団にすることを目指している。攻撃力は神業級のバイクドライビングを可能とする「機馬術」。副総長ながら、炎の能力ではない。予備の機馬を所持している。本誌掲載時と単行本では名前が変わっている。
駒井 姫太郎(こまい ひめたろう)
通称「コマ」。特攻隊長。暴走し易い性格で喧嘩っ早い。秋山が嫌い。愛用の機馬には最早原型不明になるまでの改造を施し、ミサイルやバナナの射出機構を搭載している。攻撃力は炎を纏った蹴りを繰り出す「炎獄脚」。
広瀬 拘史(ひろせ こうし)
「殺しのヒロセ」の異名を持つ親衛隊長。傷だらけの顔にサングラスという強面の大男。かなり凶暴で冷酷。山県にさえ高圧的な物言いをすることもあるが、基本的に機馬軍団の利益を考え、族長の意思を尊重する山県の良き理解者でもある。
愛機はXJ。攻撃力は、ライターの炎を鞭のように操る「火鞭」。

委員長
板垣 泰助(いたがき たいすけ)
参年壱組委員長。後、上級代表に。穏和で冷静沈着だが、その裏では狂気的な性格。実質猛田を纏める存在と言われている。何らかの思惑により校長に洗脳されており、本来は活発というか熱血バカ。正気に戻った時にエレキギターを用いた攻撃を見せたが、攻撃力の名称・詳細は不明。洗脳時にはギターを持っていなかったが、その状態でも餓杉の公認生を圧倒する力を見せており、ギターがなくても使える攻撃力であるらしい。
真田 梨香(さなだ りか)
壱年壱組委員長。小柄。疾子に突っかかり、敗れた上に全裸に剥かれ、あまつさえ写真に納められてしまう。その時に上着を貸してくれた山県に惚れ、以降思いを寄せている。疾子のことも攻校生の見本として尊敬しており、一緒に健康ランドに行ったりもしていた。攻撃力は小型のブラックホールを作り出す「暗黒式」。『速攻生徒会』にも同姓同名のキャラクターが登場しているが関連性はない。
秋山 疾人(あきやま はやと)
壱年参組委員長。胸まで覆う覆面を被っている(理由はブサイクであり、目立ちたく、かつアメコミの影響らしい)。謎キャラの筈だったが、普通に覆面は取り、顔も普通。次期機馬軍団総長(予定)。攻撃力不明(炎ではない)だが、水上を自転車で走るなど高い身体能力を誇り、かなりの実力をうかがわせる。また、含み針や煙幕などを使う。後に、攻校生用機馬(ただしスクーター、3段シート搭載)を得る。
小山田 太郎(おやまだ たろう)
壱年弐組委員長。恐相で坊主頭。野球ボールを投げつける攻撃力らしい。梨香に気がある。
甘利 虎捺(あまり こなつ)
参年弐組委員長。女性。女性だがパンツルック。基本的に板垣に従っているが、かつての板垣とはあまりにも違う彼に戸惑っている。攻撃力は不明だが、炎をバラバラに切断する描写がある。
横田 斗(よこた とます)
参年参組委員長。凄まじい老け顔の男で、常に数人の部下に騎馬戦の騎馬のように担がれている。影が薄い。
原 千秋(はら ちあき)
弐年参組委員長。軍師タイプ。
飯富 鮫虎(おぶ さめとら)
参年伍組委員長。先代機馬軍団総長。参巻巻末予告にのみ登場。
山本 監助(やまもと かんすけ)
参年四組委員長、透破元締。参巻巻末予告にのみ登場。
猛田 士郎 勝頼(たけだ しろう かつより)
参年八組委員長?参巻巻末予告にのみ登場。猛田信玄の関係者らしい。

OB
諸角 号(もろずみ ごう)
前年度卒業生にして3代目機馬軍団団員。バイクのメンテナンスを担当し、機馬軍団の改造バイクは彼が改造している。

教師
猛田 信玄(たけだ しんげん)
校長。長いコートを羽織る。圧倒的な攻撃力を持ち、ただ歩くだけで襲い掛かる軒猿を壊滅させ、板垣の渾身の攻撃をいともたやすく跳ね返した。疾子の攻校生としてのあり方に感動し、コートと共に風林火嶄の称号を授ける。また、山県の風林火嶄襲名の際にも彼を煽るような発言をし、何か真意があることを匂わせている。
三条(さんじょう)
教頭。第1話では典型的な教育ママのような三角眼鏡の女性だったが、登場を重ねる度に容貌が変わり美人になる。透破顧問。

