Kaliwatan sa alibangbang ang Synanthedon haematica. Una ning gihulagway ni Emilio Ureta ni adtong 1956. Ang Synanthedon haematica sakop sa kahenera nga Synanthedon, ug kabanay nga Sesiidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Synanthedon

Synanthedon haematica


Kaliwatan sa alibangbang ang Agalope grandis. Una ning gihulagway ni Clayton Dissinger Mell. Ang Agalope grandis sakop sa kahenera nga Agalope, ug kabanay nga Zygaenidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Agalope

Agalope grandis


Premijer liga Engleske 2000/2001. je bila deveta sezona Premijer lige kao najvišeg ranga u engleskom nogometu. Pobjednik ove sezone je bio Manchester United. Bila je to četrnaesta titula tima sa Old Trafforda. Na dugom mjestu je bio Arsenal sa deset bodova zaostatka. Iz lige su ispali Watford, Wimbledon i Sheffield Wednesday.

Najbolji strijelac je bio Jimmy Floyd Hasselbaink sa 23 postignuta gola, dok je najbolji asistent bio Marcus Stewart sa 19 asistencija. Za najboljeg menadžera sezone je izabran George Burley, a za najboljeg igrača sezone je izabran Patrick Vieira.

Klubovi
Ukupno 20 timova je učestvovalo u Premijer ligi 2000/2001. uključujući 17 ekipa iz prethodne sezone Premijer lige, te tri kluba iz prethodne sezone First Division.

{|
|- style="vertical-align: top;"
|

|}

Play-off za ulazak u Premijer ligu 2000/2001.

Tabela

Najbolji strijelci

Nagrade

Reference

Vanjski linkovi
 Službena stranica

2000/2001
2000. u Engleskoj
2001. u Engleskoj
Nacionalna nogometna prvenstva 2000-2001
2000. u nogometu
2001. u nogometu

Premier League 2000/2001.


Cumaribo là một khu tự quản thuộc tỉnh Vichada, Colombia. Thủ phủ của khu tự quản Cumaribo đóng tại Cumaribo Khu tự quản Cumaribo có diện tích ki lô mét vuông. Đến thời điểm ngày 28 tháng 5 năm 2005, khu tự quản Cumaribo có dân số 8247 người.

Tham khảo

Tỉnh Vichada
Khu tự quản của Colombia

Cumaribo


Myrmecaelurus obscurus là một loài côn trùng trong họ Myrmeleontidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Hölzel miêu tả năm 1983.

Chú thích

Tham khảo

Myrmecaelurus

Myrmecaelurus obscurus


An Pittasoma in uska genus han Aves. An Pittasoma in nahilalakip ha familia nga Formicariidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Pittasoma

Pittasoma


Jeníkov – gmina w Czechach, w powiecie Chrudim, w kraju pardubickim
 Jeníkov – gmina w Czechach, w powiecie Cieplice, w kraju usteckim

Jeníkov


Kaliwatan sa insekto ang Phlaeothrips nilgiricus. Una ning gihulagway ni Taracad Narayanan Ananthakrishnan ni adtong 1968. Ang Phlaeothrips nilgiricus sakop sa kahenera nga Phlaeothrips, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Indya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Phlaeothrips
Insekto sa Indiya

Phlaeothrips nilgiricus


Alang sa ubang mga dapit sa mao gihapon nga ngalan, tan-awa ang Tanjung Buai.

Punta ang Tanjung Buai sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Provinsi Kepulauan Riau, sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa amihanan sa Jakarta ang ulohan sa nasod. Ang Tanjung Buai nahimutang sa pulo sa Pulau Lingga.

Ang yuta sa Tanjung Buai patag. Sa habagatan, dagat ang pinakaduol sa Tanjung Buai. Ang kinahabogang dapit sa palibot dunay gihabogon nga  ka metro ug  km sa amihanan sa Tanjung Buai. Diyutay ray lumulupyo ining dapita. Sa rehiyon palibot sa Tanjung Buai, kapuloan talagsaon komon.

Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Septiyembre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Enero, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Disyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Enero, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Mga lawis sa Provinsi Kepulauan Riau

Tanjung Buai (punta sa Indonesya)


Børkumura ella børkuvísa (frøðiheiti Potentilla erecta) verður 6-20 cm høg. Hon veksur á hagalendi og í gjáum, har hon gerst nógv størri. Hon blómar í juni og juli. Henda planta veksur so at siga um alla Evropa, og í Asia eystur undir Altai-fjøllini. Hon er eisini á Azorunum. Men í Íslandi veksur hon helst ikki. Nicolai Mohr (1786) sigur, at hann hevur ikki rakt við hana, og vísir á, at plantufrøðingurin Johann Gerhard Kønig, ið savnaði íslendskar plantur til bókna Flora Danica í árunum 1765 til 1766, hevur heldur ikki rakt við hana, men Eggert Ólafsson tekur til í bók síni Reise gennem Island, ið kom út í 1722, at hon mundi vera har "skønt sjælden, på Sønderlandet." Ostenfeldt & Grøntved nevna hana ikki at vaksa í Íslandi í bók síni um føroyska og íslendska floru frá 1934.

Lýsing
Jarðleggurin, børka nevndur, er førur, sevjumikil, døkkbrúnur, barkkendur. Loftleggirnir jarðbendir, síðani rættir upp. Stovnbløðini stelklong, 3-5 fingrut, grovtent. Leggbløðini óstelkað, 3-fingrut við stórum akslabløðum. Blómurnar á longum leggum frá blaðgripunum, gular. Krúna og bikar 4-deild. Smáfruktirnar nøtir. Øll plantan oftast mjúkhærd. Fleiri blómuberandi leggir, ið eru liggjandi til uppbendir. Í haga og bø.

Sí eisini
 Plantulívið í Føroyum

Plantur í Føroyum
Plantur

Børkumura


An Caryothraustes poliogaster in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Du Bus de Gisignies hadton 1847. An Caryothraustes poliogaster in nahilalakip ha genus nga Caryothraustes, ngan familia nga Cardinalidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 C. p. poliogaster
 C. p. scapularis
 C. p. simulans

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Caryothraustes

Caryothraustes poliogaster


Kaliwatan sa insekto ang Phtheiropoios forficulatus. Una ning gihulagway ni Neumann, L. G. ni adtong 1912. Ang Phtheiropoios forficulatus sakop sa kahenera nga Phtheiropoios, ug kabanay nga Gyropidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Phtheiropoios

Phtheiropoios forficulatus


Miguel Mañara (ur. 3 marca 1627 w Sewilli, zm. 9 maja 1679 tamże) – zamożny szlachcic hiszpański, który poświęcił swój majątek i wiele lat życia w służbie ubogim.

Życiorys

Pochodzenie

Miguel Mañara urodziła się w Sewilli 3 marca 1627 roku w zamożnej rodzinie szlacheckiej. Jego ojciec Tomás Mañara Leca y Colona urodził się około 1574 roku w, należącym do Genui, miasteczku Calvi na Korsyce, w zubożałej rodzinie szlacheckiej. Zbił fortunę na handlu z Ameryką, gdzie spędził swą młodość. Osiadłszy w Sewilli poślubił pod koniec 1611 lub na początku 1612 roku Jerónimę Anfriano Vincentelo, urodzoną około 1590 roku w osiadłej w Sewilli rodzinie korsykańskiej. Don Tomás piastował w Sewilli wysokie stanowiska publiczne, między innymi konsula Konsulatu Spedytorów w Indiach. W 1623 roku małżonkowie kupili pałac przy ulicy Levies w dzielnicy San Bartolomé, gdzie urodził się Miguel Mañara.

Dzieciństwo
Miguel otrzymał typowe wykształcenie szlacheckie. Uczył się regularnie pod okiem domowego nauczyciela, choć jak podaje ojciec Cárdenas, nigdy nie opanował łaciny. W domu panowała religijna atmosfera. Rodzice utrzymywali kontakty z duchowieństwem, szczególnie z Towarzystwa Jezusowego, mieli własnego kapelana, a w pałacu znajdowało się oratorium. Gdy Miguel miał osiem lat ojciec wystarał się dla niego o habit kawalera Zakonu Kalatrawy. Po śmierci jego dwóch starszych braci został w wieku trzynastu lat jedynym spadkobiercą majątku swych rodziców. Prawne ustanowienie majoratu zostało przeprowadzone w 1633 roku.

Młodość
W wieku dwudziestu lat został członkiem Rady Zarządzającej Bractwa La Soledad de San Lorenzo. W cztery miesiące po śmierci ojca, w sierpniu 1648 roku, poślubił przez pełnomocnika doñę Jerónimę Marię Antonię Carillo de Mendoza y Castrillo, urodzoną w Guadix w 1628 roku. Zajmował wysokie godności we władzach gminyː był jednym z burmistrzów (alcalde mayor) Sewilli, zasiadał w Radzie Uniwersytetu Handlowego (Universidad de Mercaderes). W 1652 roku umarła mu matka.

Od 1649 roku pojawia się w dokumentach zgromadzonych w archiwach miejskich Sewilli. Jako osoba publiczna pojawia się w negocjacjach z Radą Uniwersytetu Handlowego, jako deputowany do obrony ziemi sewilskiej, wizytator aptek, archiwów, więzienia królewskiego, domu sierot. W latach 1655-1666 był członkiem rady Konsulatu. W 1656 roku podróżował do Madrytu z ramienia Konsulatu, aby przeprowadzić postępowanie przed sądem. W roku 1657 składał, w imieniu miasta, kondolencje rodzinie księcia Osuna, który zmarł jako wicekról Sycylii. W styczniu 1658 roku brał udział w delegacji rycerzy Sewilli, aby pogratulować parze królewskiej narodzin syna Filipa Prospera.

Nawrócenie

Po śmierci żony, 17 września 1661 roku w Montejaque, bezdzietny wdowiec zaczął przemyśliwać nad wstąpieniem do zakonu. Wycofał się na pięć miesięcy do pustelni karmelitańskiej na pustyni Las Nieves. Tam, poddawszy się modlitwie i pokucie, postanowił swoje życie całkowicie oddać Jezusowi Chrystusowi. Po powrocie do Sewilli przez kilka miesięcy, przebywając w całkowitym opuszczeniu i samotności, próbował odnaleźć własną drogę naśladowania Zbawiciela.

Według jego pierwszego biografa, ojca Juana de Cárdenas, Mañara jechał konno wzdłuż brzegów Gwadalkiwiru, w upalne letnie popołudnie 1662 roku, gdy wyszła mu na spotkanie, w pobliżu obecnego kościoła świętego Jerzego, grupa ludzi z Bractwa Świętego Miłosierdzia (Santa Caridad), której przewodził brat większy, don Diego de Mirafuentes. Korporacja została poświęcona grzebaniu topielców, których rzeka wyrzuciła na brzeg oraz zmarłych znalezionych na ulicach Sewilli. Po rozmowie z Mirafrentesem Mañara przystąpił dp Bractwa.

Mañara  i Bractwo Świętego Miłosierdzia

Nominacja na brata większego
W Bractwie Świętego Miłosierdzia Mañara zrazu zaczął sprawować funkcję zastępcy pochówków i jałmużny, co pozwoliło mu poznać straszne warunki życia ludzi którzy zmarli lub zginęli na ulicy. Rok po złożeniu ślubu, na kapitule w dniu 9 grudnia 1663 roku zgłosił pomysł zapewnienia opieki miejscowym ubogim przemierzającym nocami ulice miasta. Było to równoznaczne z propozycją utworzenia schroniska dla ubogich. Propozycja ta została odrzucona przez zgromadzenie.

Niewiele później na kapitule 27 grudnia 1663 roku Mañara został wybrany bratem większym. Na trzeciej kapitule, której przewodniczył jako brat większy, 17 lutego 1664, powrócił do pomysłu utworzenia schroniska dla ubogich. Pomysł zdobył akceptację zgromadzonych i Mañara przystąpił do budowy przytułku i kościoła w jego sąsiedztwie.

Schronisko dla ubogich

Początki schroniska były skromne. Mañara wynajął pomieszczenie starej stoczni królewskiej, w której umieścił palenisko dla ogrzania chroniących się tu ubogich. Schronisko działało początkowo od 14 września do 23 kwietnia. Od początku dawało ochronę znacznej liczbie potrzebujących.

Zdając sobie sprawę, że praca na rzecz Bractwa wymaga poświęcenia całego czasu, jakim dysponuje, Mañara złożył rezygnację z zajmowanych stanowisk publicznych, między innym w 1666 roku zrezygnował ze stanowiska burmistrza. Chcąc pokryć koszty związane z funkcjonowaniem schroniska wniósł do Bractwa swój majątek. W tym czasie znacznie rozszerza się zakres działalności i zaczyna obejmować obok grzebania zmarłych równieżː przenoszenie znalezionych chorych do szpitali, wspieranie poszkodowanych wskutek powodzi, rozdawanie jałmużny ubogim w klasztorach, szpitalach i więzieniach, zaopatrywanie potrzebujących w ubrania.

