Prins Henrik, greve af Chambord (; 29. september 1820   - 24. august 1883) var omstridt konge af Frankrig fra 2. til 9. august 1830 som Henrik 5., skønt han aldrig officielt blev erklæret som sådan. Senere var han legitimisternes prætendent til Frankrigs trone fra 1844 indtil sin død i 1883.

Henrik var den eneste søn af Karl Ferdinand, hertug af Berry, født efter sin fars død. Karl Ferdinand var den yngre søn af Karl 10. af Frankrig og hans kone Maria Teresa af Savoyen. Henriks mor var Marie-Carolina af Begge Sicilier, datter af kong Frans 1. af Begge Sicilier. Som barnebarn af Karl 10. var Henrik en  (barnebarn af Frankrig). Han var den sidste legitime efterkommer i mandlig linje af Ludvig 15. af Frankrig.

Tidlige liv

Henri d'Artois (Henrik af Artois) blev født den 29. september 1820 i Pavillon de Marsan, en del af Tuilerierne, der stadig eksisterer som en forbindelsen til Louvre-paladset i Paris. Hans far, hertugen af Berry, var blevet myrdet syv måneder før hans fødsel.

Ved fødslen fik Henrik titlen hertug af Bordeaux. På grund af sin fødsel efter sin fars død, da den ældre mandlige linje i Huset Bourbon var på randen af udryddelse, blev Henrik døbt Dieudonné ("Gudgiven"). Royalister kaldte ham "mirakelbarnet".

Monarkprætendent

Den 2. august 1830, i kølvandet på Julirevolutionen, abdicerede først Henriks bedstefar Karl 10. og tyve minutter senere hans onkel Ludvig Anton, hertug af Angoulême, til fordel for den unge hertug af Bordeaux. Karl 10. opfordrede sin fætter Ludvig-Filip af Orléans som Lieutenant général du royaume (Kongedømmets generalløjtnant) til at udråbe Henrik til Henrik 5., konge af Frankrig, men Ludvig-Filip ignorerede ham. Som en konsekvens, efter de syv dage hvor legitimisterne mente, at Henrik havde været Frankrigs retmæssige monark, besluttede Nationalforsamlingen, at tronen skulle overgå til Ludvig-Filip, der blev udråbt til De franskes konge den 9. august.

Henrik og hans familie forlod Frankrig og for at gå i eksil den 16. august 1830. Mens nogle franske monarkister anerkendte ham som deres monark, bestred andre andre gyldigheden af hans bedstefars og hans onkels abdiceringer. Atter andre anerkendte Ludvig-Filips monarki. Med sin 79-årige bedstefars død i 1836 og hans onkels død i 1844 blev den unge Henrik den ældre Bourbon slægts prætendent til den franske trone. Hans tilhængere blev kaldt Legitimister for at skelne dem fra Orléanister, tilhængerne af Ludvig-Filips familie.

Henrik, der foretrak adelstitlen greve af Chambord (fra château de Chambord, der var blevet foræret til ham af restaurationens regering, og som var det eneste betydningsfulde stykke personlige ejendom, som han fik lov til at beholde ejerskabet af efter sit eksil ), fortsatte sit krav på tronen under hele julimonarkiets eksistens under Ludvig-Filip, Den anden franske Republik, Det andet imperium under Napoleon 3. og Den tredje republik.

I november 1846 giftede greven af Chambord sig med sin grandkusine ærkehertuginde Marie Teresa af Østrig-Este, datter af hertug Frans 4. af Modena og prinsesse Maria Beatrice af Savoyen. Parret fik ingen børn.

Håb

I begyndelsen af 1870'erne, da Det andet imperium kollapsede efter nederlaget i den fransk-preussiske krig efter Slaget ved Sedan den 1. september 1870, fik royalisterne flertal i Nationalforsamlingen. Orléanisterne gik med til at støtte den aldrende greve af Chambords krav på tronen med den forventning, at han ved sin død uden arvinger ville blive efterfulgt af deres egen prætendent, Filip af Orléans, greve af Paris. Henrik var derefter prætendent for både legitimisterne og Orléanisterne, og genoprettelsen af monarkiet i Frankrig syntes tæt på at blive mulig. Henrik insisterede imidlertid på, at han kun ville acceptere kronen under forudsætning af, at Frankrig opgav Tricoloren og vendte tilbage til brugen af det hvide fleur de lys-flag. Han afviste et kompromis, hvorved fleur-de-lys ville være den nye konges personlige fane, og Tricoloren ville forblive det nationale flag.

Nederlag
En midlertidig Tredje republik blev oprettet for at vente på Henriks død, så han kunne blive erstattet med den mere liberale greve af Paris. Da dette skete i 1883, havde den offentlige mening imidlertid vendt sig og støttede nu republikken som statsform, som med den tidligere præsident Adolphe Thiers ord "splitter os mindst". Således kunne Henrik blive hånligt hyldet af republikanere som Georges Clemenceau som "den franske Washington" - den ene mand, uden hvilken republikken ikke kunne være grundlagt.