餓杉大附属 春日山攻等学校
村上 義清(むらかみ よしきよ)
公認生末席。1ヶ月で公認生となった謎の男。「疾子を攻校生にした男」であり、その際に一度疾子に殺されているらしい。「景虎」という人物の人格と二重人格である。爪や髪の毛を硬質化する攻撃力のようで、短い刃で刺したものを全て剣身に変える「謙信景光」を持つ。
宇佐見 志津流(うさみ しづる)
公認生主席。3年生。ドクロマークのニット帽とハイソックスを履く女子攻生。自作のタロットカードでの占いが趣味。前線には出ていないため攻撃力と剣は不明。
新発田 凛(しばた りん)
公認生第五席。1年。爆弾搭載のラジコン「ボムニャー」と伸縮自在の剣「瓜実の剣」を操る。戦闘時は瓜実と盾を装備している。
直江 響也(なおえ きょうや)
公認生。クールでプライドが高く、「攻校生」としての誇りに満ち溢れている。口癖は「フム」。楯無により両腕を折られた挙句、バスから落とされた。ドリルのような剣「旋剣天国」を操る。
柿崎 和泉 / 和美(かきざき かずみ)
公認生次席。ポニーテールの女子攻生。人の話を聞かない。機馬軍団(山県)とは因縁があり、先代総長も恐れたという火炎を放つ剣「備前国宗」(後に改となる)を操る。先代を侮辱され激昂した山県に剣を破壊され戦闘不能に(公認生なので相応の攻撃力を持つはずだが使用せず離脱)。名前はどちらが誤植なのかは不明。
包帯の公認生
公認生。1年。行間で瞬殺された、板垣の中間試験のターゲット。腕のギプスに剣を仕込んでいる。

対攻校生トラブルシューティング委員会(仮)
砲条 豹馬(ほうじょう ひょうま)
砲条学園生徒にして、砲条三兄弟の三男。攻撃力は持たないが、対攻校生エアガンを駆使し、強力な攻校生である機馬軍団員を撃破するほどの力量を見せる。食事の仕方に品がない。板垣に雇われて疾子を狙うが、疾子の下着に興奮していたりいたって不真面目。疾子に敗北後、砲条家を追放されたらしい。
板部岡 香声(いたべおか こうせい)
砲条学園生徒。礼儀正しいが、そのせいか豹馬にオカマと呼ばれている。楯無に触れたせいで錯乱、意識不明に。
風魔 小太郎(ふうま こたろう)
砲条学園生徒。覆面を被った少年、と見せかけた少女。覆面を取ると女性体形になる。忍者の末裔だが、疾子・梨香の罠にはまってしまい、逃亡。

砲条軍馬とその人材
砲条 軍馬(ほうじょう ぐんば)
砲条学園生徒にして、砲条三兄弟次男。対攻校生攻略兵器のテストとして、機馬軍団と敵対する。彼とその部下は改造バイクを用いる。、本人は『機動戦士ガンダム』のビグ・ザムの股間にバイクをくっつけたような機体(長い足があるため、バイクとしては機能せず、バイク部分の存在意図が不明)に搭乗する。今福と対決し、「八つ裂き後輪」で機体を破壊され、敗北。砲条家を追放された。
長野 電人(ながの でんじ)
20歳だが攻撃力を持つ。無職。義理固い性格。「秘密刑事流」という拳法の使い手で、必殺技は「飛竜サンダー蹴り」。走行中のバイクに走って追いつくほどの身体能力に加え、ライディング技術も高い。また、山県と同種の攻撃力「電血」を持ち、体内を血液の代わりに100万ボルトの電流が流れている。すれ違っただけで今福を戦慄させるほどの攻校生である。愛機はジオングと電人ザボーガーを模した「ジオーガー」。ゾク車破壊砲など数々の兵器を搭載しており、バイクのフロントがジオングの顔になっている。
上泉 鍔女(かみいずみ つばめ)
19歳だが攻撃力を持つ。喫茶店"新陰流"の娘で、電人の異母妹。童顔で不思議系。ブタを飼っている。山県と知り合い、親密になっていく。攻撃力は、あらゆるものを刀として使える能力。本人の剣術の技量に加えての攻撃力であり、鉄パイプやベルト、スティックシュガーすら切れ味を帯びるため刀や手裏剣としての使用が可能、と地味ながら強力。
御宿 青(みしゅく せい)
攻校生だが、普通の高校に通っている1年生。攻校生専用バイクのメンテナンスを担当。

うりんかさん
月刊アフタヌーン

風林火嶄


Paenibacillus vortex – gatunek bakterii odkryty na początku lat 90. XX w. przez grupę pod przewodnictwem Eshela Ben-Jacoba na Uniwersytecie Telawiwskim. Jest to mikroorganizm tworzący kolonie o skomplikowanej strukturze. Zazwyczaj bytuje w zróżnicowanych i kompleksowych środowiskach, jak na przykład ryzosfera.