Dalsze prace Mañary

Mañara kilkakrotnie w trakcie swej pracy doświadczał wątpliwości czy nie powinien zrezygnować z zajmowanego stanowiska w Bractwie i umożliwić objęcie go bardziej godnym niż on sam braciom. Jak relacjonuje ojciec Cárdenas, sytuacja taka miała między innymi miejsce w 1668 roku. Wówczas to jego spowiednik, mercedariusz bosy, Juan de la Presentación, poradził mu by kontynuował pracę, a dla pewności poradził się trzech doświadczonych kapłanów. Wszyscy trzej zapytani nakazali mu kontynuować podjęte prace. Ponieważ było ich tak wiele, Mañara za zgodą braci, opuścił swój pałac i zamieszkał w prostych surowych warunkach, jakie oferowało Bractwo.

W 1673 roku zostali ustanowieni Bracia Pokuty, ludzie świeccy, nie należący do Bractwa, którzy chcieli pomagać ubogim. Służba ta została zaakceptowana przez arcybiskupa Spinolę.

Z uwagi na to że wielu chorych i cierpiących nie znajdował pomocy w szpitalach miejskich, szczególnie chorych zakaźnie czy nieuleczalnie, Mañara  zdecydował się na otwarcie szpitala. Pierwsza sala szpitalna została otwarta w czerwcu 1674 roku i liczyła początkowo dwadzieścia cztery łóżka. Z czasem zwiększono ich ilość do pięćdziesięciu. Druga sala została otwarta we wrześniu 1677 roku. W chwili śmierci Mañary była przygotowywana do otwarcia trzecia sala.

Przykład Mañary pociągnął dużą liczbę naśladowców spośród szlachty i arystokracji Sewilli, którzy oddali się pracy wśród ubogich. Pomimo tego, że do Bractwa wstępowało wielu członków spośród warstw uprzywilejowanych, było ono otwrte również dla rzemieślników i ludzi z gminu, którzy chcieli dążyć do doskonałości duchowej. W Bractwie zakładano równość między jego członka,mi, bez względu na pochodzenie społeczne oraz zajmowane uprzednio stanowiska.

Mañara podkreślał w swych dziełach, by traktować ubogich jako nauczycieli i mistrzów dla braci i żywe obrazy Jezusa Chrystusa. Charakteryzował pracę braci jako służbę na rzecz najbardziej potrzebujących. Zalecał pokorę, wytrwałość, pobożność, mądrość i wywyższenie miłości i miłosierdzia, które powinny ożywiać całą pracę braci.

Chcąc zapewnić braciom wytrwanie na obranej drodze podyktował im Regułę Bractwa. Napisał również traktat poświęcony życiu duchowemu, zatytułowany Dyskurs prawdy, wydany w 1778 roku w Sewilli w drukarni don Luisa Bexíneza y Castilla. Za przykładem Bractwa Świętego Miłosierdzia powstał w Andaluzji szereg bractw, które przyjęły nazwę i regułę z Sewilli.

Śmierć

Mañara zmarł 9 maja 1679 roku. Na wiele dni naprzód cieszył się ze swego odejścia do Boga. 17 marca spisał swą ostatnią wolę, polecił w tym dokumencie, aby go pochowano w podłodze u wejścia do kościoła Miłosierdzia.

Naśladowcy Mañary, z Bractw Świętego Miłosierdzia, które przyjęły jego regułę, uważają go za świętego. Został ogłoszony Czcigodnym Sługą Bożym. Toczy się jego proces beatyfikacyjny.

Sława uwodziciela
Chociaż nie ma współczesnego świadectwa, które by wskazywało na złe prowadzenie się Mañary, poza jego własną spowiedzią, nazwisko Mañara stało się synonimem uwodziciela. Powiązanie życia Mañary i jego spowiedzi, ze skruchą Don Juana, pochodzącego również z Sewilli bohatera utworów Tirso de Moliny (El burlador de Sevilla) i JoséZorilli (Don Juan de Tenorio), nastąpiło na początku XIX wieku, kiedy rozpoczął się proces beatyfikacyjny Mañary i wyszło z nastawionych antyklerykalnie kręgów liberalnych. Sama spowiedź sprawia raczej wrażenie barokowego samo potępienia się grzesznika przed Bogiem, niż opisu konkretnych czynówː

Utwory osnute wokół życia Mañary
 Czyśćcowe dusze – opowiadanie Prospera Mériméego z 1834 roku,
 Don Juan de Marana – misterium Alexanre'a Dumasa z 1835 roku,
 Miguel Mañara – misterium Oskara Miłosza z 1912 roku,
 Don Juan de Mañara – opera Henriego Tomasiego z 1944 roku.

Uwagi

Bibliografia

Hiszpańscy Czcigodni Słudzy Boży Kościoła katolickiego
Kawalerowie Zakonu Kalatrawy
Ludzie urodzeni w Sewilli
Urodzeni w 1627
Zmarli w 1679

Miguel Mañara


Kongebesøg i Aalborg 1933 er en dansk dokumentarisk optagelse fra 1933.

Eksterne henvisninger

Dokumentariske optagelser
Danske film fra 1933
Det danske kongehus

Kongebesøg i Aalborg 1933


Panikkøb optræder når forbrugere køber usædvanligt store mængder af et produkt i forventning af, eller efter, en katastrofe eller mulig katastrofe er indtruffet, eller store prisstigninger eller varemangel.

Panikkøb under en helbredskrise er påvirket af "(1) individers opfattelse af truslen ved en helbredskrise og manglen på produkter; (2) frygt for det ukendte, hvilket er forårsaget af emotionelt pres og usikkerhed; (3) spejling af andres adfærd, der ser panikkøb som en måde at lette angst og genvinde kontrol over krisen; og (4) social psykologiske faktorer der står for det sociale netværk for den enkelte."

Panikkøb er en type flokadfærd. Det er interessant i forhold til forbrugeradfærdsteorier, der er det brede felt af økonomiske studier, der undersøger og forsøger at forklare kollektiv handlinger som modediller og mode, bevægelser i aktiemarkedet, indkøb af dagligvarer, shoppingture, hoarding, ogbankstormløb."

Panikkøb kan lede til reel varemangel uanset om risikoen for reel varemangel er virkelig eller blot forestillet; sidstnævnte scenarie er en selvopfyldende profeti.

Eksempler
 Første og anden verdenskrig.
 Den globale influenzapandemi 1918-1919 ("Spanske syge") ledte til panikkøb af kinin og andre lægemidler til influenza. Salget af Vicks VapoRub steg fra $900.000 til $2,9 mio. på et år.
 Cubakrisen i 1962 ledte til panikkøb af dåsemad nogle steder i USA.
 Storkonflikten i 1998 i Danmark ledte til at bl.a. gær blev hamstret i stor stil.
 Varemangel i Venezuela fra 2010 og de følgende år grundet en priskontrol indført af regeringen.
 Coronaviruspandemien ledte til at der i mange lande blev panikkøbt bl.a. toiletpapir og [[gær
 Brændstofmangel i Storbritannien i 2021 forårsaget af mangel på lastbilchauffører til at transportere brændstoffet ud til de enkelte tankstationer efter Brexit.

Referencer

Eksterne henvisninger

Markedsføring
Finansiering
Investering

Panikkøb


An Barbucca diabolica in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Roberts hadton 1989. An Barbucca diabolica in nahilalakip ha genus nga Barbucca, ngan familia nga Balitoridae. Ginklasipika han IUCN an species komo kulang hin datos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Barbucca

Barbucca diabolica


An Elydnus crinicornis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Hüdepohl hadton 1989. An Elydnus crinicornis in nahilalakip ha genus nga Elydnus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Elydnus

Elydnus crinicornis


Nogometni savez Posavskog kantona je najviše nogometno tijelo u Posavskom kantonu, Bosna i Hercegovina. Sjedište nogometnog saveza je u Orašju. Pobjednik Prve kantonalne lige PK ostvaruje plasman u Drugu ligu FBiH - Zapad.

Nogometni savez PK organizira takmičenja:
Prva nogometna liga PK
Druga nogometna liga PK
Omladinske lige PK
Kup PK

Reference

Vanjski linkovi
 Službena stranica
 Nogometni savez FBIH

Nogomet u Bosni i Hercegovini
Kantonalni nogometni savezi FBiH

Nogometni savez Posavskog kantona


Protohermes decemmaculatus là một loài côn trùng trong họ Corydalidae thuộc bộ Megaloptera. Loài này được Walker miêu tả năm 1860.

Chú thích

Tham khảo

Protohermes

Protohermes decemmaculatus


– japoński piłkarz występujący na pozycji pomocnika.

Kariera klubowa
Od 2001 do 2015 roku występował w klubach FC Tokyo, Oita Trinita, Vegalta Sendai i FC Gifu.

Bibliografia

Japońscy piłkarze
Absolwenci Uniwersytetu Chūō
Urodzeni w 1978
Piłkarze F.C. Tokyo
Piłkarze Oita Trinita
Piłkarze Vegalta Sendai
Piłkarze FC Gifu

Masashi Miyazawa


Królowa Śniegu (ang. The Snow Queen) – brytyjski film animowany z 1995 roku wyreżyserowany przez Martina Gates'a. Oparty na motywach z powieści Hansa Christiana Andersena pod tym samym tytułem. Kontynuacją filmu jest Zemsta Królowej Śniegu z 1996 roku.

Obsada (głosy)
 Helen Mirren jako Królowa Śniegu
 Ellie Beaven jako Ellie
 Damian Hunt jako Tom
 Hugh Laurie jako Ćwirek (ang. Peeps)
 Gary Martin jako Dimly
 Julia McKenzie jako Freda
 David Jason jako Eryk (ang. Eric)
 Colin Marsh jako Baggy
 Russell Floyd jako Wardrobe
 Scarlett Strallen jako Księżniczka
 Julia McKenzie jako starucha/Freda
 Rik Mayall jako Król Złodziei
 Imelda Staunton jako Angorra
 Richard Tate jako Les
 Imelda Staunton jako Ivy/Angorra
 Rowan D'Albert jako Książę

Wersja polska
W Polsce film został wydany na kasetach VHS z polskim dubbingiem przez Warner Bros. Poland.

Opracowanie i udźwiękowienie wersji polskiej: STUDIO SONICA
Wystąpili:
 Jakub Truszczyński – Kaj
 Jolanta Wołłejko – Babcia
 Krzysztof Tyniec – Ćwirek
 Mieczysław Morański – Eryk
 Roman Szafrański – Baggy
 Marek Frąckowiak – Wardrobe
 Andrzej Gawroński – Les
 Mirosława Krajewska
 Henryk Łapiński
 Wojciech Paszkowski
 Kacper Kuszewski – Dimly

i inni

Lektor: Krzysztof Kołbasiuk

Przypisy

Bibliografia

Brytyjskie adaptacje filmowe
Brytyjskie filmy animowane
Brytyjskie filmy z 1995 roku
Filmowe adaptacje książek dla dzieci
Filmy oparte na baśni o Królowej Śniegu

Królowa Śniegu (film 1995)


IK Oddevold er en foldboldklub fra Uddevalla i Bohuslän (dansk/norsk navn: Oddevold) stiftet den 3. juli 1932. Oddevold er det oprindelige norske/danske navn for Uddevalla.

Spillerdragten er blå bluser med hvide ærme og hvide bukser. Klubben har spillet en sæson i den bedste svenske række, Allsvenskan i 1996. Hjemmebane er Rimnersvallen, der har været vært for f.eks. fodbold VM i 1958 mellem Brasilien og Østrig foran 17.778 tilskuere.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldklubber i Sverige

IK Oddevold


Na listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine za općinu Foča jesu sljedeći spomenici:
 "Aladža (Hasan Nazirova) džamija" (mjesto i ostaci graditeljske cjeline)
 "Careva džamija (Sultan Bajezida Valije II džamija)" (mjesto i ostaci graditeljske cjeline)
 "Crkva sv. Nikole sa pokretnom imovinom" (graditeljska cjelina)
 "Crkva Šklopotnica (crkva sv. Nikole) u Čelebićima" (prirodno-graditeljska cjelina)
 "Džamija i medresa Mehmed-paše Kukavice" (graditeljska cjelina)
 "Čaršija u Foči" (historijsko područje)
 "Han Mehmed-paše Kukavice" (historijski spomenik)
 "Kameni most na rijeci Bistrici u Ocrkavlju" (graditeljska cjelina)
 "Musluk (Atik Ali-pašina) džamija" (graditeljska cjelina)
 "Nekropola sa stećcima i četiri kasnoantička nadgrobnika na lokalitetu Mramor (Crkvina) u Vrbici, Čelebići" (historijsko područje)
 "Nekropola sa stećcima i nišanima Borjanice-Marevska kosa u Malom Marevu" (historijsko područje)
 "Nekropola sa stećcima i nišanima na lokalitetu Crljanke u Putojevićima" (historijsko područje)
 "Nekropola sa stećcima na lokalitetu Bor u Hrđavcima" (historijsko područje)
 "Rataje" (arheološko područje)
 "Sahat-kula Mehmed-paše Kukavice u Foči" (historijski spomenik)
 "Šehova džamija (Kadi Osman-efendijina džamija)" (mjesto i ostaci historijskog spomenika)
 "Željezni most princa Karla" (historijski spomenik).