Henrik døde den 24. august 1883 i sin bopæl i Frohsdorf, Kejserriget Østrig, i en alder af 62, og med ham sluttede Ludvig 15.'s slægtslinje. Han blev begravet i sin bedstefar Karl 10.'s krypt i kirken i det Franciscanske Kostanjevica kloster i Gorizia, dengang i Kejserriget Østrig, nu i den slovenske by Nova Gorica . Hans personlige ejendom, inklusive Château de Chambord, blev efterladt til hans nevø Robert 1., hertug af Parma (søn af Henriks afdøde søster).

Henriks død efterlod den legitimistiske arvefølge i tydelig forvirring. På den ene side havde Henri selv accepteret, at lederen af Huset Frankrig (adskilt fra Huset Bourbon) ville være overhovedet for Orléans-linjen, dvs. greven af Paris. Dette blev accepteret af mange legitimister og var baseret på juridiske grunde. Den eneste overlevende Bourbon-linje, der stod over Orléanisterne, var den spanske gren, der havde afstået sin ret til at arve Frankrigs trone som en betingelse i Utrecht-traktaten. Imidlertid valgte mange, hvis ikke de fleste, af Henriks tilhængere, inklusive hans enke, at se bort fra hans erklæringer og denne lov, idet de argumenterede for, at ingen havde ret til at nægte den ældre direkte Bourbon-mandlige linje til at være leder af Huset Frankrig og dermed den legitime konge af Frankrig. Den spanske grens afståelse af retten til den franske trone er under denne fortolkning illegitim og derfor ugyldig. Således faldt disse legitimisters valg på Juan, greve af Montizón, Karlisternes prætendent til den spanske trone (den saliske lov, der var blevet suspenderet i Spanien, betød at den egentlige konge, Alfons 12., ikke var den ældre efterkommer i den mandlige linje), som deres prætendent til den franske krone.

Galleri

Æresbevisninger

 Huset Bourbon: Stormester og Storkors af Helligåndsordenen
 : Ridder af Den gyldne Vlies (1823)

Slægtstræ
Agnatisk nedstamning er princippet bag medlemskab i kongeslægter, da det kan spores tilbage gennem generatiorne. Det betyder, at hvis Henrik skulle vælge et historisk set præcist slægtsnavn ville det være Robertske, da alle hans mandlige forfædre har tilhørt den slægt.

Henrik er et medlem af Huset Bourbon, en gren af Huset Capet og Huset Robert.

Henriks agnatiske linje, er den linje, gennem han nedstammer fra far til søn. Den følger bourbonerne, kongerne af Frankrig og greverne af Paris og Worms. Denne linje kan spores mere end 1.200 år tilbage fra Robert af Hesbaye til nutiden, gennem kongerne af Frankrig & Navarra, Spanien og Begge Sicilier, hertugerne af Parma and storhertugerne af Luxemburg, Prinserne af Orléans and kejserne af Brasilien. Det er en af de ældste i Europa.

 Robert 2. af Worms og Rheingau (Robert af Hesbaye), 770–807
 Robert 3. af Worms og Rheingau, 808–834
 Robert 4. the Strong, 820–866
 Robert 1. af France, 866–923
 Hugo den Store, 895–956
 Hugo Capet, 941–996
 Robert 2. af Frankrig, 972–1031
 Henrik 1. af Frankrig, 1008–1060
 Filip 1. af Frankrig, 1053–1108
 Ludvig 6. af Frankrig, 1081–1137
 Ludvig 7. af Frankrig, 1120–1180
 Filip 2. August af Frankrig, 1165–1223
 Ludvig 8. af Frankrig, 1187–1226
 Ludvig 9. af Frankrig, 1215–1270
 Robert, greve af Clermont, 1256–1317
 Ludvig 1., hertug af Bourbon, 1279–1342
 Jakob 1. af Bourbon-La Marche, 1319–1362
 Johan 1. af Bourbon-La Marche, 1344–1393
 Ludvig 1. af Bourbon-Vendôme, 1376–1446
 Johan 8. af Bourbon-Vendôme, 1428–1478
 Frans af Bourbon-Vendôme, 1470–1495
 Karl af Vendôme, 1489–1537
 Anton af Bourbon, konge af Navarra, 1518–1562
 Henrik 4. af Frankrig og Navarra, 1553–1610
 Ludvig 13. af Frankrig og Navarra, 1601–1643
 Ludvig 14. af Frankrig og Navarra, 1638–1715
 Ludvig, Den store Dauphin, 1661–1711
 Ludvig af Frankrig, hertug af Burgund, 1682–1712
 Ludvig 15. af Frankrig og Navarra, 1710–1774
 Ludvig af Frankrig, Dauphin 1729–1765
 Karl 10. af Frankrig 1757–1836
 Karl Ferdinand, hertug af Berry, 1778–1820
 Henrik, greve af Chambord, 1820–1883

Referencer

Litteratur

 Brown, Marvin Luther. Comte de Chambord : Den tredje republiks kompromisløse konge . Durham, NC :, Duke University Press, 1967.
 Delorme, Philippe . Henri, comte de Chambord, Tidsskrift (1846-1883), Carnets inédits . Paris: Guibert, 2009.
 "Death of the comte de Chambord", British Medical Journal 2, nr. 1186 (22. september 1883): 600-01.