Rodzaj Paenibacillus obejmuje beztlenowe, tworzące przetrwalniki (endospory) bakterie, pierwotnie zaliczane do rodzaju Bacillus i ponownie zaklasyfikowane jako odrębny rodzaj w 1993 roku. Bakterie tego rodzaju są wykrywane w zróżnicowanych środowiskach takich, jak: gleba, woda, materia organiczna, pożywienie dla zwierząt, larwy insektów oraz próbki kliniczne. Gatunki Paenibacillus, włączając w to P. vortex, wytwarzają zewnątrzkomórkowe enzymy, które wywołują różnorodne syntetyczne reakcje przydatne w zastosowaniach medycznych, przemysłowych i rolniczych. Różne gatunki Paenibacillus produkują również substancje przeciwdrobnoustrojowe, które mogą wpływać na m.in. grzyby (np. Fusarium oxysporum) oraz patogeny gleby i roślin (fitopatogeny).

Przypisy

Bakterie
Firmicutes

Paenibacillus vortex


Björn Sörensen er svenskur myndamaður føddur 1949 í Stokkhólm og hevur ferðing og náttúru sum fremstu áhugamálum. Björn, sum fyrstu ferð var í Føroyum við norska skúlaskipinum Christian Radich í 1965, dámar besta at taka myndir í Norðanlondum.

Listafólk
Myndafólk
Sviar
Føðingar í 1949

Björn Sörensen


Kahenera sa mga kasili ang Serrivomer. Ang Serrivomer sakop sa kabanay nga Serrivomeridae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Serrivomer

Serrivomer


Hot Wheels: AcceleRacers - The Speed of Silence (no Brasil, Hot Wheels: AcceleRacers - A Velocidade do Silêncio) é um filme de animação americano produzido pela empresa canadense Mainframe Entertainment e distribuído pela Warner Bros. Television, sendo o segundo da série Hot Wheels: AcceleRacers, composta por quatro longas. Lançado na televisão, The Speed of Silence foi exibido originalmente pelo Cartoon Network no dia 19 de março de 2005. Sua trama continua diretamente os acontecimentos de Hot Wheels: AcceleRacers - Ignition e os quatro pequenos episódios seguintes, os quais foram disponibilizados no website oficial do Cartoon Network após a exibição do primeiro filme.

Em 23 de agosto de 2005, The Speed of Silence foi lançado em DVD pela Warner Home Video, que também disponibilizou uma versão em VHS do longa.

Enredo

Depois de terem disputado quatro Reinos de Corrida e conquistado dois AcceleChargers, os pilotos da Teku e Metal Maniacs adentram ao Reino da Água, que acaba sendo vencido pelos androides Racing Drones. Posteriormente, Vert, após suscetivas falhas, resolve voltar para sua casa e desistir da jornada. Subsequentemente, um novo reino é aberto e os pilotos entram no perigoso Reino da Metrópole, onde é revelado o Sweeper, um grande caminhão varredor de carros e nova arma dos Racing Drones. Este reino acaba deixando um grande mistério depois de nenhuma das equipes ter ganhado o AcceleCharger. Ao final, uma nova equipe é revelada: os Silencerz.

Ligações externas

Filmes em língua inglesa
Filmes de computação gráfica
Filmes de animação dos Estados Unidos
Filmes sobre automobilismo
Telefilmes dos Estados Unidos de 2005
Telefilmes do Canadá de 2005


Kaliwatan sa insekto ang Myrmecolax pierci. Una ning gihulagway ni Chattopadhyay ug Chaudhuri ni adtong 1980. Ang Myrmecolax pierci sakop sa kahenera nga Myrmecolax, ug kabanay nga Myrmecolacidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Indya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Myrmecolax
Insekto sa Indiya

Myrmecolax pierci


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Tarbaleopsis minor. Una ning gihulagway ni Kevan, D.K.M. ni adtong 1966. Ang Tarbaleopsis minor sakop sa kahenera nga Tarbaleopsis, ug kabanay nga Pyrgomorphidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 New Guinea (pulo)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa New Guinea (pulo)
Tarbaleopsis

Tarbaleopsis minor


Bukid ang Buttu Patiorang sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Provinsi Sulawesi Barat, sa sentro nga bahin sa nasod,  km sa sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.  metros ibabaw sa dagat kahaboga ang nahimutangan sa Buttu Patiorang.