Reference

Vanjski linkovi
 Zvanična stranica komisije za očuvanje nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine

Foča

Spisak nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine u Foči (RS)


An Urocampus carinirostris in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni François Louis Nompar de Caumont de Laporte hadton 1872. An Urocampus carinirostris in nahilalakip ha genus nga Urocampus, ngan familia nga Syngnathidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Urocampus

Urocampus carinirostris


An Gymnothorax australicola in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Lavenberg hadton 1992. An Gymnothorax australicola in nahilalakip ha genus nga Gymnothorax, ngan familia nga Muraenidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Gymnothorax

Gymnothorax australicola


Kaliwatan sa alibangbang ang Chora plinthophora. Una ning gihulagway ni Turner ni adtong 1920. Ang Chora plinthophora sakop sa kahenera nga Chora, ug kabanay nga Nolidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Chora

Chora plinthophora


An Serixia elongatula in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1950. An Serixia elongatula in nahilalakip ha genus nga Serixia, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Sarawak. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Serixia

Serixia elongatula


Huyện Kyzylsky () là một huyện hành chính tự quản (raion), của Tuva, Nga. Huyện có diện tích 17599 kilômét vuông, dân số thời điểm ngày 1 tháng 1 năm 2000 là 23100 người. Trung tâm của huyện đóng ở Kaa-Khem.

Tham khảo

Huyện của Tuva
Huyện của Nga

Kyzylsky (huyện)


An Apteryx in uska genus han Aves. An Apteryx in nahilalakip ha familia nga Apterygidae.

An Apteryx amo la an genus nga ha familia nga Apterygidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Apteryx

Apteryx


An Scolecenchelys breviceps in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Günther hadton 1876. An Scolecenchelys breviceps in nahilalakip ha genus nga Scolecenchelys, ngan familia nga Ophichthidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Scolecenchelys

Scolecenchelys breviceps


Kaliwatan sa insekto ang Diclidophlebia adelaidae. Una ning gihulagway ni Braza ug Calilung ni adtong 1981. Ang Diclidophlebia adelaidae sakop sa kahenera nga Diclidophlebia, ug kabanay nga Liviidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Pilipinas

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Pilipinas
Diclidophlebia (Liviidae)

Diclidophlebia adelaidae


Alice Merryweather (born October 5, 1996) is a World Cup alpine ski racer from the United States, and competes primarily in the speed events, downhill and super-G. Born and raised in Hingham, Massachusetts, she graduated from Stratton Mountain School in Vermont and plans to attend Dartmouth College

Merryweather won the gold medal in the downhill at the World Junior Championships in 2017. She was named to the 2018 U.S. Olympic Team, and was fifteenth in the combined event.  She made her first World Cup top ten in January 2019 with an eighth in the downhill at Garmisch, Germany.

World Cup results

Season standings

Top twenty results

 2 top tens
 11 top twenty finishes

World Championship results

Olympic results

References

External links

Alice Merryweather World Cup standings at the International Ski Federation

Alice Merryweather at the U.S. Ski Team

1996 births
Alpine skiers at the 2018 Winter Olympics
American female alpine skiers
Living people
Olympic alpine skiers for the United States
People from Hingham, Massachusetts
Sportspeople from Plymouth County, Massachusetts
21st-century American women

Alice Merryweather


Kaliwatan sa alibangbang ang Casama impura. Una ning gihulagway ni Erich Martin Hering ni adtong 1926. Ang Casama impura sakop sa kahenera nga Casama, ug kabanay nga Lymantriidae. Usa ka matang nga nahiubos niini atong makita C. i. promissa.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Casama

Casama impura


An Anoeme hassoni in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Thierry Bouyer hadton 2006. An Anoeme hassoni in nahilalakip ha genus nga Anoeme, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Anoeme

Anoeme hassoni


Pelodytes hespericus é uma espécie de anfíbio anuro da família Pelodytidae. O seu estado de conservação ainda não foi avaliado pela Lista Vermelha da UICN. Está presente em Espanha.

Ver também
Declínio das populações de anfíbios

Referências

Pelodytidae
Anfíbios descritos em 2017
Anfíbios de Espanha

Pelodytes hespericus


Arctotis hispidula is 'n plant wat hoort tot die genus Arctotis. Die spesie is endemies aan die Oos-Kaap en die Wes-Kaap en kom van George tot by Uitenhage voor; dit is deel van die fynbos. Die plant het habitat afgestaan aan kusontwikkeling en indringerplante, die bedreigings bestaan steeds.

Bronne
 REDLIST Sanbi
 Plants of the World Online

Arctotis
Flora van Suid-Afrika
Endemiese plante van Suid-Afrika

Arctotis hispidula


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Callicrania demandae. Una ning gihulagway ni Schroeter, B. ug H.K. Pfau ni adtong 1987. Ang Callicrania demandae sakop sa kahenera nga Callicrania, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Espanya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Espanya
Callicrania

Callicrania demandae


Roy Addison (17 February 1939 – 22 February 2021) was a British boxer.

Biography
He competed in the 1960 Summer Olympics in the middleweight classification. Addison won the 1960 Amateur Boxing Association British middleweight title, when boxing for the Royal Air Force.

He owned a business called Addison Tyres and died in February 2021.

1960 Olympic results
 Round of 32: bye
 Round of 16: lost to Hans Buchi (Switzerland) by decision, 1-4.

References

1939 births
2021 deaths
Boxers at the 1960 Summer Olympics
British male boxers
Olympic boxers for Great Britain
Sportspeople from Tipton
Middleweight boxers

Roy Addison


Speocera krikkeni là một loài nhện trong họ Ochyroceratidae. Loài này phân bố ở Sumatra.

Chú thích

Tham khảo

Speocera
Loài đặc hữu của Sumatra

Speocera krikkeni


Rimóc is a village in Nógrád County,  Northern Hungary Region, Hungary. Its population was 1 757 as of a 2012 census.

References

Populated places in Nógrád County

Rimóc


Alassana Jatta (født 12. januar 1999) er en professionel fodboldspiller, der spiller for Viborg FF. Jatta er fra Gambia og kommer fra hjemlandets største klub Real de Banjul. Han skiftede til europæisk fodbold i januar 2019 med en kontrakt hos Paide i Estland. I sommeren 2019 skiftede Jatta til Viborg FF, hvor han har fået en fireårig kontrakt.

Jatta kan spille på kanten og centralt i angrebet.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Gambia

Alassana Jatta


Kaliwatan sa insekto ang Coloceras israelensis. Una ning gihulagway ni João Tendeiro ni adtong 1974. Ang Coloceras israelensis sakop sa kahenera nga Coloceras, ug kabanay nga Philopteridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Coloceras

Coloceras israelensis


Il Piz Palü è una montagna nelle Alpi Retiche occidentali nel Canton Grigioni appartenente al Massiccio del Bernina.

Descrizione

Toponimo
Il nome Palü deriva dal latino palus (palude). La cima fu probabilmente chiamata con tale nome derivandolo dal nome di un'alpe, Alpe Palü, che si trova 4 km a est della cima, in territorio di Poschiavo, e che è situata ai bordi di una zona paludosa.

Conformazione
Il sottogruppo è formato da tre cime:
 la cima principale o centrale (Muot dal Palü) che nella cartografia svizzera dal 2001 viene indicato essere alto 3901  m s.l.m., mentre prima risultava essere 3.905 m;
 la cima orientale (Piz Palü Orientale), 3.882 m;
 la cima occidentale (Piz Spinas), 3.823 m;
È caratterizzato da tre costoni prominenti e quattro ghiacciai sospesi. È considerata una delle cime più belle delle Alpi Centrali.

La cima si trova a 13 km a sud-est di Pontresina. Il confine di Stato corre dal Pizzo Bellavista, provenendo da occidente, al Piz Spinas fino alla cima centrale. Da qui il confine corre a sud, verso l'Altipiano di Fellaria.

Ai piedi del Piz Palü si trova il lago Palü.

Le ascensioni

La prima ascensione comprovata alla cima centrale e orientale fu quella dell'inglese K. E. Digby, con Peter Jenny e un portatore nel 1866, per la cresta ovest. Una spedizione del 12 agosto 1835, comprendente Oswald Heer, Mäuli e P. Flury e guidata da Johann Madutz e dal Re del Bernina Gian Marchet Colani, raggiunse probabilmente solo la cima orientale.

La difficile (IV) via che conduce alla cima centrale passando per lo sperone nord, detto sperone Bumiller, fu aperta il 1º settembre 1887 da Hans Bumiller, Martin Schocher, Johann Gross e Christian Zippert.

La via normale per scalare il Piz Palü è da nord ed è poco impegnativa, specialmente se si parte dalla Diavolezza che si trova a 3.000 m. Ovviamente sono richiesti corda, ramponi e piccozza in quanto sul ghiacciaio del Pers vi sono molti crepacci. Ci vogliono circa 4 ore per andare dalla Diavolezza fino alla cima centrale, passando per il ghiacciaio del Pers e la cima orientale. Per il ritorno a Diavolezza si può passare dalla Fortezza o verso la capanna Boval sul lato occidentale del ghiacciaio del Morteratsch. Le vie di accesso da sud sono più semplici. Buona base di partenza per escursioni da sud è il rifugio Marco e Rosa del CAI, da cui spesso si parte anche per scalare il Pizzo Bernina.

La parete nord del Piz Palù è una delle più famose delle Alpi, ben caratterizzata da 3 speroni e le relative colate di ghiaccio intermedie. Lo sperone sinistro è noto come Sperone Kuffner ed è il più facile e frequentato dei tre. Scalato nel 1899 da Moritz von Kuffner, Martin Schocher ed Alexander Burgener presenta una scalata in roccia fino al IV+ di circa 480 m. Il secondo sperone, il Bumiller è il più difficile dei tre, ed anche il più vario come arrampicata. Allo stato attuale presenta passi in roccia fino al V+ ed un difficile seracco di uscita inclinato fino a 70°, per circa 800 m durante la prima ascensione venne evitato a destra il primo salto roccioso (come anche oggi è d'uso), il completamento dello sperone fu compiuto nel 1976 da Bellini, Grandi e Nottaris superando difficoltà di V+ e A1. Il terzo sperone è il meno frequentato dei tre e di più lungo approccio, noto come sperone Zieppert, anch'esso scalato nel 1899 da T. Burton-Alexander, Florian Grass e Christian Zieppert. È un itinerario essenzialmente glaciale con passi di III su terreno misto, per 700 m. Altri itinerari sono stati tracciati lungo le seraccate ma sono pericolosi e poco frequentati.

Filmografia
Il Piz Palü è noto anche per il film muto del 1929 Die weiße Hölle vom Piz Palü (La tragedia di Pizzo Palù) del pioniere dei film di montagna Arnold Fanck e di Georg Wilhelm Pabst, con l'interpretazione di Leni Riefenstahl, e per una citazione nel film del 2009 di Quentin Tarantino, Inglorious Basterds (Bastardi senza gloria).

Panorama

Note

Bibliografia

Altri progetti

Collegamenti esterni

Palu
Palu
Palu
Palu
Geografia di Poschiavo
Geografia di Pontresina

Piz Palü


An Heteromycteris capensis in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Johann Jakob Kaup hadton 1858. An Heteromycteris capensis in nahilalakip ha genus nga Heteromycteris, ngan familia nga Soleidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Heteromycteris

Heteromycteris capensis


Ang Volcán ngalan niining mga mosunod:

Heyograpiya

Arhentina
1 Volcán (lungsod), Provincia de Jujuy,

Chile
2 Volcán (minahan), Atacama, Provincia de Huasco,

Colombia
3 Chiles, bolkan,

Ecuador
4 Quebrada Volcán (suba sa Ecuador), Provincia de Pichincha,

Honduras
5 El Volcancillo, tagaytay, Departamento de La Paz,

Mehiko
6 Volcán (tubiganan), Estado de Nuevo León,

Panama
7 Volcán (kapital sa corregimiento), Provincia de Chiriquí,

Pagklaro paghimo ni bot 2016-10
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Chile
Pagklaro paghimo ni bot Colombia
Pagklaro paghimo ni bot Ecuador
Pagklaro paghimo ni bot Honduras
Pagklaro paghimo ni bot Mehiko
Pagklaro paghimo ni bot Panama

Volcán


Have a Nice Trip è il quarto album del gruppo death/folk metal tedesco Die Apokalyptischen Reiter, pubblicato nel 2003.

Tracce

Formazione
 Fuchs - voce
 Pitrone - chitarra
 Volk-Man - basso
 Sir G - batteria
 Dr. Pest - tastiere

Collegamenti esterni

Have a Nice Trip


Ha rappresentato la Serbia al suo debutto come paese indipendente all'Eurovision Song Contest 2007, vincendo la manifestazione con il brano Molitva.

Biografia
Nata a Kragujevac, nell'allora Repubblica Socialista Federale di Jugoslavia, è stata una figlia d'arte in quanto il padre, Rajko Šerifović, era un batterista, mentre la madre, Verica Šerifović, è una cantante folk.

Nel 2003 incise il suo primo album, intitolato Naj, najbolja. Il singolo più di successo del disco fu Znaj da znam, scritta da Darko Dimitrov. Nel 2005 incise una cover di Despoina Vandī intitolata Agonija. Il suo secondo album è del 2006 e si chiama Bez ljubavi, che però ebbe meno successo dell'album di debutto.

Nel 2003 partecipò al Budva Festival con Gorka čokolada. L'anno successivo partecipò allo stesso Festival con Bol do ludila, vincendo il primo premio. Nel 2006 partecipò Serbian Radio Festival con la canzone U nedelju, di cui vinse il premio per la migliore voce. Nel 2007 ha partecipato al Beovizija, la selezione nazionale serba per l'Eurovision Song Contest, dove conquistò il primo posto con Molitva e divenne la prima rappresentante del suo paese al festival europeo. Dopo aver vinto la semifinale, ha trionfato nella finale dell'Eurovision Song Contest 2007 con 268 punti.