Se også
 Fødslen af hertugen af Bordeaux
 Nekrolog i The Times

Konger af Frankrig
Personer fra Paris
Huset Bourbon

Henrik, greve af Chambord


Leirfjord è un comune norvegese della contea di Nordland.

Il capoluogo del comune è Leland.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Leirfjord

Leirfjord


Da calciatore, ha legato il suo nome all', club per il quale ha giocato dal 1982 al 2006. Ha anche rappresentato la nazionale spagnola e l'Euskal Selekzioa, la rappresentativa formata da soli giocatori baschi, del quale è il giocatore con più presenze e più reti.

Carriera

Club

Esordi
Julen entrò a far parte dell'Athletic Club all'età di 8 anni. Dopo aver svolto tutta la trafila delle giovanili del club, nella stagione 1991/92 esordisce con il Bilbao Athletic, allora in Segunda División, dove gioca 12 partite segnando 6 gol. Insieme con Aitor Karanka era uno dei titolari dell'Athletic U-19 che vinse la coppa nazionale e il campionato nel 1992. La stagione successiva esordisce in prima squadra a soli 18 anni, sotto la guida di Jupp Heynckes. Viene promosso subito titolare e, alla prima stagione, realizza 10 reti.

La consacrazione in campionato
Dopo l'esordio in nazionale e con l'Euskal Selekzioa, arriva la consacrazione in campionato. Nella stagione 1993-94 realizza 18 reti (suo miglior bottino di sempre), tra cui una tripletta contro l'Albacete e un poker contro lo Sporting Gijón, e viene proclamato Calciatore dell'Anno sia secondo Don Balón che secondo El País.

La stagione 1994-95 lo vede sempre ad altissimi livelli (27 presenze e 13 gol) e comincia a destare attenzioni di club di importanza europea quali Atlético Madrid, Barcelona, Juventus, Lazio,  e . In risposta a ciò, Guerrero ribadisce il suo legame inscindibile con l'Athletic Club e firma, nel 1995, un contratto dodicennale che lo legherà al club fino al 2007. Un contratto di questa durata diventa un record per la società bilbaina e Julen il giocatore più pagato in squadra.

La stagione di maggior successo è quella del 1997-98, quando i biancorossi giungono secondi nella Primera División ed ottengono una storica qualificazione alla Champions League. In quegli anni l'Inter prova ad acquistarlo, ma la società nerazzurra presentò un'offerta all'Athletic che includeva - oltre ad un conguaglio economico - anche una contropartita tecnica, ossia il centrocampista olandese Aron Winter, che però non venne accettato dalla società basca la quale, notoriamente, formava la propria rosa solo con calciatori della stessa provenienza geografica.

L'inizio del declino
A partire dal 2000 comincia a giocare sempre meno partite. La stagione 2000-01 lo vede scendere in campo 27 volte (di cui 25 da titolare) e la stagione 2001/02 lo vede giocare 20 volte (di cui 17 da titolare). Il fondo della sua carriera, tuttavia, lo tocca a partire dalla stagione 2002-03. Guidato da Jupp Heynckes nella stagione 2002/03 e da Ernesto Valverde (suo compagno di squadra dal 1992 al 1996) nelle stagioni 2003-04 e 2004-05, gioca in tutto 40 partite, di cui solamente 4 come titolare.

Ultima stagione e addio al calcio giocato
La stagione 2005-06 è la sua ultima da giocatore. Guidato da José Luis Mendilibar per le prime 9 giornate e da Javier Clemente per il resto della stagione, colleziona 17 presenze, di cui 4 da titolare. L'Athletic Club entra in un periodo di crisi di risultati e, l'11 luglio 2006, a fine stagione, Guerrero decide di lasciare il calcio giocato, anche se manca ancora un anno alla scadenza del suo contratto. Non lascia, però, l'Athletic Club, poiché entra a far parte dello staff di allenatori del settore giovanile.

Nazionale

A partire dal 1993, quando aveva solo 19 anni, Javier Clemente comincia a convocarlo nella nazionale spagnola, esordendo contro il . In tutto conterà 41 presenze condite da 13 reti, di cui una al Mondiale USA '94. Sempre con il numero 8 sulle spalle, giocò per la Spagna anche il Mondiale di Francia del 1998 e l'Europeo inglese del 1996. Le sue partite più memorabili con le Furias Rojas sono state il 18 dicembre 1996 contro  e l'8 settembre 1999 contro , nelle quali realizzò una tripletta.

La sua ultima apparizione con la maglia della Spagna è stata l'11 ottobre 2000 nel match di qualificazione al Mondiale del 2002 contro l', terminata 1-1, concludendo la propria esperienza con la selezione iberica con 41 presenze e 13 gol.

Il 22 giugno 1993 fa il suo debutto nell'Euskal Selekzioa contro la Real Sociedad, in una partita amichevole non riconosciuta dall'EFF. Il suo esordio in una gara riconosciuta dall'EFF avviene il 22 dicembre 1993 contro la Bolivia. La partita termina 3-1 e Julen segna una rete. In tutto conterà 11 presenze e 6 reti tra il 1993 e il 2006, anno in cui disputa la sua ultima partita contro il Galles, persa per 1-0. Anche con la rappresentativa basca riesce a mettere a segno una tripletta, il 26 dicembre 1997 contro la .