Ang yuta palibot sa Buttu Patiorang lain-lain. Sa habagatang-kasadpan, dagat ang pinakaduol sa Buttu Patiorang. Ang kinahabogang dapit sa palibot dunay gihabogon nga  ka metro ug  km sa amihanan sa Buttu Patiorang. Ang kinadul-ang mas dakong lungsod mao ang Polewali,  km sa kasadpan sa Buttu Patiorang. Sa rehiyon palibot sa Buttu Patiorang, kabukiran talagsaon komon.

Hapit nalukop sa lasang ang palibot sa Buttu Patiorang. Dunay mga  ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Buttu Patiorang medyo hilabihan populasyon.  Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Oktubre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Enero, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Mayo, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Septiyembre, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Kabukiran sa Provinsi Sulawesi Barat

Buttu Patiorang


Kim Ok (koreansk: 김옥; født 28. august 1964) er en tidligere nordkoreansk embedsmand, der arbejdede som Kim Jong-ils privatsekretær fra 1980'erne til Kim Jong-ils død i 2011. Efter Ko Yong-hui døde i august 2004 mødtes hun jævnligt med udenlandske embedsmænd og diplomater som de facto førstedame for Nordkorea. Hun havde et tæt forhold til Kim Jong-il, og der spekuleres i, om hun var gift med ham.

Biografi
Kim Ok blev født i 1964 som datter af Kim Hyo, en kriminel, der var anklaget for krigsforbrydelser og for at have dræbt omkring tusinde heste. Hun blev uddannet på universitetet i Pyongyang University. I 1987 blev hun optaget i Kim Jong-ils stab, hvor hun blev leder af Den Nationale Forsvarskommission. Hun rejste i september 2012 til Berlin for medicisnk behandling.

Efter Kim Jong-ils død blev hun sammen med 131 andre personer tildelt Kim Jong-il-ordenen for sin indsats for at have opbygget en "blomstrende socialistisk nation". Hun blev dog i juli 2013 frataget alle officielle titler.

I juli 2016 blev hun udrenset og sendt i arbejdslejr.

Referencer

Politikere fra Nordkorea

Kim Ok


La formazione dei Tahiti 80 viene alla luce nel 1993 dall'idea di Xavier Boyer (voce) e Pedro Resende (basso). Luogo di nascita è Rouen, la capitale della Normandia. I due ragazzi frequentano l'università e hanno la passione per Beatles, Kinks e per la musica pop rock d'oltremanica, che in quell'epoca è in piena fase britpop.

Il nome che si scelgono deriva da una maglietta che il padre di Boyer aveva acquistato nel 1980 durante una vacanza in Polinesia. Le prime session in casa sono impostate su questa linea e portano alla realizzazione di un paio di demo.
Nel 1994 il duo diventa trio, con l'ingresso del chitarrista Mederic Gontier, mentre l'anno dopo si allarga a quartetto, con l'arrivo del bassista Sylvain Marchand.

Un anno ancora e esce il primo lavoro ufficiale del gruppo, un EP intitolato 20 Minutes. I Tahiti 80 cominciano a farsi un nome a Parigi e nel nord della Francia suonando nei locali e poi sfornando un altro EP, I.S.A.A.C.. I tempi per il primo full-length sono maturi e nel 2000 la Atmospherique distribuisce Puzzle. Inizialmente diffuso solo in Francia, l'album verrà distribuito e apprezzato solo negli anni successivi nel resto d'Europa. Extra Pieces segue l'anno dopo. Trame aeree e sapienza compositiva, ma rispetto ai maestri inglesi i Tahiti 80 sviluppano uno stile più leggero e istintivo, un pop rock più fresco e ironico, carico di vitalità ma allo stesso tempo maturo, personale e raffinato. Il loro tocco è un po' nostalgico vintage fa sì che in patria comincino a paragonarli ai Daft Punk e agli Air, non tanto per lo stile quanto per il ruolo all'interno della rinnovata nouvelle vague musicale transalpina. Gli altri lavori sono Wallpaper for the Soul (Atmospheriques, 2002) e, per la Minty Fresh, A Piece of Sunshine (2004) e Fosbury (2005), distribuiti dalla Minty Fresh. Con loro lavorano in studio musicisti come Tore Johansson dei Cardigans, che riescono a fondere le istanze musicali dei quattro in un blend sonoro compatto e originale, in cui si incrociano tastiere anni sessanta, fiati, chitarre elettriche e acustiche, mellotron e la voce carismatica di Boyer, dal poco ortodosso accento inglese.
Nel 2005 esce anche un DVD dal titolo Changes.Infine la loro canzone "Big Day" viene scelta da FIFA 07 come soundtrack