Discografia

Album
 2003 – Naj, najbolja
 2006 – Bez ljubavi
 2008 – Nisam anđeo
 2009 – Anđeo
 2014 – Hrabro

Singoli
 2003 – Znaj da znam
 2003 – Naj, najbolja
 2003 – Gorka čokolada
 2004 – Bol do ludila
 2005 – Ponuda
 2005 – Agonija
 2005 – U nedelju
 2006 – Bez ljubavi
 2006 – 101
 2007 – Molitva
 2008 – Nisam anđeo
 2009 – Šta da zaboravim
 2010 – Jedan vidi sve
 2014 – Ja volim svoj greh
 2014 – Mrš
 2015 – Pametna i luda
 2015 – Sama i nervozna
 2016 – Svoja i tvoja
 2016 – Deo prošlosti
 2017 – 11
 2018 – Nije ljubav to

Altri progetti

Collegamenti esterni

Vincitori dell'Eurovision Song Contest
Cantanti figli d'arte
Persone che hanno fatto coming out

Marija Šerifović


"Goodbye Angels" é o quarto single do álbum The Getaway da banda Red Hot Chili Peppers, ao qual foi lançado na rádio em 4 de abril de 2017. A música foi escrita pelo então guitarrista Josh Klinghoffer juntamente com Anthony Kiedis.

Em 14 de abril de 2017, o baterista Chad Smith anunciou em seu Twitter que a banda iria gravar o videoclipe durante o show em Atlanta.

O clipe de Goodbye Angels foi lançado no dia 09 de maio de 2017, estrelado por Klara Kristin e dirigido por Thoranna Sigurdardottir.

Parada musical

Créditos
 Flea – baixo
 Anthony Kiedis – vocal
 Josh Klinghoffer – guitarra, backing vocals
 Chad Smith – bateria

Singles de Red Hot Chili Peppers
Singles de 2017
Canções sobre solidão

Goodbye Angels


The Right of Way er en amerikansk stumfilm fra 1920 af John Francis Dillon.

Medvirkende
 Bert Lytell som Charley Steele
 Gibson Gowland som Jo Portugais
 Leatrice Joy som Rosalie Eventurail
 Virginia Caldwell som Kathleen Stle
 Antrim Short som Billy Wantage
 Carmen Phillips som Paulette Du Bois
 Frank Currier
 Henry Harmon
 Larry Steers som Tom Fairing

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1920

The Right of Way (film fra 1920)


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Sathrophyllia rugosa. Una ning gihulagway ni Linnaeus ni adtong 1758. Ang Sathrophyllia rugosa sakop sa kahenera nga Sathrophyllia, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Indya
 Guangxi Zhuangzu Zizhiqu
 Nepal
 EHM-BH
 Dārjiling
 Sri Lanka
 Java (pulo sa Indonesya)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Guangxi Zhuangzu Zizhiqu
Insekto sa Nepal
Insekto sa Dārjiling
Insekto sa Sri Lanka
Insekto sa Java (pulo sa Indonesya)
Sathrophyllia
Insekto sa Indiya

Sathrophyllia rugosa


Kaliwatan sa isda ang Monochirus trichodactylus. Una ning gihulagway ni Linnaeus ni adtong 1758. Ang Monochirus trichodactylus sakop sa kahenera nga Monochirus, ug kabanay nga Soleidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 West Philippine Sea

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa West Philippine Sea
Monochirus

Monochirus trichodactylus


Ammophila pseudonasuta là một loài côn trùng cánh màng trong họ Sphecidae, thuộc chi Ammophila. Loài này được Bytinski-Salz in de Beaumont and Bytinski-Salz miêu tả khoa học đầu tiên năm 1955.

Xem thêm
Danh sách các loài trong họ Sphecidae

Chú thích

Tham khảo

Ammophila (Sphecidae)

Ammophila pseudonasuta


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Leptoteratura cemande. Una ning gihulagway ni Andrey Vasil'evich Gorochov ni adtong 2008. Ang Leptoteratura cemande sakop sa kahenera nga Leptoteratura, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Java (pulo sa Indonesya)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Java (pulo sa Indonesya)
Leptoteratura

Leptoteratura cemande


Bridgewater was launched in 1812 as an East Indiaman for the British East India Company (EIC). She made eight voyages to India and China for the EIC. A hurricane dismasted her as she was homeward bound on her ninth voyage. She was surveyed at Calcutta in 1830, condemned, and sold for breaking up in 1831.

Career

EIC voyage #1 (1813–1814)
Captain Philip Hughes acquired a letter of marque on 30 October 1812. He sailed from Portsmouth on 29 January 1813, bound for Madras and China. Bridgewater reached the Cape of Good Hope on 7 May and arrived at Madras on 7 July. She was at Penang on 17 August and Malacca on 8 September before arriving at Whampoa Anchorage on 25 October. Homeward bound, she crossed the Second Bar on 21 February 1814, reached St Helena on 26 May, and arrived at Long Reach on 11 August.

EIC voyage #2 (1815–1816)
Captain Hughes sailed from Portsmouth on 28 February 1815, bound for Madras and China. Bridgewater reached Madras on 22 July, was at Penang on 1 September and Malacca on 21 September, and arrived at Whampoa on 29 October. Homeward bound, she crossed the Second Bar on 24 December, reached St Helena on 26 March 1816, and arrived at Long Reach on 15 May.

When Bridgewater arrived back at London she discharged her crew, including her Chinese sailors hired in Canton.  repatriated 19 to Canton, together with 361 others, leaving the Downs on 20 July 1816.

EIC voyage #3 (1817–1818)
Captain Hughes sailed from Portsmouth on 14 March 1817, bound for Madras and China. Bridgewater reached Madras on 26 June, was at Penang on 6 August, and arrived at Whampoa on 26 September. Homeward bound, she crossed the Second Bar on 3 December, reached the Cape on 12 March 1818 and St Helena on 28 March 1816, and arrived at Long Reach on 4 June.

EIC voyage #4 (1819–1820)
Captain Charles Sheldon Timins sailed from the Downs on 22 April 1819, bound for St Helena and China. Bridgewater was at St Helena on 4 July and Penang on 30 September. She arrived at Whampoa on 6 December. Homeward bound, she crossed the Second Bar on 30 January 1820, and was at Macao on 16 February. She reached St Helena on 19 April and arrived at Long Reach on 23 June.

EIC voyage #5 (1821–1822)
Captain William Mitchell sailed from the Downs on 28 April 1821, bound for China. Bridgewater was at Penang on 11 August, Malacca on 2 September, and Singapore on 5 September. She arrived at Whampoa on 5 October. Homeward bound, she crossed the Second Bar on 14 January 1822. She left China on 22 March, reached St Helena on 24 June, and arrived at Long Reach on 18 August.

EIC voyage #6 (1823–1824)
Captain Mitchell sailed from the Downs on 27 February 1823, bound for St Helena, Bombay, and China. While Bridgewater was at sea on 29 April she was at  when a small mutiny broke out that Mitchell and his officers suppressed. Bridgewater arrived at St Helena on 30 April. There the Governor mounted a court of inquiry that in May found that a mutiny had indeed occurred and ordered that the ringleaders be sent back to England for trial. Bridgewater arrived in Bombay on 8 July. She reached Singapore on 13 September and arrived at Whampoa on 6 October. Homeward bound, she crossed the Second Bar on 7 December, reached St Helena on 10 March, and arrived at Blackwall on 6 May.

EIC voyage #7 (1825–1826)
Captain John Rennie Manderson sailed from Portsmouth on 27 January 1825, bound for Bengal and China. Bridgewater arrived at Balasore on 24 May. She was at Penang on 15 August, Malacca on 29 August, and Singapore on 4 September; she arrived at Whampoa on 26 September. She left Whampoa on 18 November, reached St Helena on 2 February 1826, and arrived at Long Reach on 4 April.

EIC voyage #8 (1827–1828)
Captain Manderson sailed from the Downs on 4 January 1827, bound for Bombay and China. Bridgewater arrived at Bombay on 7 May, reached Singapore on 29 July, and arrived at Whampoa on 10 August. Homeward bound, she crossed the Second Bar on 12 October, reached St Helena on 24 January 1828, and arrived at Blackwall on 16 March.

EIC voyage #9 (1829–1831)
Captain Manderson sailed from the Downs on 11 January 1829, bound for Bengal and China. She reached Saugor on 30 April. She was at Penang on 10 July, and arrived at Whampoa on 16 August. Homeward bound, she crossed the Second Bar on 23 November, and was at Macao on 31 January 1830.

She was caught in hurricane at  between 5 and 8 March that dismasted her and left her in a leaky state. During the hurricane the crew threw three quarterdeck guns over board, and 50 chests of tea. Manderson called a council of his officers and some passengers. The decision was that Bridgewater could not survive another hurricane and that she could not risk attempting to reach Île de France; the only option was to try to reach Ceylon, or the nearest Indian port. After the hurricane, they threw another 16 guns overboard, as well as another 50 chests of tea.

On 3 April Bridgewater encountered , which chaperoned Bridgewater to Madras. Bridgewater reached Madras on 11 April, with the crew, somewhat reduced by injuries suffered during the hurricane, continuing to man the pumps. She then made her way to Calcutta, which she reached on 8 May.

Fate
Bridgewater was surveyed in dock at Calcutta and condemned. On 31 May 1831 she was sold for breaking up.

Citations

References

1812 ships
Ships of the British East India Company
Maritime incidents in March 1830

Bridgewater (1812 EIC ship)


"Night Time Is the Right Time" ou "The Right Time" é uma canção rhythm and blues gravada por Nappy Brown em 1957. Foi uma das primeiras canções blues e inspirou muitas versões subsequentes, incluindo sucessos de Ray Charles, Rufus and Carla e James Brown.

Primeiras canções
O pianista de blues Roosevelt Sykes (também conhecido como "The Honey Dripper") gravou "Night Time Is the Right Time" em 1937 pela Decca (7324). Chamado de "um de seus 'sucessos' do dia", é um blues de doze compassos com andamento moderado que apresenta Sykes nos vocais e piano. Tem sido sugerido que foi "concebido da velha tradição vaudeville":

Em 1938, Big Bill Broonzy gravou a canção com pequenas (e mais sugestivas) mudanças na letra (Vocalion 4149). No mesmo ano, Roosevelt Sykes gravou uma segunda versão com o título "Night Time Is the Right Time #2" (Decca 7438), também com mudanças na letra. Este primeiras gravações de "Night Time Is the Right Time" são creditadas à Roosevelt Sykes e Leroy Carr. Embora Carr tenha morrido em 1935 sem nenhuma gravação conhecida da canção, "Night Time Is The Right Time" tem semelhanças consideráveis com a canção de Carr "When The Sun Goes Down". Esta última foi uma fenomenal canção popular na época, tendo ganhado uma versão cover do grupo The Ink Spots e também servindo de modelo para "Love In Vain" de Robert Johnson.

Canção de Nappy Brown
Em 1957, Nappy Brown gravou a canção como "The Right Time" (Savoy 1525). Chamada de "destaque no início da carreira de Brown", sua versão apresenta letra tradicional com cantores nos vocais de apoio respondendo às suas frases. O acompanhamento instrumental é provido por Buster Cooper no trombone, Hilton Jefferson no saxofone alto, Budd Johnson no saxofone tenor, Kelly Owens no piano, Skeeter Best na guitarra, Leonard Gaskin no baixo e Bobby Donaldson na bateria. A canção de Brown se inicia com

A versão de Brown não entrou em nehuma parada musical americana, mas foi "emprestada por Ray Charles logo depois". Durante sua carreira, Brown gravou diversas versões da canção (algumas vezes variando o título). Em seu single original, o compositor é listado como "N. Brown".

Versão de Ray Charles
Ray Charles gravou sua versão, com o título de "(Night Time Is) The Right Time", em outubro de 1958. De acordo com Brown, "A diferença entre minha versão e a de Ray Charles de 'Night Time Is the Right Time' ... é que ele tinha um andamento mais rápido com Mary Ann e as garotas atrás dele"— (o grupo feminino que provia os vocais de apoio de Charles, as Raelettes). A minha tinha um andamento mais lento com um grupo gospel no apoio. Era o meu grupo gospel. Mas ele tinha todo o resto igual a minha, nota por nota".  Margie Hendricks com o grupo de cantoras de Charles, as Raelettes, proviam o acompanhamento aos vocais de Charles. A canção se tornou um sucesso em 1959, quando alcançou o número cinco na parada Billboard R&B e número 95 na parada Pop. A canção foi incluída nos álbuns Ray Charles at Newport e The Genius Sings the Blues, e na trilha sonora do filme Ray.

Versão de James Brown
James Brown gravou a canção para a pequena gravadora Churchill/Augusta. Foi lançada em 1983 como Lado-B do single "Bring It On...Bring It On". A versão de Brown (com o subtítulo "To be With the One That You Love") alcançou o número 73 da parada Billboard R&B. Robert Christgau fez uma crítica favorável da versão de Brown, destacando a contribuição da cantora convidada anônima, "que atinge qualquer nota que ela quiser."