È il recordman di presenze (11) e reti (6) dell'Euskal Selekzioa.

Dopo il ritiro
L'annuncio dell'addio al calcio arriva assieme alla decisione di entrare a far parte dello staff tecnico delle giovanili dell'. Inoltre è proprietario di un ristorante a conduzione familiare e, dalla stagione 2006, è commentatore delle partite della nazionale spagnola per la Televisión Española.

Statistiche

Cronologia presenze e reti in nazionale

Palmarès

Giocatore

Club

Competizioni nazionali

Athletic Club U-19: 1992

Athletic Club U-19: 1992

Individuale
Miglior giovane spagnolo: 1
1992/93
Miglior giocatore spagnolo: 1
1993/94

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Calciatori della Nazionale spagnola

Julen Guerrero


Xương rồng Saguaro (danh pháp hai phần: Carnegiea gigantea) là một loài xương rồng thuộc Họ Xương rồng. Đây là loài duy nhất trong chi Carnegiea, cây có thể cao . Loài này có nguồn gốc sa mạc Sonoran ở bang Arizona của Hoa Kỳ, bang Mexico Sonora, một phần nhỏ của Baja California ở San Felipe sa mạc và một khu vực cực kỳ nhỏ của California, Đây là hoa hoang dã biểu tượng của tiểu bang Arizona.
Saguaros có một tuổi thọ tương đối dài. Chúng mất đến 75 năm để phát triển một nhánh phụ.

Tốc độ tăng trưởng của loài xương rồng này phụ thuộc rất nhiều vào lượng mưa; cây xương rồng Saguaro ở khu vực khô hạn tây Arizona phát triển chỉ với tốc độ bằng một nửa so với những cây trong và xung quanh Tucson, Arizona. Một số mẫu vật có thể sống hơn 150 năm, xương rồng Saguaro lớn nhất được biết đến là cây xương rồng Saguaro vô địch. Nó phát triển trong quận Maricopa, Arizona với chiều cao 13,8 m (45,3 ft) cao với chu vi 3,1 mét (10 ft). Những cây xương rồng có thể phát triển bất cứ nơi nào từ 15 đến 50 foot. Chúng phát triển chậm từ hạt giống. Bất cứ khi nào trời mưa, loài xương rồng này sẽ hút nước mưa. Có thể trông thấy cây xương rồng phát triển, chúng giữ lấy nước mưa và tiêu thụ từ từ sau.

Tham khảo

G
Vườn cây Bắc Mỹ
Thực vật ăn được
Thực vật Arizona
Thực vật Tây Nam Hoa Kỳ
Loài ít quan tâm

Xương rồng Saguaro


Wołycia (ukr. Волиця, pol. Wolica) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chmielnickim, w rejonie krasiłowskim.

Przypisy

Bibliografia

Rejon krasiłowski
Wsie w obwodzie chmielnickim

Wołycia (rejon krasiłowski)


Kaliwatan sa uk-ok ang Reticulitermes lucifugus. Una ning gihulagway ni Rossi ni adtong 1792. Ang Reticulitermes lucifugus sakop sa kahenera nga Reticulitermes, ug kabanay nga Rhinotermitidae.

Matang nga nahiubos
Ang kaliwatan gibahinbahin ngadto sa matang nga nahiubos:
 R. l. corsicus
 R. l. lucifugus

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Reticulitermes

Reticulitermes lucifugus


An Dendrelaphis tristis in uska species han Colubridae nga ginhulagway ni Daudin hadton 1803. An Dendrelaphis tristis in nahilalakip ha genus nga Dendrelaphis, ngan familia nga Colubridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Dendrelaphis

Dendrelaphis tristis


An Cecidolechia maculicostella in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Embrik Strand hadton 1911. An Cecidolechia maculicostella in nahilalakip ha genus nga Cecidolechia, ngan familia nga Oecophoridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cecidolechia

Cecidolechia maculicostella


Narvik Arctic Eagles (Arctic Eagles, Narvik Hockey, Narvik Ishockeyklubb eller Narvik IK)  er en ishockeyklubb fra Narvik i Norge, som spiller sine hjemmekampe i Nordkraft Arena. Narvik Ishockeyklubb har siden sæsonen 2021 spillet i førstedivision for mænd. Narvik spillede i Fjordkraftligaen fra 2019 til 2021. Deres spilledragter er blå med hvid eller alternativt hvide med blå.

Narvik var det første hold fra Nord-Norge, der tog skridtet op i den øverste division i norsk hockey. Storhamar Dragons var modstander i den historiske debut i Nordkraft Arena i efteråret 2019. De klarede sig godt, men gik glip af det playoff-sted, de havde haft hele vejen i den sidste serierunde. Det skulle vise sig at være held i ulykke, da playoffs blev annulleret kun få dage senere, på grund Coronavirus.

Spillerstall 2020/21

Eksterne henvisninger

Ishockeyklubber i Norge
Etableret i 1962
Narvik

Narvik Ishockeyklubb


Thanh Sơn là thị trấn huyện lỵ của huyện Thanh Sơn, tỉnh Phú Thọ, Việt Nam.