Altri progetti

Collegamenti esterni

Tahiti 80


An Adalgisa in uska genus han Lepidoptera. An Adalgisa in nahilalakip ha familia nga Mimallonidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Adalgisa

Adalgisa


Claire Temple é uma personagem de histórias em quadrinhos da Marvel Comics, criada em 1972 por Archie Goodwin e George Tuska.

Outras mídias

A personagem foi interpretada por Rosario Dawson nas séries da Netflix: "Daredevil", "Jessica Jones", "Luke Cage", "Punho de Ferro" e "Os Defensores".

Ligações externas

Mulheres da Marvel Comics

Claire Temple


Ethel Esther, Lady Page (née Blunt; 20 September 1875 – 26 May 1958) was the first wife of Sir Earle Page, the 11th Prime Minister of Australia. She worked as a nurse before her marriage. Page supported her husband during his long political career, though never living in Canberra, and was politically active herself, serving on the state executive of the Country Party and as president of its women's section. She was also involved in various community organisations.

Early life
Ethel Esther Blunt was born in Sydney on 20 September 1875, the oldest of eight children born to Mary (née Ritchie) and Frederick Lynch Blunt. Her father worked as a building contractor, and was frequently in financial difficulties. He died in 1898, when many of her younger siblings were still children. Blunt trained as a nurse after leaving school, with the initial intention of becoming a medical missionary. She completed her training at Royal Prince Alfred Hospital (RPA), where she was top of her class, and was subsequently employed there as a senior staff nurse. She later worked briefly as a matron at Manly Hospital.

Marriage and children
Blunt met her future husband Earle Page while serving as a theatre nurse at RPA; he was a medical resident there. Their first encounter came while she was assisting him with an unorthodox fire cupping procedure on a kidney patient. He accidentally threw a lit piece of alcohol-soaked paper onto her dress, causing it to catch fire. He quickly threw a nearby blanket over her, and she escaped with only minor burns.

Page – who was almost five years her junior – soon began courting her, and in 1904 convinced her to become the matron at his new private hospital in Grafton. They married in Sydney on 18 September 1906, and would have five children together – Mary (b. 1909), Earle Jr. (b. 1910), Donald (b. 1912), Iven (b. 1914), and Douglas (b. 1916).

Public life
Page's husband was elected to federal parliament in 1919, and in 1921 became the leader of the fledgling Country Party. They moved their primary residence from Grafton to Sydney, which gave her the chance to become more socially and politically active. She was the founder of the Women's Country Club, a social club for women visiting Sydney from country towns. She was involved in the Feminist Club of New South Wales, but later left to become a founding member of the more activist United Associations of Women, serving on its executive. Page largely shared her husband's political views, and in 1923 was elected as the inaugural president of the Women's Country Party. It was initially an independent organisation modelled on the Australian Women's National League, but was later integrated into the main party. She subsequently represented the women's section on the Country Party's state executive for seven years.

Page was a delegate to national conferences of the Country Women's Association (CWA) and the National Council of Women, and served as a state vice-president of the latter. In the CWA, she was one of the leaders of a faction that advocated the open endorsement of Country Party policies; this was somewhat controversial given the organisation's nominal nonpartisan nature. Page occasionally wrote articles for The Land, a newspaper focusing on rural matters. In 1924, apparently as a surrogate for her husband, she became a one-third owner of the Sunraysia Daily, the main newspaper in Mildura, Victoria; her co-owners were Robert Elliott and Percy Stewart. She served as a director of its holding company until 1932, when she sold her shares to Elliott.