Outras gravações e aparições
Inúmeros artistas gravaram "Night Time Is the Right Time", incluindo Alex Korner's Blues Incorporated no álbum R&B from the Marquee (1962); Rufus and Carla, número 94 da parada pop single (1964); The Animals em The Animals (1964); the Sonics em seu álbum Here Are The Sonics (1965); (1965) Lulu em Something to Shout About (1965); Aretha Franklin de seu álbum Aretha Now (1968); Creedence Clearwater Revival em álbum de estúdio Green River (1969) e em seu álbum ao vivo The Concert (1980);The J. Geils Band em Love Stinks (1980); Tina Turner em Rough (1978); Roseanna Vitro em Catchin' Some Rays: The Music of Ray Charles (1997); e John Scofield em That's What I Say: John Scofield Plays the Music of Ray Charles (2005). Albert Castiglia fez uma versão cover da canção em seu álbum de 2008 These Are the Days.

A canção ganha referência na música de Bob Dylan "To Be Alone with You" (1969).
No episódio da segunda temporada de The Cosby Show, "Happy Anniversary", Bill Cosby (Cliff), Malcolm-Jamal Warner (Theo) e Keshia Knight Pulliam (Rudy) dublam a versão de Ray Charles, com Phylicia Rashad (Clair), Sabrina Le Beauf (Sondra), Lisa Bonet (Denise) e  Tempestt Bledsoe (Vanessa) como as dançarinas e cantoras. Esta cena posteriormente ganhou uma paródia em esquete de Saturday Night Live, com  Barack e Michelle Obama (interpretados por Fred Armisen e Maya Rudolph) como uma família Cosby pós-moderna (com Jason Sudeikis (Joe Biden) como Theo e Amy Poehler (Hillary Clinton) como dançarinos e cantores.
Joss Stone gravou uma versão para o comercial da Gap, dirigido por Peter Lindbergh (2005).
Os The Rolling Stones a tocaram frequentemente em sua turnê A Bigger Bang Tour (2005–07).
A canção aparece no filme Girl, Interrupted (1999).
A canção aparece no filme de Bruce Lee Enter the Dragon (1973).

Ligações externas
Lista de canções que samplearam e covers de "The Night Time Is the Right Time" no Whosampled.com

Canções de 1937
Singles de 1957
Singles de 1958
Singles de 1964
Singles de 1983
Canções gravadas por James Brown
Canções gravadas por Ray Charles
Canções em inglês

Night Time Is the Right Time


The Eternal Sin er en amerikansk stumfilm fra 1917 af Herbert Brenon.

Medvirkende
 Florence Reed som Lucretia Borgia.
 William E. Shay.
 Stephen Grattan.
 Richard Barthelmess som Gennaro.
 Alex Shannon som Rustighello.

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1917
Dramafilm fra USA

The Eternal Sin


Codici
 tvk – codice ISO 639-3 della lingua southeast ambrym

Televisione
 tvk – nome abbreviato di TV Kanagawa, emittente televisiva giapponese

Tvk


Con 322 partite ufficiali disputate, è il giocatore tedesco con più presenze in Premier League. Insieme a Jonathan Walters, Kenwyne Jones, Dean Whitehead e Ryan Shotton, è il primatista di presenze (10) con la maglia dello Stoke City nelle competizioni calcistiche europee.

Con la nazionale tedesca, con la quale vanta 19 presenze e 2 gol, ha partecipato alla Confederations Cup 2005 e al .

Caratteristiche tecniche
Difensore centrale molto forte fisicamente, era in grado di rendersi pericoloso in fase offensiva grazie alla grande sua abilità nei colpi di testa; possedeva inoltre un tiro potente e una buona velocità. Nel corso di tutta la sua carriera ha militato in Inghilterra, affermandosi come uno dei migliori difensori centrali della Premier League.

Carriera

Club

Gli inizi, Chelsea
Comincia a giocare a calcio nel settore giovanile del Fortuna Biesdorf, società dell'omonimo quartiere berlinese, e successivamente nel vivaio dell'Union Berlino. Nel 2001 è passato al Chelsea di Claudio Ranieri e ha esordito in Premier League l'11 maggio 2001, a soli 17 anni e nove mesi, nell'ultima giornata di campionato persa contro l'Aston Villa (1-3) in casa. Non trovando spazio in prima squadra in quanto chiuso dai vari William Gallas, John Terry, Marcel Desailly e Ricardo Carvalho, nel 2006 lascia i Blues dopo cinque stagioni, 62 presenze tra campionato e coppe, due titoli d'Inghilterra e una Community Shield.

Middlesbrough e Stoke City

Nell'estate 2006, reduce dal terzo posto a Germania 2006, viene acquistato dal Middlesbrough per 6 milioni di sterline (8,75 milioni di euro). All'inizio della nuova esperienza, Huth ha incontrato delle iniziali difficoltà, dettate soprattutto dal ritrovare la condizione fisica. Successivamente si conquista un posto da titolare nella difesa del Boro, giocando ottime partite, soprattutto all'inizio della stagione 2008-09, ma i continui infortuni gli impediscono di giocare con continuità e di evitare la retrocessione del Middlesbrough nel 2009.

Nella prima parte della stagione 2009-2010 gioca in Football League Championship con il Middlesbrough, ma nel gennaio 2010 lascia definitivamente la squadra e si trasferisce allo Stoke City per 5,5 milioni di euro. Dal punto di vista tecnico e tattico, dimostra di essere compatibile con lo stile estremamente fisico dei Potters, al punto tale da diventare uno dei pilastri della difesa e, in assoluto, uno dei migliori interpreti del ruolo in Premier League. Nei suoi anni allo Stoke mette a referto 149 presenza in campionato e 13 reti, che gli permettono anche di riconquistare la nazionale.

Leicester City

Il 2 febbraio 2015 passa in prestito al Leicester, club dal quale viene riscattato il 24 giugno seguente. Nella stagione 2015-16 viene impiegato titolare da Claudio Ranieri, suo ex tecnico ai tempi del Chelsea, risultando uno degli assoluti protagonisti della magica annata dei Foxes. Il 31 gennaio realizza di testa, sugli sviluppi di un calcio d'angolo, all'83º minuto, il gol che decide la gara contro il Tottenham (0-1) e che permette al Leicester di tornare in vetta alla Premier in coabitazione con l'Arsenal. Il 6 febbraio, invece, realizza la doppietta contro i rivali scudetto del Manchester City, poi finita 1-3, che permette alla squadra di Ranieri di portarsi a sei lunghezze di vantaggio proprio sui Citizens. Il 2 maggio grazie al pareggio per 2-2 del Tottenham secondo in classifica contro il Chelsea, che segue il pareggio del giorno prima dei Foxes contro il  per 1-1, si laurea campione d'Inghilterra 2015-2016; per il Leicester è il primo titolo, mentre per Huth il terzo dopo i due precedenti con la maglia del Chelsea.

Al termine della stagione 2017-2018 annuncia il suo ritiro dal calcio giocato, smentendo l'ipotesi di un suo accordo per il trasferimento al Derby County in Championship.

Nazionale

Huth ha esordito in nazionale maggiore nel 2004, sotto la gestione di Jürgen Klinsmann, scendendo in campo da subentrante nell'amichevole contro l'Austria all'Ernst Happel Stadion di Vienna. Ha partecipato alla FIFA Confederations Cup 2005, giocando titolare l'intera competizione come centrale difensivo in coppia con Per Mertesacker e segnando una rete, la prima in nazionale, nella finale per il terzo posto vinta 4-3 dai tedeschi contro il Messico.

Nell'amichevole di Firenze del marzo 2006 contro l'Italia ha messo a segno il gol della bandiera per i suoi, sconfitti 4-1 dagli azzurri.

Ha partecipato al , giocando solo la terza gara della fase a gironi contro l'Ecuador che assicura alla Germania padrona di casa il primo posto nel gruppo A. I tedeschi concludono il torneo al terzo posto, dopo la sconfitta in semifinale contro l'Italia e la vittoria nella finale per il terzo e quarto posto contro il Portogallo.

Dopo un momentaneo allontanamento dalla nazionale con l'insediamento del nuovo commissario tecnico, Joachim Löw, è stato convocato nel 2008, a quasi due anni di distanza dal mondiale tedesco, per l'amichevole contro la Svizzera, non scendendo tuttavia in campo. Ritorna a vestire la maglia della Germania nelle amichevoli contro la Cina e gli Emirati Arabi Uniti, ma dopo ciò non è viene più preso in considerazione da Löw per la nazionale.

Statistiche

Presenze e reti nei club
Statistiche aggiornate alla fine della carriera.

Cronologia presenze e reti in nazionale

Record
Durante la sua carriera Huth è riuscito a battere diversi record:
Giocatore tedesco con più presenze in Premier League: 322.
Giocatore dello Stoke City con più presenze nelle competizioni calcistiche europee: 10, a pari merito con Jonathan Walters, Kenwyne Jones, Dean Whitehead e Ryan Shotton.

Palmarès

Club

Chelsea: 2004-2005, 2005-2006
Leicester City: 2015-2016

Chelsea: 2005

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Calciatori della Nazionale tedesca

Robert Huth


Kaliwatan sa insekto ang Cacopsylla coryli. Una ning gihulagway ni Patch ni adtong 1912. Ang Cacopsylla coryli sakop sa kahenera nga Cacopsylla, ug kabanay nga Psyllidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Colorado (estado)
 California
 Arizona (estado)
 Washington
 Utah
 Idaho
 Oregon
 Nevada (estado)
 British Columbia

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Colorado (estado)
Insekto sa California
Insekto sa Arizona (estado)
Insekto sa Washington
Insekto sa Utah
Insekto sa Idaho
Insekto sa Oregon
Insekto sa Nevada (estado)
Insekto sa British Columbia
Cacopsylla

Cacopsylla coryli


Dassault Systèmes er en softwareudgiver, der er specialiseret i 3D-design, 3D digital mock-up og løsninger til styring af produktets livscyklus (PLM).

Dassault Systèmes, der blev oprettet i 1981 til edb-design af fly, er baseret på ideen om "virtualisering af verdenen" og har udvidet sin aktivitet inden for udvikling og markedsføring af professionel software til alle områder, både industrielle (luftfart og forsvar, ingeniørarbejde og byggeri, energi, forbrugsvarer osv.), der vedrører blandt andet arkitektur eller biovidenskab.

I 2015 var Dassault Systèmes den førende franske softwareudgiver med hensyn til omsætning og den anden i Europa efter det tyske SAP.

Virksomheden har hovedkontor i Vélizy-Villacoublay, i den nordlige del af Paris-Saclay teknologihub.

Eksterne henvisninger
 Dassault Systèmes hjemmeside

Fremstillingsvirksomheder fra Frankrig
Selskaber noteret på Euronext exchanges
Systemes

Dassault Systèmes


Bróðir Kolumbusar, Bartolomé, grundaði høvuðsstaðin í Dominikanalýðveldið, Santo Domingo (Santo Domingo de Guzman), í 1496. Býurin gjørdist miðstøð hjá spaniamonnum, meðan teir løgdu hjálond undir seg. Har eru mong nýumvæld hús, sum vórðu bygd fyrst í hjálandstíðini.

Sí eisini

 Dominikanalýðveldið

Høvuðsstaðir í Karibia

Santo Domingo


Kaliwatan sa alibangbang ang Euproctis pallipes. Una ning gihulagway ni Pieter Cornelius Tobias Snellen ni adtong 1879. Ang Euproctis pallipes sakop sa kahenera nga Euproctis, ug kabanay nga Lymantriidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Euproctis

Euproctis pallipes


1. istočni meridijan jest meridijan koji je jedan stepen istočno od nultog. Presijeca Arktički okean, Atlantski okean, Evropu, Afriku, Južni okean i Antarktik. Tvori ortodromu sa 179. zapadnim meridijanom.

Kao i kod svih meridijana, dužina mu je polovina obima Zemlje, tj. 20.003,932 km, a od nultog je udaljen 111,319 km. Šezdeset šest posto njegove dužine prolazi preko mora i okeana.

Od pola do pola
Počevši od Sjevernog pola i idući pravo prema Južnom, ovaj meridijan prolazi kroz sljedeće lokacije ili vrlo blizu njih:
{| class="wikitable plainrowheaders"
! scope="col" width="125" | Koordinate
! scope="col" | Država, teritorija ili more
! scope="col" | Napomene
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Arktički okean
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Atlantski okean
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Sjeverno more
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
|  – prolazi kroz Stowmarket (Suffolk) (na )
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Sjeverno more
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
|  – zapadno od Whitstablea (Kent) (na )
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | La Manche
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Sredozemno more
| style="background:#b0e0e6;" | Zapadno od Ibize (na )
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-valign="top"
|
! scope="row" |
| Dio granice s Burkinom Faso paralelan je s meridijanom, približno 1 km zapadno
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Atlantski okean
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Južni okean
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" | Antarktik
| Zemlja kraljice Maud (pravo polaže Norveška)
|}

Također pogledajte
 Nulti meridijan
 2. meridijan (istok)

Reference

Vanjski linkovi
 1. istočni meridijan na OpenStreetMapu

Meridijani

1. meridijan (istok)


Kahenera sa mga isda ang Brittanichthys. Ang Brittanichthys sakop sa kabanay nga Characidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Brittanichthys

Brittanichthys


Kaliwatan sa karpa ang Acheilognathus changtingensis. Una ning gihulagway ni Yang, Zhu, Xiong ug Liu ni adtong 2011. Ang Acheilognathus changtingensis sakop sa kahenera nga Acheilognathus, ug kabanay nga karpa.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Asya
habagatan-sidlakang Pangmasang Republika sa Tsina

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Karpa
Karpa sa Asya
Karpa sa Pangmasang Republika sa Tsina
Acheilognathus

Acheilognathus changtingensis


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Myara unicolor. Una ning gihulagway ni Lucien Chopard ni adtong 1951. Ang Myara unicolor sakop sa kahenera nga Myara, ug kabanay nga Gryllidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Myara

Myara unicolor


Giuseppe Bagnera (Bagheria,  – ) foi um matemático italiano.