Thị trấn Thanh Sơn có diện tích 4,15 km², dân số năm 1999 là 13.425 người, mật độ dân số đạt 3.235 người/km².

Theo thống kê năm 2019, thị trấn Thanh Sơn có diện tích 4,15 km², dân số là 15.404 người, mật độ dân số đạt 3.712 người/km².

Chú thích

Xem thêm
Danh sách thị trấn tại Việt Nam

Huyện lỵ Việt Nam

Thanh Sơn (thị trấn)


Codici
 FOG – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Foggia (Italia)

Cinema
 Fog – un film del 1980, diretto dal regista John Carpenter
 The Fog - Nebbia assassina – un film del 2005, diretto dal regista Rupert Wainwright

FOG


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Asymmetricercus suohensis. Una ning gihulagway ni Mitoki ni adtong 1999. Ang Asymmetricercus suohensis sakop sa kahenera nga Asymmetricercus, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Hapon

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Hapon
Asymmetricercus

Asymmetricercus suohensis


Kaliwatan sa isda ang Cleisthenes herzensteini. Una ning gihulagway ni Schmidt ni adtong 1904. Ang Cleisthenes herzensteini sakop sa kahenera nga Cleisthenes, ug kabanay nga Pleuronectidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Sea of Okhotsk
Isdangtunay sa Yellow Sea
Isdangtunay sa East China Sea
Cleisthenes

Cleisthenes herzensteini


Zbigniew Banaszczyk (ur. 7 maja 1952 w Warszawie)  – polski prawnik, adwokat, doktor habilitowany nauk prawnych, nauczyciel akademicki Uniwersytetu Warszawskiego, specjalista w zakresie prawa cywilnego.

Życiorys
W 1975 ukończył studia prawnicze na Wydziale Prawa i Administracji Uniwersytetu Warszawskiego. W tym samym roku podjął pracę na macierzystej uczelni. Tam też w 1984 na podstawie napisanej pod kierunkiem Witolda Czachórskiego rozprawy pt. Zgoda poszkodowanego jako okoliczność wyłączająca bezprawność (w świetle odpowiedzialności deliktowej za czyn własny na zasadzie winy) otrzymał stopień naukowy doktora nauk prawnych w zakresie prawa. Na tym samym wydziale w 2013 na podstawie dorobku naukowego oraz rozprawy pt. Odpowiedzialność za szkody wyrządzone przy wykonywaniu władzy publicznej uzyskał stopień doktora habilitowanego stopień doktora habilitowanego nauk prawnych w zakresie prawa, specjalność: prawo cywilne. Został docentem Uniwersytetu Warszawskiego. Od 1986 wykonuje równocześnie zawód adwokata.

Przypisy

Absolwenci Wydziału Prawa i Administracji Uniwersytetu Warszawskiego
Polscy adwokaci
Polscy cywiliści
Wykładowcy Wydziału Prawa i Administracji Uniwersytetu Warszawskiego
Urodzeni w 1952
Ludzie urodzeni w Warszawie

Zbigniew Banaszczyk


An Listrocerum in uska genus han Coleoptera. An Listrocerum in nahilalakip ha familia nga Cerambycidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Listrocerum

Listrocerum


Velilla de San Antonio é um município da Espanha, na província e comunidade autônoma de Madrid. Tem 14,35 quilômetros quadrados de área e em  tinha  habitantes (). Limita com os municípios de Arganda del Rey, Loeches, Mejorada del Campo e Rivas-Vaciamadrid.

Municípios da Comunidade de Madrid
Municípios da Espanha por nome
Localidades da Comunidade de Madrid
Localidades da Espanha

Velilla de San Antonio


is a Japanese professional shogi player ranked 6-dan.

Early life
Murata was born on July 14, 1986, in Uozu, Toyama.  He learned how to play shogi when he was about five years old from his father. In 1998, Murata took the entrance exam for the Japan Shogi Association's apprentice school, but failed; he tried again the following year and was accepted at the rank of 6-kyū under the guidance of shogi professional .

Murata was promoted to the rank of 3-dan in 2004 at the age of eighteen, and obtained full professional status and the rank of 4-dan three years later after winning the 41st 3-dan League with a record of 15 wins and 3 losses.

Promotion history
Murata's promotion history is as follows:
 6-kyū: September 1999
 4-dan: October 1, 2007
 5-dan: March 6, 2012
 6-dan: November 7, 2017

References

External links
ShogiHub: Murata, Akihiro

Japanese shogi players
Living people
Professional shogi players from Toyama Prefecture
People from Uozu, Toyama
1986 births

Akihiro Murata


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Loxilobus pulcher. Una ning gihulagway ni Bolívar, I. ni adtong 1887. Ang Loxilobus pulcher sakop sa kahenera nga Loxilobus, ug kabanay nga Tetrigidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 State of Queensland

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa State of Queensland
Loxilobus

Loxilobus pulcher


Ang Esquina ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Departamento de Esquina, munisipyo, Provincia de Corrientes,
 Esquina (kapital sa munisipyo sa Arhentina), Provincia de Corrientes,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina

Esquina


Filippo Maria Renazzi (4 July 1745 – 29 June 1808) was an Italian Jurist and historian active in the Papal States of the eighteen century. During his life he was a well known scholar of criminal law, and nowadays he is mainly remembered for his history of the University of Rome.