In 1933, Page's oldest son Earle Jr. was killed by a lightning strike, aged 22. Her husband wrote in his memoirs: "when my wife heard the news that her son would return no more, a brain stroke affecting the movements of her hands descended on her, and ever after, until her death twenty-five years later, affected her [...] despite this affliction, she gallantly continued to play her usual active part in public". Prior to the 1937 federal election, Page made a 15-minute speech that was broadcast on ABC Radio National, an attempt to appeal to women voters. Despite her husband's long career in politics, she never lived in the national capital, generally only visiting for the state opening of parliament. Her husband stayed at the Hotel Canberra during parliamentary sittings, as was common at the time. Following the death in office of Joseph Lyons in 1939, he served as caretaker prime minister for 19 days. Page's only public appearances as the prime minister's wife came when she and her husband attended Lyons' memorial service in Sydney and funeral in Devonport, Tasmania. However, she had previously appeared at a number of public functions during her husband's numerous stints as acting prime minister.

Page died at Grafton Base Hospital on 27 May 1958, aged 82, after several years of ill health. Her husband remarried the following year to Jean Thomas, his long-time secretary; he lived only another two years.

References

1875 births
1958 deaths
Australian nurses
Australian women in politics
National Party of Australia
People from Sydney
Spouses of prime ministers of Australia
Wives of knights

Ethel Page


Anna Dorothea af Slesvig-Holsten-Gottorp (født 13. februar 1640 på Gottorp Slot, død 13. maj 1713 på Gottorp Slot) var en dansk-tysk prinsesse, der kortvarigt var abbedisse i Quedlinburg fra 1683 til 1684. Hun var datter af hertug Frederik 3. af Slesvig-Holsten-Gottorp og Marie Elisabeth af Sachsen.

Eksterne henvisninger

Huset Oldenburg
Huset Holsten-Gottorp
Abbedisser
Personer fra Slesvig by


Ngũ Kiên là một xã thuộc huyện Vĩnh Tường, tỉnh Vĩnh Phúc, Việt Nam.

Xã có diện tích 4,91 km², dân số năm 1999 là 7099 người, mật độ dân số đạt 1446 người/km².

Nhân vật nổi tiếng
 Nguyễn Viết Xuân

Tham khảo

Ngũ Kiên


Đông Hồ là một phường thuộc thành phố Hà Tiên, tỉnh Kiên Giang, Việt Nam.

Địa lý
Phường Đông Hồ có vị trí địa lý:
Phía đông giáp huyện Giang Thành
Phía tây giáp phường Bình San và phường Mỹ Đức
Phía nam giáp phường Tô Châu và xã Thuận Yên
Phía bắc giáp Campuchia.

Phường Đông Hồ có diện tích 34,49 km², dân số năm 2020 là 7.752 người, mật độ dân số đạt 225 người/km².

Hành chính
Phường Đông Hồ được chia thành 4 khu phố: 1, 3, 4, 5.

Lịch sử
Ngày 8 tháng 7 năm 1998, Chính phủ ban hành Nghị định 47/1998/NĐ-CP về việc thành lập phường Đông Hồ trên cơ sở 1.571,64 ha diện tích tự nhiên và 8.360 nhân khẩu.

Ngày 29 tháng 6 năm 2009, Chính phủ ban hành Nghị quyết số 29/NQ-CP về việc điều chỉnh 1.645,25 ha diện tích tự nhiên và 575 người của xã Phú Mỹ thuộc huyện Kiên Lương về phường Đông Hồ quản lý.

Sau khi điều chỉnh địa giới hành chính, phường Đông Hồ có 3.408,85 ha diện tích tự nhiên và 8.350 nhân khẩu.

Ngày 11 tháng 9 năm 2018, Ủy ban Thường vụ Quốc hội ban hành Nghị quyết 573/NQ-UBTVQH14 về việc thành lập thành phố Hà Tiên thuộc tỉnh Kiên Giang và phường Đông Hồ trực thuộc thành phố Hà Tiên.

Ngày 25 tháng 11 năm 2019, Hội đồng Nhân dân tỉnh Kiên Giang ban hành Nghị quyết về việc sáp nhập khu phố 2 vào khu phố 1.