Bagnera estudou na Universidade de Palermo, onde foi aluno de, dentre outros, Giovanni Guccia (fundador do Circolo Matematico di Palermo) e Ernesto Cesàro. Em 1899 obteve a habilitação em álgebra, tornando-se em 1901 professor de análise da Universidade de Messina. Após o terremoto de Messina de 1908 foi professor de análise em Palermo. A partir de 1922 foi professor em Roma.

Foi membro da Accademia dei Lincei.

Dentre seus alunos consta Pia Nalli.

Foi palestrante convidado do Congresso Internacional de Matemáticos em Roma (1908: Sopra le equazioni algebriche F(X , Y , Z) = 0 che si lasciano risolvere con X , Y , Z funzioni quadruplamente periodiche di due parametri).

Obras
Corso di Analisi Infinitesimale, Palermo 1915

Ligações externas
Associazione Culturale Giuseppe Bagnera, mit Biografie und Foto

Professores da Universidade La Sapienza
Professores da Universidade de Palermo
Professores da Universidade de Messina
Matemáticos da Itália
Matemáticos da Itália do século XIX
Matemáticos da Itália do século XX

Giuseppe Bagnera


An Sattleria in uska genus han Lepidoptera. An Sattleria in nahilalakip ha familia nga Gelechiidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Sattleria

Sattleria


F.C. New York, foi um clube de futebol do Queens, Nova Iorque.

História

A equipe disputou uma competição oficial pela primeira vez em 2010, quando disputou a USL First Division. Sua primeira partida oficial foi contra o Orlando City no dia 9 de abril de 2011, perdendo o jogo por 3x0. A primeira vitória do time ocorreu no dia 13 de maio de 2011, quando venceu o Charleston Battery por 1x0, com gol de Graciano Brito.

Em 2012 a equipe saiu da USL e foi disputar a NPSL, mas com uma campanha ruim a equipe resolveu não disputar a temporada seguinte.

Ligações externas

Clubes de futebol extintos de Nova Iorque (estado)
Clubes de futebol fundados em 2009
Clubes de futebol extintos em 2013
Equipes da USL Championship
Equipes da NPSL

F.C. New York


An Morova subfasciata in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Walker hadton 1865. An Morova subfasciata in nahilalakip ha genus nga Morova, ngan familia nga Thyrididae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Morova

Morova subfasciata


O Królowaniu (łac. De Regno lub De regimine principum, zwane także O społeczeństwie i władzy lub po prostu O władzy) – traktat polityczny napisany przez Tomasza z Akwinu w latach 1266–1267 dla króla Cypru Hugona II.

Treść
Na wstępie Św. Tomasza zaznacza, że każdy byt ma swoje przeznaczenie, swój cel. Następnie, że człowiek jest w sposób naturalny istotą społeczną, gdyż nie został przysposobiony fizycznie do samodzielnego przetrwania, ale posiada rozum oraz wykształcił mowę, która umożliwia mu współdziałanie z innymi ludźmi. Poza tym jednostkowy umysł jest zbyt słaby, aby pojąć złożoność rzeczywistości. Ludzie muszą żyć w grupach, aby sobie wzajemnie pomagać i dzielić się opanowywaniem kolejnych aspektów życia: lecznictwa, obrony, rolnictwa etc.

Bez warstwy kierowniczej każdy członek społeczeństwa dbałby tylko o swój interes, co spowodowałoby rozpad wspólnoty, a istnienie władzy i hierarchia są naturalne we wszechświecie: dusza rządzi ciałem, rozum popędami, serce porusza resztę ciała. W każdej gromadzie powinien istnieć zatem jeden czynnik rządzący. Celem rządzących jest zabieganie o dobro wspólne wszystkich rządzonych, a nie o swoje własne.

Jeśli rządzący rządzą niesprawiedliwie to dzieje się to albo a) w pojedynkę – tyrania b) nieliczna grupa – oligarchia c) panowanie ludu – demokracja, kiedy to cały naród staje się jakby jednym wielkim tyranem.

Jeśli rządzący rządzą sprawiedliwie to albo a) jednostkowo – monarchia b) nieliczna grupa ludzi najlepszych i uczciwych – arystokracja c) liczna grupa – politii.

Istotnymi cechami króla są 1) że sam jeden sprawuje rządy i 2) że jest pasterzem dbającym o dobro wspólne swoich podwładnych, a nie o własne korzyści. Dobro i powodzenie społeczności polega na zachowaniu jedności, którą nazywamy "pokojem". Bez niej życie społeczne nie może funkcjonować i staje się ciężarem dla jednostek.

Celem rządzących jest więc uzyskanie jedności. Analogicznie jak celem lekarza jest wyzdrowienie pacjenta, tak celem rządzących jest wprowadzenie jedności pokoju wśród rządzonych. "Otóż jasnym jest, że to, co samo stanowi istotną jedność, bardziej przyczynia się do stworzenia jedności, niż to, co złożone – podobnie, jak najskuteczniejszą przyczyną ciepła jest przedmiot istotnie gorący . Lepsze są więc rządy jednostki niż wielu"Jeśli rządzi grupa, musi ona być jak najbardziej zbliżona do jedności, inaczej sama się rozpada, tak jak społeczność. "Lepiej więc rządzi jednostka (będąca jednością), niż grupa, która jest do jedności tylko podobna." Zgodnie z naturą władza należy zwykle do jednostki. Jeden Bóg, jedna królowa pszczół, jedno serce. Jest tak, gdyż wszelka mnogość wywodzi się z jedności.

Przypisy

Linki zewnętrzne
Tekst polski De Regno

Literatura filozoficzna w języku łacińskim
Średniowieczna literatura filozoficzna
Tomizm

O Królowaniu


Ascodichaena rugosa  Butin – gatunek grzybów z typu workowców (Ascomycota).

Systematyka i nazewnictwo
Pozycja w klasyfikacji według Index Fungorum: Ascodichaenaceae, Rhytismatales, Leotiomycetidae, Leotiomycetes, Pezizomycotina, Ascomycota, Fungi.

Po raz pierwszy zdiagnozowany został przez Karola Linneusza jako Lichen rugosus w 1753 r. Później zaliczany był do różnych rodzajów (Dichaena, Heterographa, Hysterina, Hysterium, Opegrapha, Phloeoscoria, Polymorphum, Psilospora, Radulum, Schizoderma, Verrucaria. Teleomorfa po raz pierwszy zdiagnozowana została w 1977 r. we Francji na dębie bezszypułkowym.

Ma ponad 30 synonimów. Niektóre z nich.
 Dichaena faginea (Pers.) Sacc. 1883
 Opegrapha faginea Pers. 1794
 Opegrapha rugosa (F.H. Wigg.) Schaer. 1823
 Phloeoscoria faginea (Pers.) Wallr. 1825
 Schizoderma fagineum (Pers.) Chevall. 1826

Morfologia i rozwój
Rozwija się na korze drzew. Jest pospolity, ale głównie na bukach, gdzie występuje w postaci anamorfy. Na korze buków występuje w rozproszeniu, lub tworzy gęste skupiska. W Magurskim Parku Narodowym (MPN) stwierdzono jego występowanie na 8,6% buków, głównie na szyjce korzeniowej i dolnej części pnia do wysokości około 2 m, częściej na północnej stronie pni. Na dębie występuje bardzo rzadko, ale w postaci teleomorfy. Rozwija się ona latem, spermogonia dojrzewają w ciągu około 1- 2 miesięcy. Na buku pyknidia wytwarzane są sukcesywnie co roku na tej samej podkładce.

W trakcie badań prowadzonych w MPN, Piotr Rojek zauważył, że będący szkodnikiem buków czerwiec Cryptococcus fagisuga unika miejsc zasiedlonych przez Ascodichaena rugosa. Grzyb ten chroni więc pień buka przed atakiem tego szkodnika.

Występowanie
Znany jest głównie w Europie, w tym również w Polsce. Poza Europą notowany na nielicznych stanowiskach w Chile i w Kanadzie.

Przypisy

Ascodichaenaceae
Mykobiota Polski

Ascodichaena rugosa


Solnetchny udar é um filme de drama russo de 2014 dirigido e coescrito por Nikita Mikhalkov.

Foi selecionado como representante da Rússia à edição do Oscar 2015, organizada pela Academia de Artes e Ciências Cinematográficas.

Elenco
 Mārtiņš Kalita – Poruchik
 Victoria Solovyova
 Miloš Biković – Nikolay Alexandrovich Gulbe-Levitsky

Filmes dirigidos por Nikita Mikhalkov
Filmes da Rússia de 2014
Filmes com trilha sonora de Eduard Artemyev
Filmes ambientados na década de 1900
Filmes ambientados na década de 1920
Filmes baseados em obras de autores da Rússia
Filmes gravados na Suíça
Filmes gravados na Rússia
Filmes gravados na Ucrânia
Adultério em filmes
Filmes de drama da Rússia
Filmes sobre a Guerra Civil Russa
Filmes em língua francesa
Filmes em língua russa
Filmes baseados em romances

Solnetchny udar


Kaliwatan sa insekto ang Lachesilla megaforcepeta. Una ning gihulagway ni Edward L. Mockford ni adtong 1991. Ang Lachesilla megaforcepeta sakop sa kahenera nga Lachesilla, ug kabanay nga Lachesillidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Brasil

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Brasil
Lachesilla

Lachesilla megaforcepeta


Kaliwatan sa alibangbang ang Edosa paraxena. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1908. Ang Edosa paraxena sakop sa kahenera nga Edosa, ug kabanay nga Tineidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Aprika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Habagatang Aprika
Edosa

Edosa paraxena


Vojin Popović (Sjenica, 9. decembar 1881 - Kajmakčalan, 29. novembar 1916), poznat kao "Vojvoda Vuk" jeste srpski četnički vojvoda koji je učestvovao u borbama za Makedoniju, u balkanskim ratovima i Prvom svjetskom ratu, kao komandant Dobrovoljačkog odreda na Solunskom frontu.

Biografija

Vojin Popović je rođen 9. decembra 1881. u Sjenici. Nakon njegova rođenja njegova porodica preselila se u Kragujevac gdje je Vojin pohađao školu. U školovanju se opredijelio za vojnu karijeru. Vojnu akademiju završio je 3. novembra 1901. godine i postao potporučnik. Kad su prve četničke čete krenule za Staru Srbiju među četnicima je bio i Vojin Popović. Učestvovao je u borbama protiv Turaka na Čelopeku i Kozjaku.

Vojin Popović je učestvovao u mnogim  Četničkim akcijama, balkanskim ratovima kao i u Prvom svjetskom ratu. U balkanskim ratovima učestvovao je u Kumanovojskoj bici kao i na bici na Srtevici. Njegov četnički odred pomagao je Dunavskoj diviziji u Prvom svjetskom ratu da održi front na Mačvi. Kao komandant Jadarskog četničkog odreda učestovao je u Cerskoj bici. Zajedno sa srpskom vojskom povukao se preko Albanije, a kad je otvoren Solunski front, bio je komandant Dobrovoljačkog odreda na Solunskom frontu.

Poginuo je u Makedoniji u borbi sa Bugarima, sjeverno od naselja Gruništa, u jurišu na "Gruniški vis" 29. novembra 1916. godine u 35. godini života. Tokom pucnjave, ubio ga je jedan stari Bugarin iz puške "Manliherke" na mjestu zvanom "Starkov grob". Po svjedočenju komandira Milorada Milosavljevića Burde:

Njegov Dobrovoljački odred imao je na početku Solunskog fronta 2.200 ljudi, a zaključno sa Vukovom smrću spao je na svega 450 ljudi - bila je to i smrt njegova odreda. Preživjeli vojnici Dobrovoljačkog odreda prebačeni su u druge pukove. Gruniški vis je bio osvojen a Bugari su protjerani. Kada je Vojin Popović poginuo imao je čin pješadijskog potpukovnika srpske vojske.

Tijelo Vojina Popovića je sahranjeno na srpskom vojničkom groblju u Zejtinliku, a septembra 1923. godine je prenijeto na Novo groblje u Beogradu.

Cijeli svoj život, Vojvoda Vuk je posvetio borbi i četništvu. Bio je oženjen i imao je jednu kćerku.

Slika Vojvode Vuka u ratničkoj uniformi, iz vremena četovanja po Srbiji, istaknuta je na počasnom i vidnom mjestu u prostorijama Udruženja ratnih dobrovoljaca 1912-1918. u Beogradu. Udruženja ratnih dobrovoljaca 1912-1918. i u današnjim vremenima nastavlja da njeguje tradicije četništva iz tog perioda.

Priznanja

 Vojinu Popoviću su podignuti spomenici u Beogradu (park na "Topličinom vencu") i u Nišu
 Ulica u općini Palilula nosi ime Vojvode Vuka
 Potpukovnik srpske vojske

Također poledajte
 Četnici
 Kuća Popovića

Literatura
 Mala Enciklopedija (1959). Popović Vojin. Beograd: Prosveta.
 Milenković, Branko Ciga (1998). Beograd-ljudi i ulice. Beograd: Beostar.