Biography
He was born in Rome on 4 July 1745 to his Bolognese parents, Ercole Maria and Barbara Montacheti. As soon as he graduated in Law, as early as 1768, at the age of 21, he became a professor at the Archiginnasio Romano (as it was called at the time La Sapienza University of Rome). The following year he was entrusted with the Chair of criminal Law, which he held for 34 years. He was the author of Elements of Criminal Law (Elementa juris criminalis), adopted in many Italian universities as a textbook. In the four volumes that make up this work was the first to attempt a concise critical history of the discipline of criminal law.

His criminal doctrine spread throughout Italy and also in France. At the end of the eighteenth century it was among the most representative Italian penalists together with Luigi Cremani and Cesare Beccaria.

He was offered the chair of Jurisprudence of the University of Pavia, and in 1803 that of Criminal Law of the University of Bologna, but he refused to stay in Rome.
He was called by Empress Catherine II of Russia in St. Petersburg to collaborate in the laborious reform of the Criminal Code, which began in 1767 and lasted for many years.

He participated in the government of the 1798-99 Roman Republic, and for this reason at the restoration of the Papal States he was dismissed from teaching. He was shortly restored as professor at the Sapienza University in 1801 up to 1803 when he had to retire. In 1803 he was ascribed to Roman Nobility.

Renazzi dedicated the last years of his life to studies and publications, and in particular to his history of the University of Rome (La Sapienza University) published between 1803 and 1806.

He died in Rome on 29 June 1808, after 18 days of illness. His funeral monument is located in the entrance portico of the Basilica of Sant'Eustachio in Rome.

Works
Renazzi's main book related to Criminal Law is Elementa juris criminalis (Elements of criminal Law) in four volumes published in 1773, 1775, 1781, 1786. Renazzi in his book took a stand against the formalist and strict methods of the previous scholarship of criminal Laws, typical of authors such as Prospero Farinacci, moving towards a new, clear and structured approach typical of the Enlightenment, retaining however deep roots in the Roman Law, in the Catholic moral theology and in the classical studies. He cautiously opposed the death penalty and fiercely disapproved the use of torture in trials. He supported the separation of powers and a reduction in the judicial discretion. He slightly supported the inquisitorial system over the adversarial system.

Other juridical works of him are: De sortilegio et magia liber singularis (Venice: 1782), where he supports the decriminalization of witchcraft; De ordine seu forma judiciorum criminalium diatriba (Rome: 1777), an outline of the history of criminal Law; and Synopsis elementorum juris criminalis (Rome: 1803), a summary of his Elementa juris criminalis.

In his work on the Sapienza University of Rome (Storia dell'Università degli Studi di Roma detta comunemente la Sapienza, Rome: 1803-1806) he not only researches on the history of the university but also outlines the history of Roman culture from the middle ages to his time.

He wrote also a history of the Apostolic Palace (Notizie storiche degli antichi vicedomini del patriarchio lateranense e de' moderni prefetti del sagro Palazzo Apostolico ovvero maggiordomi pontifizi, Rome: 1797).

Renazzi wrote three essays in polemic with the thought of Jean-Jacques Rousseau, stating that classical studies and poetry have a positive impact on civilization when supported by morality.

References

1745 births
1808 deaths
Writers from Rome
Classical scholars of the Sapienza University of Rome
People from the Papal States
18th-century Italian historians
18th-century Italian jurists
Scholars of criminal law

Filippo Maria Renazzi


Anatoliy Moroz (; born 6 February 1948 in Berdychiv, Ukrainian SSR) is a former Soviet track and field athlete who competed in the high jump. He was the silver medallist at the 1966 European Junior Games before going on to win the gold medal at the 1967 European Indoor Games.

He set a career best of  in Kyiv in June 1969.

International competitions

See also
List of European Athletics Indoor Championships medalists (men)

References

Living people
1948 births
Soviet male high jumpers

Anatoliy Moroz


A Liga Portuguesa de Basquetebol (Seniores) de 2009/2010 foi a 77ª edição, competição organizada pela Federação Portuguesa de Basquetebol,  É disputada por 12 equipas, em duas fases. O Sport Lisboa e Benfica conquistou o seu 22º Título. (2º consecutivo - Bicampeão).

Primeira Fase

Clasificação Fase Regular

Calendário Fase Regular

Segunda Fase

Play-offs

Calendário Play-offs

Quartos de Final

Meias finais

Final

Referências

http://www.fpb.pt/fpb2014/!site.go?s=1&show=com&id=2724&layout=classificacao

http://www.fpb.pt/fpb2014/!site.go?s=1&show=com&id=2724&layout=resultados

http://www.fpb.pt/fpb2014/start_fpb_2014

Liga Portuguesa de Basquetebol de 2009–10


Kaliwatan sa murag-anay ang Nasutitermes araujoi. Una ning gihulagway ni Roonwal ug Rathore ni adtong 1976. Ang Nasutitermes araujoi sakop sa kahenera nga Nasutitermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Nasutitermes

Nasutitermes araujoi


Argininosukcinat-sintaza ili sintetaza (ASS; EC 22.214.171.124) je enzim koji katalizira sintezu argininosukcinata iz citrulina i [[asparaginska kiselina|aspartat]a]. Kod ljudi kodirasna je genom ASS koji se nalazi na hromosomu 9.