Chú thích

Tham khảo

Xã, phường, thị trấn biên giới Việt Nam - Campuchia

Đông Hồ (phường)


Hrvatska:

 Lukovec (Rasinja), naselje u općini Rasinja, Koprivničko-križevačka županija

Slovenija:

 Lukovec (Komen), naselje u općini Komen, regija Obalno-kraška
 Lukovec (Litija), naselje u općini Litija, regija Zasavska
 Lukovec (Sevnica), naselje u općini Sevnica, regija Posavska

Lukovec


An Glyptothorax sinensis in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Regan hadton 1908. An Glyptothorax sinensis in nahilalakip ha genus nga Glyptothorax, ngan familia nga Sisoridae. Ginklasipika han IUCN an species komo kulang hin datos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Glyptothorax

Glyptothorax sinensis


Barney Oldfield's Race for a Life er en amerikansk stumfilm fra 1913 af Mack Sennett.

Medvirkende
 Mabel Normand som Mabel
 Mack Sennett
 Ford Sterling
 Barney Oldfield som Barney Oldfield
 Raymond Hatton

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1913

Barney Oldfield's Race for a Life


An Colobothea centralis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Monné hadton 1993. An Colobothea centralis in nahilalakip ha genus nga Colobothea, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Colobothea

Colobothea centralis


1769 (MDCCLXIX) var sambært gregorianska kalendaranum eitt vanligt ár, ið byrjaði á einum
sunnudegi, og sambært julianska kalendaranum eitt vanligt ár, ið byrjaði á einum
hósdegi.

Hendingar

Føðingar
3. apríl - Christian Bernstorff, danskur politikari og diplomatur (d. 1835).
1. mai - Arthur Wellesley, 1. hertogin av Wellington, bretskur herovasti og forsætisráðharri (d. 1852).
15. august - Napoleon Bonaparte, franskur generalur (d. 1821).
23. august - Georges Cuvier, franskur djórafrøðingur (d. 1832).
14. september - Alexander von Humboldt, týskur náttúrufrøðingur (d. 1859).
22. desember - Ernst Moritz Arndt, týskur rithøvundur og skald (d. 1860).

Andlát
5. februar - Cajsa Warg, svenskur høvundur, sum skrivaði eina kenda kókibók (f. 1703).
20. apríl - Chief Pontiac, Odawa-høvdingur (myrdur) (f. uml. 1719)
13. desember - Christian Fürchtegott Gellert, týskt skald og heimspekingur (f. 1715).

1760-árini

1769


Jytte er en dansk animationsfilm fra 2016, der er instrueret af Morten Zachariassen efter manuskript af Nikolaj B. Feifer.

Handling
I kolonihaveforeningen Dannevang bor Jytte og hendes naboer; den naive Jacob og den paranoide Hr. Schlect. Alt ånder fred og idyl, indtil Jytte modtager flygtningen Claus med pakkepost. Jytte føler sig splittet mellem Jacob, der mener at Claus sagtens kan bo i Jyttes redskabsskur, og Hr. Schlect der er sikker på at Claus er selvmordsbomber. Jytte begynder at få mistanke om, at Claus måske ikke har rent durummel i posen, og ender med at søge hjælp fra en yderst uventet kant. En beslutning der kommer til at vende op og ned på alt i den lille kolonihave.

Stemmer
 Birthe Neumann - Jytte
 Lars Thiesgaard - Jacob, Schlect, Klaus og Holger
 Nis Bank-Mikkelsen - Fortæller

Referencer

Eksterne henvisninger

Kortfilm fra Danmark
Animationsfilm fra Danmark
Filmskolefilm fra Danmark
Danske film fra 2016

Jytte (film)


Karl Friedrich Schinkel (13. marta 1781. - 9. oktobra 1841.) bio je pruski arhitekta, urbanist i slikar, koji je dizajnirao namještaj i scenografije. Schinkel je bio jedan od najistaknutijih arhitekata Njemačke i dizajnirao je neoklasične i neogotske građevine. Njegove najpoznatije građevine nalaze se u Berlinu i okolini.

Biografija

Schinkel je rođen u Neuruppinu, markgrofoviji Brandenburg. Kada mu je bilo šest godina, otac mu je umro u katastrofalnom požaru u Neuruppinu 1787. godine. Postao je student kod arhitekte Friedricha Gillyja (1772–1800) (njih dvojica su postali bliski prijatelji) i oca Davida Gillyja u Berlinu. Nakon povratka u Berlin s prvog putovanja u Italiju 1805. godine, počeo je zarađivati za život kao slikar. Kada je na umjetničkoj izložbi u Berlinu 1810. godine vidio sliku Lutalica iznad mora magle Caspara Davida Friedricha, odlučio je da nikada neće postići takvo majstorstvo u slikarstvu i okrenuo se arhitekturi. Rad na pozorišnoj sceni 1816. stvorio je izvanrednu kulisu za pojavu "Kraljice noći" u operi "Čarobna frula" Wolfganga Amadeusa Mocarta, koja se čak citira u modernim produkcijama ovog višegodišnjeg djela. Nakon Napoleonovog poraza, Schinkel je nadzirao prusku građevinsku komisiju. Na tom položaju nije bio odgovoran samo za preoblikovanje još uvijek relativno nespektakularnog grada Berlina u reprezentativni glavni grad Pruske, već je nadzirao i projekte na proširenim pruskim teritorijima od Rajne na zapadu do Königsberga na istoku, poput nove Crkve u Altstadtu.