Reference

Vanjski linkovi

 "Klonu ruka u vojvode Vuka", Ilija Trifunović, Srpsko nasleđe, istorijska sveska, broj 12, decembar 1998.

Rođeni 1881.
Umrli 1916.
Biografije, Sjenica
Četnici
Četničke vojvode
Oficiri Vojske Kraljevine Srbije

Vojin Popović


Os 747 Supertanker foram uma família de Boeing 747 modificados para aviões tanque, que eram utilizados na luta aérea contra os incêndios. Foram as únicas aeronaves desse tipo em operação nos Estados Unidos.

Descrição
O avião era do modelo Boeing 747-400, que pertenceu à empresa norte-americana Global SuperTanker Services, LLC, que fica sediada no aeroporto de Colorado Spring, Colorado. Foi adaptado em agosto de 2015, para receber os tanques pulverizadores de água e retardante. . Era a única unidade em operação no mundo inteiro. O 747 Supertanker pode transportar até 74.200 litros (19.600 galões) de retardante e água e têm alcance de voo de 6.400 km (4.000 milhas), foi considerado o maior avião de combate a incêndios aéreos do mundo.

Historico de operações

Em 24 de novembro de 2016, o 747 Supertanker deslocou-se a Israel para ajudar a combater os incêndios na cidade portuária de Haifa e em outros lugares do país.
Em 25 de janeiro de 2017, o 747 Supertanker aterrisou em Santiago do Chile, para ajudar as autoridades locais a combater os piores incêndios florestais da história do Chile e que já haviam devastado 240 mil hectares até aquela data. O aluguel do avião 747 Supertanker foi iniciativa da filantropa  chilena Lucy Ana Walton e do marido Benjamin Walton, que financiaram a operação de 7 dias do avião. O empresário Andrónico Luksic e o grupo florestal chileno Arauco alugaram sucessivamente uma semana de operação do avião, respectivamente. Em setembro de 2017, o 747 Supertanker foi contratado pelo Cal Fire (The California Department of Forestry and Fire Protection) para combater os incêndios florestais da Califórnia, EUA. No mês de Dezembro de 2017, o 747 Supertanker voltou a combater o fogo florestal que estava ocorrendo no sul da Califórnia. Em 2021, o avião foi aposentado do serviço ativo.

Especificações técnicas

O Boeing 747-400 Supertanker, que é adaptado, têm as seguintes especificações:

 Tripulação: 4
 Capacidade: 14 passageiros
 Carga: 74.200 l (19 630 usgal) de água e retardante
 Comprimento: 70,6 m
 Envergadura: 64,9 m
 Altura: 19,4 m
 Peso vazio: 178.756 kg
 Peso máximo de decolagem: 396.890 kg
 Distancia necessária de pista: 2.400 m
 Velocidade de cruzeiro: 966 km/h
 Alcance: 6.400 km (4.000 milhas)

Ligações externas
 Descrição do  avião 747 Supertanker em Global SuperTanker.

Luta aérea contra os incêndios
Aeronaves da Boeing

747 Supertanker


1940-árini vardu frá 1940 til og við 1949. Tað var fimta áratíggju í 20. øld.

Øldir: 19. øld - 20. øld - 21. øld

Áratíggju:  1890-árini 1900-árini 1910-árini 1920-árini 1930-árini - 1940-árini - 1950-árini 1960-árini 1970-árini 1980-árini 1990-árini

Ár: 1940 1941 1942 1943 1944 1945 1946 1947 1948 1949

Hendingar
 Fyrri heimsbardagi
 Fyrsta atombumban

Løgmenn
 Andrass Samuelsen

Heimsins leiðarar
 Adolf Hitler
 Winston Churchill
 Josef Stalin
 Franklin D. Roosevelt
 Harry S. Truman
 Benito Mussolini
 Francisco Franco

Listafólk
 Fred Astaire
 Abbott and Costello
 Ingrid Bergman
 Humphrey Bogart
 James Cagney
 Bing Crosby
 Bette Davis
 Clark Gable
 Judy Garland
 Cary Grant
 Rita Hayworth
 Katharine Hepburn
 Bob Hope
 Gene Kelly
 James Stewart
 Spencer Tracy

Slóðir úteftir

1940-árini

1940-árini


Kaliwatan sa insekto ang Mesopsocus mockfordi. Una ning gihulagway ni André Badonnel ni adtong 1982. Ang Mesopsocus mockfordi sakop sa kahenera nga Mesopsocus, ug kabanay nga Mesopsocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Aprika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Habagatang Aprika
Mesopsocus

Mesopsocus mockfordi


Hollywood is a Brazilian brand of cigarette, currently owned and manufactured by Souza Cruz, a subsidiary of British American Tobacco. It is one of Brazil's best-known and sold cigarette brands, second to Derby brand.

History
In 1903, Albino Souza Cruz, a manufacturer of cigarettes, settled in Rio de Janeiro and created a company to sell different brands of cigarettes. In 1931, he announced the launch of Hollywood cigarettes, which gradually became famous for using a slogan, namely, "success".

In the early 1970s, Souza Cruz invented the slogan "Isto é Hollywood" ("This is Hollywood"), popularizing the image through rustic and well related young practicing extreme sports. The motto remains alive to this day: ""Isto é Hollywood O Sucesso" ("This is Hollywood success").

The "young" practicing various kinds of sports, who were the characters in the TV advertisements, were responsible for the brand's success by associating it with the idea of adventure. The appeal took, too, to the patronage of a pioneer rock festival organized in Brazil, Hollywood Rock, in the summer of 1975 in Rio de Janeiro. The event was recorded in the breakneck pace of the same year.

In the 1990s, more ads were displayed, of which the "Flying Lap" commercial was one of them. TV sponsorship for Hollywood, as well as various other brands, ended once the Brazilian parliament voted to repeal cigarette advertisements on public television.

As of 2016, the brand Marlboro has surpassed Hollywood as the most popular brand, making it the second most popular brand in Brazil.

Sponsorships

Formula 1
During the 1977 Formula One season, the March F1 Team was sponsored by Hollywood cigarettes. Alex Ribeiro drove the car during all races.

CART
From 1993 until 1999 the Dick Simon Racing, Chip Ganassi Racing and PacWest Racing were sponsored by Hollywood cigarettes. Maurício Gugelmin drove the car. And was the main sponsor of Mo Nunn Racing during the 2000 and 2001 seasons.

Markets
Hollywood cigarettes are mainly sold in Brazil, but also are or were sold in Cuba, Paraguay, Germany, Czech Republic, Latvia, Slovakia, Belarus, Georgia and Bangladesh.

See also

 Tobacco smoking

References

1931 establishments in Brazil
British American Tobacco brands

Hollywood (cigarette)


Prove di Cristo è un affresco (345,5x555 cm) di Sandro Botticelli e aiuti, realizzato tra il 1480 e il 1482 e facente parte della decorazione del registro mediano della Cappella Sistina in Vaticano.

Storia
Il 27 ottobre 1480 Botticelli, con altri importanti pittori fiorentini, partì alla volta di Roma dove era stato chiamato su consiglio di Lorenzo il Magnifico quale "ambasciatore" della superiorità culturale cittadina, in un progetto di riconciliazione con papa Sisto IV. I fiorentini iniziarono a lavorare alla cappella almeno dalla primavera del 1481, affiancandosi al già presente Perugino.

Il tema della decorazione era il parallelismo tra le Storie di Mosè e quelle di Cristo, che evidenziasse la continuità tra Vecchio e Nuovo Testamento e la trasmissione della legge divina dalle tavole della Legge al messaggio evangelico di Gesù, il quale poi scelse san Pietro come suo successore, legittimando il potere, la supremazia e l'infallibilità dei suoi successori, cioè i pontefici stessi.

Botticelli, con i numerosi aiuti che richiedeva la vastità di un'opera del genere, dipinse tre scene e il 17 febbraio 1482 vide rinnovato il proprio contratto per la decorazione di altri riquadri necessari al completamento della cappella. Il 20 dello stesso mese però morì suo padre, costringendolo a tornare a Firenze, da dove in seguito non ripartì.

Descrizione

La scena delle Prove di Cristo raffigura le tre Tentazioni di Gesù e ha evidenti parallelismi con la scena sulla parete opposta in posizione simmetrica, sempre di Botticelli, le Prove di Mosè. L'iscrizione sul fregio chiarisce il significato del dipinto: "TEMPTATIO IESU CHRISTI LATORIS EVANGELICAE LEGIS".

In alto a sinistra Cristo incontra il demonio, sotto le sembianze di un eremita, che lo invita a tramutare in pane le pietre; al centro Cristo e il demonio sono sulla sommità del frontone di un tempio, ispirato all'Ospedale di Santo Spirito in Saxia, e il demonio sfida Gesù a gettarsi nel vuoto e ad essere salvato dai suoi angeli; infine, a destra, Cristo fa precipitare il demonio nudo da una rupe dopo il suo rifiuto di dominare il mondo.

In primo piano si svolge un rito sacrificale, interpretato come quello offerto dal lebbroso dopo essere stato risanato da Cristo e in cui il sommo sacerdote simboleggia Mosè, che passa la Legge, e il giovane si identifica con Cristo, che sarà lui stesso sacrificato per redimere l'umanità intera.

Stile
I pittori della Sistina si attennero a comuni convenzioni rappresentative in modo da far risultare il lavoro omogeneo come l'uso di una stessa scala dimensionale, struttura ritmica e rappresentazione paesaggistica; inoltre utilizzarono accanto ad un'unica gamma cromatica le rifiniture in oro in modo da far risplendere le pitture con i bagliori delle torce e delle candele.

Rispetto ai capolavori creati per i Medici, negli affreschi della Sistina Botticelli risulta più debole e dispersivo, con difficoltà nel coordinare le forme e la narrazione. La relegazione in secondo piano degli episodi principali non giova alla leggibilità della scena, che forma un insieme frammentario, forse a causa dello spaesamento del pittore nell'operare su dimensioni e tematiche non congeniali e in un ambiente a lui estraneo.

Il tratto migliore resta però la vigoria dei ritratti e la ricchezza di invenzioni iconografiche. Notevole è inoltre l'organizzazione formale che amplifica il carattere simbolico degli avvenimenti.

Bibliografia
Bruno Santi, Botticelli, in I protagonisti dell'arte italiana, Scala Group, Firenze 2001. ISBN 8881170914

Voci correlate
Prove di Mosè
Punizione dei ribelli

Altri progetti

Dipinti di Sandro Botticelli
Dipinti su Gesù
Cappella Sistina

Prove di Cristo


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Cosmozoma. Ang Cosmozoma sakop sa kabanay nga Tettigoniidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Cosmozoma

Cosmozoma


An Lacosoma arizonicum in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Dyar hadton 1898. An Lacosoma arizonicum in nahilalakip ha genus nga Lacosoma, ngan familia nga Mimallonidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Lacosoma

Lacosoma arizonicum


Hemijska energija je potencijal hemijske supstance da se transformira u hemijskoj reakcii za pretvorbu u druguge hemijske supstance. Primjeri uključuju baterije, hranu, benzin i još mnogo toga. Razlaganje ili stvaranje  hemijskih veza uključuje energiju, koja se  apsorbuje ili evoluira iz hemijskog sistema.

Energija koja se može osloboditi (ili apsorbirati) u reakcijama između skupa hemijskih supstanci je jednaka razlici između sadržaja energije proizvoda i reaktanata, ako su jednake  početna i završnas temperature. Ova promjena u energiji može se procijeniti iz energijom veze različitih hemijskih veza u reaktantima i proizvodu. To se može izračunati po obrascu
,
unutrašnje energije formiranja molekula reaktanata i

unutrašnje energije formiranje molekula proizvoda. Unutrašnje promjene energije hemijskog procesa jednaka je toplini razmjene ako je izmjerena u uvjetima konstantnog volumena i jednake početne i završne temperature, kao u zatvorenoj posudi ( kao što je kalorimetar). Međutim, u uslovima konstantnog pritiska, kao i u reakcijama u posudi koja  otvorena u atmosferu, izmjerene promjena toplina nije uvijek jednaka unutrašnjoj promjeni energije, jer pritisak obima aktivira i oslobađa ili apsorbira energiju. (Promjena topline pri konstantnom pritisku naziva se entlapijska promjena; u ovom slučaju entalpijska reakcija, ako  su početne i konačne temperature  jednake).

Još jedan koristan termin je toplota sagorijevanja, što je energija uglavnom slabe dvostruke veze molekularnog kisika, otpuštene u reakciji  sagorijevanja, a često se koristi u istraživanju goriva. Hrana je slična ugljikovodičnim i ugljikohidratnim gorivima, a kada se oksidira u ugljik-dioksid i vodu, oslobođena energija je analogna toploti sagorijevanja (iako se ne ocjenjuje na isti način kao ugljikovodična goriva (pogledajte energija hrane).