ASS je odgovoran za treći korak ciklusa ureje i jednu od reakcija ciklusa citrulin-NO.

Ekspresija

Sekvenca Gena ASS ima dužinu od najmanje 65 kb, uključujući najmanje 12 intronA. Kod ljudi, ASS je ekprimiran uglavnom u ćelijama jetre i bubrega.

Mehanizam

U prvom koraku katalizirane reakcije, citrulin napada α-fosfat ATP, kako bi formirao citrulin-adenilat, reaktivni međuprodukt. Vezivanje AMP-a za ureido (sličan ureji) grupu na citrulinu aktivira karbonilni centar za kasniji nukleofilni napad. Ova aktivacija olakšava drugi korak, u kojem α-amino grupa aspartata napada ureido grupu. Napad aspartatom je korak ograničavanja brzine reakcije. Ovaj korak proizvodi slobodne AMP i L-argininosukcinat.

Termodinamički, adenilacija citrulinske ureido grupe je povoljnija od analogne fosforilacije. Osim toga, napad citrulina na α-fosfat ATP-a proizvodi ekvivalentni pirofosfat, koji se može hidrolizirati u termodinamički povoljnoj reakciji, kako bi se osigurala dodatna energija za podsticanje adenilacije.

Struktura

Kvaternarna

Argininosukcinat-sintetaza je homotetramer, pri čemu se svaka podjedinica sastoji od 412 ostataka. Interfejsi između podjedinica sadrže niz slane mostove i vodikove veze, a C-kraj svake podjedinice uključen je u oligomerizaciju, interakcijom sa C-krajevima i domena vezanja nukleotida drugih podjedinica.

Aktivno mjesto

Kristali rendgenskih zraka stvorene su strukture za argininosukcinat-sintetazu iz Thermus thermophilus , E. coli,  Thermotoga maritime i Homo sapiens. U ASS -u  T. thermophilus, E. coli i H. sapiens, citrulin i aspartat čvrsto su vezani u aktivnom mjestu, interakcijom s ostacima serina i arginina; interakcije supstrata s ostalim ostacima na aktivnom mjestu variraju ovisno o vrsti. U T. thermophilus,  ureido grupa citrulina premještena je tokom nukleofilnog napada, kako bi se postigla dovoljna blizina α-fosfata ATP-a. U E. coli, predlaže se da vezivanje ATP-a uzrokuje konformacijski pomak koji okuplja domen vezanja nukleotida i domen sintetaze. Struktura argininosukcinat-sintetaze sa vezanim ATP-om na aktivnom mjestu nije postignuta, iako modeliranje sugerira da je udaljenost između ATP-a i ureido grupe citrulina manja u ljudskoj argininosukcinat-sintetazi nego u E. coli, pa je vjerovatno da je za katalizu potrebna znatno manja konformacijska promjena. Domen vezanja ATP argininosukcinat-sintetaze sličan je onom kod drugih ATP N-tipa pirofosfataza.

Funkcija

Argininosukcinat-sintetaza uključena je u sintezu kreatina, poliamina, arginina, ureje i dušik-oksida.

Sinteza arginina

Transformacija citrulina u argininosukcinat je korak koji ograničava brzinu sinteze arginina. Aktivnost argininosukcinat-sintetaze u sintezi arginina uglavnom se javlja u vanjskoj mitohondrijskoj membrani periportnih jetrenih ćelija kao dio ciklusa ureje, s tim da se određena aktivnost javlja u  ćelijama bubrežne kore . Genetički nedostaci koji uzrokuju pogrešnu lokalizaciju argininosukcinat-sintetaze na vanjskoj membrani mitohondrija uzrokuju citrulininemiju tipa II.

Kod fetusa i dojenčadi, arginin se također proizvodi putem aktivnosti argininosukcinat-sintetaze u ćelijama crijeva, vjerovatno za nadopunu niskog nivoa arginina koji se nalazi u majčinom mlijeku. Ekspresija argininosukcinat-sintetaze u crijevima prestaje nakon dvije do tri godine života.

Smatra se da se regulacija aktivnosti argininosukcin-sintetaze u sintezi arginina događa prvenstveno na transkripcijskoj razini kao odgovor na glukokortikoide, cAMP, glukagon i insulin. Također je "in vitro" dokazano da arginin snižava ekspresiju argininosukcinat-sintetaze, dok je citrulin regulira.

Ciklus citrulin-NO

Enzim endotelna sintaza dušik-oksida proizvodi dušik-oksid iz arginina u endotelnim ćelijama. Argininosukcinat-sintetaza i argininosukcinatn-lijaza recikliraju citrulin, nusprodukt proizvodnje dušik-oksida, u arginin. Budući da je dušik-oksid važna signalna molekula, ova uloga ASS-a značajna je za vaskularnu fiziologiju. U ovoj ulozi aktivnost argininosukcinat-sintetaze u velikoj mjeri reguliraju upalne ćelijske signalne molekule poput citokina.