Od 1808. do 1817. Schinkel je obnovio i rekonstruirao Schloss Rosenau, Coburg, u gotskom preporodnom stilu. Također je obnovio i ruševine opatije Chorin.

Stil

Schinkelov stil, u njegovom najproduktivnijem periodu, definiran je okretanjem ka antičkoj grčkoj, a ne imperijalnoj rimskoj arhitekturi, pokušajem da se odvrati od stila koji je bio povezan s nedavnim francuskim okupatorima. (Stoga je zapaženi zagovornik grčkog arhitektonskog preporoda.) Smatrao je da građevina, kako bi se izbjegla sterilnost i da ima dušu, mora sadržavati elemente poetike i prošlosti, te s njima voditi razgovor.

Njegove najpoznatije sačuvane zgrade nalaze se u Berlinu i oko njega. Tu spadaju Neue Wache (1816. - 1818.), Pruski nacionalni spomenik oslobodilačkim ratovima (1818. - 1821.), Konzerthaus, Berlin (Schauspielhaus) (1819. - 1821.) u Gendarmenmarktu, koji je zamijenio ranije pozorište koje je uništeno u požaru 1817. godine, i Stari muzej na Muzejskom ostrvu (1823–1830). Također, izvršio je poboljšanja Palate prestolonasljednika (Kronprinzenpalais) i Schloss Charlottenburg. Schinkel je također bio odgovoran za uređenje interijera brojnih privatnih berlinskih rezidencija. Iako su same zgrade bile već dugo vremena uništene, dijelovi stubišta iz kuće Weydinger uspjeli su biti spašeni i ugrađeni u Nicolaihaus na Brüderstrasse i njegova formalna trpezarija u Palais am Festungsgraben.

Između 1825–1827, sarađivao je s Carlom Theodorom Ottmerom na dizajniranju Pjevačke akademije u Berlinu. Od 1952. godine poznata je pod nazivom Pozorište Maksim Gorki.

Kasnije se Schinkel potpuno udaljio od klasicizma, prigrlivši neogotiku u svom arhitektonskom djelu Friedrihske crkve (1824–1831).
Schinkelova Berlinska akademija arhitekture (Bauakademie) (1832. - 1836.), njegova najinovativnija građevina, klonila se historicističkih konvencija i činilo se da ukazuje na put ka čistoj liniji "modernističke" arhitekture koja će u Njemačkoj postati istaknuta tek početkom 20. stoljeća. Schinkel je umro u Berlinu u provinciji Brandenburg.

Schinkel je zapažen podjednako zbog svog teorijskog rada i svojih arhitektonskih nacrta, kao i zbog relativno malo građevina koje su zapravo izvedene prema njegovim nacrtima. Neke od njegovih zasluga najbolje se pokazuju u njegovim neizvršenim planovima za transformaciju atinskog Akropolja u kraljevsku palatu za novu Kraljevinu Grčku i za podizanje palate Orianda na Krimu. Ovi i drugi dizajni mogu se proučavati u njegovom Sammlung architektonischer Entwürfe (1820–1837) i njegovom Werke der höheren Baukunst (1840–1842; 1845–1846). Dizajnirao je i poznatu medalju Gvozdenog krsta iz Pruske, a kasnije i Njemačke.

Nagađa se da je zbog teških političkih okolnosti - francuske okupacije i ovisnosti o pruskom kralju - i njegove relativno rane smrti, bio onemogućen da vidi eksplozivnu njemačku industrijalizaciju u drugoj polovini 19. stoljeća, nije bio u stanju da ispuni pravi potencijal koji pokazuju njegove skice.

Reference

Rođeni 1781.
Umrli 1841.
Njemački slikari
Njemački arhitekti
Slikari neoklasicizma

Karl Friedrich Schinkel