Potencijalna hemijska energija je oblik potencijalne energije koja se odnosi na strukturni raspored atoma ili molekula. Ovaj aranžman može biti u strukturi hemijskih veza unutar molekula ili vezana  na neki drugi način. Hemijska energija hemijske supstance može pretvoriti se, u hemijskim reakcijama, u druge oblike energije. Naprimjer, kada se spali gorivo,  hemijska energije molekula kisika se pretvara u toplotu, , a isti je slučaj i sa probavom hrane metabolizirane u biološkim organizmima. Zelene biljke transformiraju energiju sunca u hemijsku energiju (uglavnom kisik), u  procesu koji je  poznat kao fotosinteze, a električna energija se može pretvoriti u hemijsku i obrnuto putem elektrohemijskih reakcija.

Zeleni autotrofi su jedini organizmi u živom svijetu, koji su putem fotosinteze, sposobni za "zarobljavanje"  svjetlosne  energije Sunca i njeno pretvaranje u hemijsku energiju organskih spojeva, uz učešće vode i ugljik-dioksida. Svi ostali organizmi (heterotrofi) su ("gotovani") koisnici gotove hemijske energije koja protiče kroz lance ishrane.

Sličan pojam, hemijski potencijal, koristi se da ukaže na potencijal tvari da prođu promjenu konfiguracije, u obliku hemijske reakcije, prostornog transporta, razmjene čestica iz rezervoara itd.  Nema oblika potencijalne energije same po sebi, ali je još u bliskoj vezi sa slobodnom energijom. Konfuzija u terminologiji proizlazi iz činjenice da u drugim područjima fizike ne dominiraju entropije, a sva potencijalna energija je na raspolaganju za koristan rad i spontano pokretanje sistema prolazeći  kroz promjene konfiguracije. Na taj način ne postoji razlika između "slobodne" i "neslobodne" potencijalne energije. Međutim, u sistemima velikih entropija, kao što su hemijski, u ukupnom iznosu energije koja je prisutna (i konzervirana po  prvom zakonu termodinamike), dio je potencijalne hemijske energija, odvojeno  od iznosa  termodinamičke slobodne energije (čiji hemijski potencijal je izveden iz (čini se) spontanog napredujućeg sistema, kako entropija raste (u skladu sa drugim zakonom).

Reference

Hemijska energija

Hemijska energija


Richmond Roger Adongo (born 28 November 1992) is a Ghanaian professional footballer who plays as a forward for Ethiopian club Dire Dawa City.

Early life
Adongo was born in Accra, Ghana. He was spotted at the age of 17 by recruiters from the Swedish club IFK Göteborg. He joined the club and stayed there one season.

After his European experience, he returned to Ghana to continue his career. He was released from Buildcon F.C., after which he joined Ethiopian side Welwalo Adigrat University F.C. in January 2018 on a one-year contract.

Adongo joined another Ethiopian side, Dire Dawa City, in October 2019. He extended his contract for an additional year in June 2020.

Playing career

Club
Youth Career
 2005–2009: Unistar Academy, Ghana
 2009–2010: IFK Göteborg, Sweden

Senior Career
 2010–2011: Liberty Professionals Accra, Ghana (20 match, 13 goals)
 2011–2013: Amidaus Professionals, Ghana (25 match, 11 goals)
 2013–2015: Berekum Chelsea FC, Ghana (19 match, 12 goals)
 2015–2016: Saham Club, Oman (20 match, 10 goals)
 2017: Buildcon F.C., Zambia (26 match, 10 goals)
 2018–present: Welwalo Adigrat University FC, Ethiopia

References

External links

1992 births
Living people
Ghanaian men's footballers
Men's association football forwards
Liberty Professionals F.C. players
Berekum Chelsea F.C. players
Saham Club players
Buildcon F.C. players
Dire Dawa City S.C. players
Ethiopian Premier League players
Ghanaian expatriate men's footballers
Ghanaian expatriate sportspeople in Oman
Ghanaian expatriate sportspeople in Zambia
Ghanaian expatriate sportspeople in Ethiopia
Expatriate men's footballers in Oman
Expatriate men's footballers in Zambia
Expatriate men's footballers in Ethiopia
Footballers from Accra

Richmond Adongo


The 1954 Tour de Suisse was the 18th edition of the Tour de Suisse cycle race and was held from 7 August to 14 August 1954. The race started and finished in Zürich. The race was won by Pasquale Fornara.

General classification

References

1954
1954 in Swiss sport
1954 Challenge Desgrange-Colombo

1954 Tour de Suisse


An Anisotenes acrodasys in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Diakonoff hadton 1952. An Anisotenes acrodasys in nahilalakip ha genus nga Anisotenes, ngan familia nga Tortricidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Anisotenes

Anisotenes acrodasys


Florence Stanley (nascida como Florence Schwartz; Chicago,  – Los Angeles, ) foi uma atriz norte-americana de teatro, cinema e televisão, mais conhecida por interpretar Bernice Fish nas séries Barney Miller e Fish. Stanley também atuou em filmes como Up the Down Staircase, The Day of the Dolphin e The Fortune.

Filmografia

Naturais de Chicago
Atores dos Estados Unidos
Sepultados no Cemitério Mount Sinai Memorial Park

Florence Stanley


Alen Halilović (* 1996), hrvatski nogometaš
 Amira Halilović (* 1993), bosanskohercegovačka alpska skijašica
 Enes Halilović (* 1977), srbijanski pripovjedač, pjesnik, dramski pisac i novinar bošnjačkog porijekla
 Ibrahim Halilović (* 1946), bosanskohercegovački novinar i pisac
 Ibrahim Halilović (1940–1998), muftija Banjalučki
 Mevludin Halilović (* 1969), bosanskohercegovački političar
 Nedim Halilović (* 1979), bosanskohercegovački nogometaš
Nedžis Halilović (* 1979) bosanskohercegovački pisac i kolumnista
 Nezim Halilović (* 1965), bosanskohercegovački imam i političar
 Safet Halilović (* 1951), bosanskohercegovački političar
 Sefer Halilović (* 1952), general Armije Republike Bosne i Hercegovine
 Sejad Halilović (* 1969), bosanskohercegovački nogometaš, Alenov otac (vidi iznad)
 Senahid Halilović (* 1958), bosanskohercegovački lingvist

Bošnjačka prezimena

Halilović


95.5 FM é uma emissora de rádio brasileira sediada em Balneário Camboriú, cidade do estado de Santa Catarina. Opera no dial FM, na frequência 95,5 MHz (concessionada em Bombinhas), e é afiliada à Rede Aleluia. Pertence ao Grupo Roberto Castagnaro de Comunicação, que também controla a 98.9 FM (retransmissora da Rádio Deus É Amor) e as afiliadas da Mix FM em Florianópolis, Tijucas e Blumenau. Seus estúdios estão localizados no templo da Igreja Universal do Reino de Deus no bairro das Nações, e sua antena de transmissão está no alto do Morro da Ventura, em Porto Belo.

História

Mix FM (2008-2022)

A permissão dos 88,5 MHz de Bombinhas foi outorgada pelo Ministério das Comunicações em 8 de agosto de 2002, após licitação vencida pelo Grupo Roberto Castagnaro de Comunicação. A emissora entrou no ar em 1.º de outubro de 2008, como Mix FM Litoral SC, sendo a segunda afiliada da rede no estado. Sua estreia oficial ocorreu em março de 2009, e o foco da sua programação estava orientado para Balneário Camboriú, no entanto, sua classe de operação demandava potência insuficiente para atender a região com sinal local, que se limitava a Bombinhas e Porto Belo, onde estava a torre de transmissão.

Nos anos seguintes, a emissora recebeu autorização da ANATEL para ampliar sua cobertura, mudando de frequência para os 95,5 MHz em fevereiro de 2011, e passando a ter classe A2 de operação. Em 2013, a Mix FM Litoral SC passou a operar com um novo transmissor de 3 kW, o que eliminou as áreas de sombra em Balneário Camboriú e aumentou sua cobertura também na capital Florianópolis. Em agosto de 2016, passou a operar com 10 kW de potência, ampliando seu raio de cobertura em até 70 km.

No início de 2022, a emissora migrou suas instalações de Bombinhas para Itapema, passando a funcionar no Edifício Arlindo Guilherme Corrêa, no bairro da Meia Praia. Com a mudança, a emissora passou a focar a região de expansão da Foz do Itajaí, que já era atendida em parte pela Mix FM Florianópolis, que havia passado a transmitir em 3 de janeiro.

Rede Aleluia (2022-presente)
Em 9 de agosto, após 14 anos de operação da Mix FM na frequência, o Grupo Roberto Castagnaro de Comunicação arrendou a emissora para a Igreja Universal do Reino de Deus, e os 95.5 MHz passaram a retransmitir a programação da Rede Aleluia, o que fez a rede perder cobertura na Foz do Itajaí, que foi suprida pela Mix FM Florianópolis (que assumiu o nome Mix FM Litoral SC em 17 de agosto) na região de expansão e pela Mix FM Blumenau, cujo sinal alcança o núcleo metropolitano com áreas de sombra. Com a alteração, os estúdios da 95.5 FM deixaram a cidade de Itapema e foram instalados em um templo da igreja no bairro das Nações em Balneário Camboriú, de onde passaram a ser produzidos cultos e programas locais.

Rede Aleluia
95.5 FM
Emissoras de rádio fundadas em 2008
Fundações em Santa Catarina em 2008

95.5 FM


An Tetraglenes flavovittatus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1948. An Tetraglenes flavovittatus in nahilalakip ha genus nga Tetraglenes, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Laos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Tetraglenes

Tetraglenes flavovittatus


Kaliwatan sa isda ang Dicologlossa cuneata. Una ning gihulagway ni Moreau ni adtong 1881. Ang Dicologlossa cuneata sakop sa kahenera nga Dicologlossa, ug kabanay nga Soleidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kinaminosang kalabotan.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
sidlakang Kadagatang Atlantiko
 Habagatang Aprika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Atlantiko
Isdangtunay sa Habagatang Aprika
Dicologlossa

Dicologlossa cuneata


Xiphophorus variatus , conosciuto comunemente come Platy variato, è un pesce d'acqua dolce appartenente alla famiglia Poeciliidae, sottofamiglia Poeciliinae.
.

Distribuzione e habitat
Questo pesce è endemico del Messico, da Tamaulipas a Veracruz. Inserito nelle acque di Colombia, Costa Rica, USA, Hawaii, Hong Kong e Singapore (probabilmente per combattere le zanzare portatrici di malaria) è risultato potenzialmente infestante e pericoloso per l'ecosistema.

Descrizione
Simile nell'aspetto a Xiphophorus maculatus, con il quale spesso è confuso (e a volte si incrocia generando ibridi fecondi), possiede un corpo allungato, con dorso arcuato e ventre tondeggiante. La testa è triangolare, con bocca piatta e larga, rivolta verso l'alto. Le pinne sono arrotondate, la pinna anale nel maschio è trasformata in organo copulatore (gonopodio).
La livrea originaria prevede fondo grigio-verde, con 1-3 strisce orizzontali rossastre lungo i fianchi; le pinne sono trasparenti. La selezione umana ha creato numerose varietà dai colori sgargianti e dalle pinne allungate.
Le dimensioni si attestano sui 7 cm di lunghezza.

Riproduzione
La fecondazione è interna e avviene tramite il gonopodio presente negli esemplari maschili. La gestazione dura circa 24 giorni: alla scadenza la femmina partorisce fino ad un centinaio di avannotti già indipendenti.
.

Alimentazione
X. variatus ha dieta onnivora: si nutre di alghe, insetti, vermi e piccoli crostacei.

Acquariofilia
Insieme all'affine X. maculatus il Platy variato è uno dei più diffusi pesci d'acquario d'acqua dolce, allevato anche dai neofiti attratti dai bei colori sgargianti; nel corso dei decenni sono state selezionate dagli allevatori decine di varietà, con caratteristiche ben definite. Tuttavia la facilità di riproduzione permette un continuo cambiamento rispetto agli standard fissati dagli allevatori.

Note

Altri progetti

Poeciliidae
Pesci d'acquario d'acqua dolce

Xiphophorus variatus


Abbas ibn Firnas (tamaz. ⵄⴱⴱⴰⵙ ⵏ ⴼⵉⵔⵏⴰⵙ, ar. عباس بن فرناس, ur. w 810 r. w Rondzie, zm. w 887 r. w Kordobie) – arabski poeta, Berber, astronom, muzyk i konstruktor działający w średniowiecznej Andaluzji.

Pracował m.in. nad budową przyrządów do latania. W 852 roku podjął pierwszą próbę wyskakując z minaretu Wielkiego Meczetu w Kordobie wraz z wykonanym w tym celu luźnym paltem, które usztywnił drewnianym stelażem. Lot się nie udał, jednak palto sprawiło, że spadał wolniej i w konsekwencji odniósł jedynie nieliczne obrażenia. Uznaje się to za prototyp spadochronu. W roku 875, w wieku siedemdziesięciu lat, udoskonalił swoją maszynę zbudowaną z jedwabiu i orlich piór. Podjął wtedy kolejną próbę. Udało mu się przez dziesięć minut szybować w powietrzu, ale lądując doznał poważnych obrażeń. Po tym fakcie słusznie zauważył, że jego wynalazkowi brakowało ogona, który spowolniłby lądowanie.

Upamiętnienia

Jego imieniem nazwano międzynarodowe lotnisko w Bagdadzie, jeden z kraterów na Księżycu oraz most na rzece Gwadalkiwir w Kordobie.

Przypisy

Berberowie
Arabscy poeci
Arabscy astronomowie
Urodzeni w 810
Zmarli w 887

Abbas ibn Firnas