Pokazano je da se u endotelnim ćelijama ekspresija ASS-a povećava laminskim smicanjem naprezanja zbog pulsirajućeg protoka krvi. Emerging evidence suggests that ASS may also be subject to regulation by phosphorylation at the Ser-328 residue by protein kinase C-α and by nitrosylation at the Cys-132 residue by nitric oxide synthase.

Klinički značaj

Citrulinemija

Citrulinemija je nasljedna autosomno recesivna bolest. U genu ASS identificirano je najmanje 50 mutacija koje uzrokuju citrullinemiju tipa I. Većina ovih mutacija zamjenjuje jednu aminokiselinu drugom u ASS -u. Ove mutacije vjerojatno utiču na strukturu enzima i njegovu sposobnost vezanja za citrulin, aspartat i druge molekule. Nekoliko mutacija dovodi do proizvodnje abnormalno kratkog enzima koji ne može učinkovito odigrati svoju ulogu u ciklusu ureje.

Defekti ASS -a ometaju treći korak ciklusa ureje, sprečavajući jetru da prerađuje višak dušika u ureu. Kao rezultat toga, dušik (u obliku amonijaka) i drugi nusprodukti ciklusa ureje (poput citrulina) nakupljaju se u krvotoku. Amonijak je otrovan, posebno za nervni sistem. Akumulacija amonijaka u prvih nekoliko dana života dovodi do lošeg hranjenja, povraćanja, napada i drugih znakova i simptoma citrullinemije tipa I.

Liječenje ovog defekta uključuje dijetu sa niskim sadržajem proteina i dodatak prehrani sa argininom i fenilacetatom. Arginin dopušta da se ciklus ureje završi sam, stvarajući podloge potrebne za izvorno učvršćivanje amonijaka. To će smanjiti pH krvi. Osim toga, fenilacetat reagira s rezervnim glutaminom, rezultirajući fenilacetoglutaminom, koji se može izlučiti bubrezima.

Kancer
U genu ASS identificirano je najmanje 50 mutacija s koje uzrokuju citrullinemiju tipa I. Većina ovih mutacija zamjenjuje jednu aminokiselinu drugom u ASS -u. Ove mutacije vjerojatno utiču na strukturu enzima i njegovu sposobnost vezanja za citrulin, aspartat i druge molekule. Nekoliko mutacija dovodi do proizvodnje abnormalno kratkog enzima koji ne može učinkovito obaviti svoju ulogu u ciklusu ureje.

Defekti ASS -a ometaju treći korak ciklusa ureje, sprječavajući jetru da prerađuje višak dušika u ureu. Kao rezultat toga, dušik (u obliku amonijaka) i drugi nusprodukti ciklusa uree (poput citrulina) nakupljaju se u krvotoku. Amonijak je otrovan, posebno za nervni sistem. Akumulacija amonijaka u prvih nekoliko dana života dovodi do lošeg hranjenja, povraćanja, napadaja i drugih znakova i simptoma citrullinemije tipa I.

Liječenje ovog defekta uključuje dijetu sa niskim sadržajem proteina i dodatak prehrani sa argininom i fenilacetatom. Arginin dopušta da se ciklus uree završi sam, stvarajući podloge potrebne za izvorno učvršćivanje amonijaka. To će smanjiti pH krvi. Osim toga, fenilacetat reagira s rezervnim glutaminom, rezultirajući fenilacetoglutaminom, koji se može izlučiti bubrezima., and melanoma. Naprimjer, defekti ASS -a javljaju se u 87% karcinoma gušterače. Ćelije raka stoga ne mogu sintetizirati dovoljno arginina za svoje procese, pa se moraju oslanjati na arginin u prehrani. Pokazalo se da iscrpljivanje arginina u plazmi upotrebom arginin-deiminaza dovodi do regresije tumora kod miševa.

Također pogledajte
 Citrulinemija
 Ciklus ureje
 Sintetaza

Reference

Vanjski linkovi
GeneReviews/NCBI/NIH/UW entry on Argininosuccinate Synthetase Deficiency; ASS Deficiency; Argininosuccinic Acid Synthetase Deficiency; CTLN1; Citrullinemia, Classic

EC 6.3.4
Ciklus ureje
Geni na hromosomu 9
Ljudski proteini
Enzimi
Proteomika

ASS (gen)


Fermium er eitt frumevni, ið er nummar 100 í skeiðbundnu skipaninini.

Frumevni

Fermium


Kaliwatan sa alibangbang ang Marblepsis nyses. Una ning gihulagway ni Druce ni adtong 1887. Ang Marblepsis nyses sakop sa kahenera nga Marblepsis, ug kabanay nga Lymantriidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Marblepsis

Marblepsis nyses


Hilmer Pettersson is a retired Swedish footballer. Pettersson made 19 Allsvenskan appearances for Djurgården and scored 8 goals.

References

Swedish men's footballers
Allsvenskan players
Djurgårdens IF Fotboll players
Men's association football players not categorized by position
Year of birth missing

Hilmer Pettersson


An Uaru in uska genus han Actinopterygii. An Uaru in nahilalakip ha familia nga Cichlidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Uaru

Uaru


The 14th Army () was a field army of the Red Army during the Russian Civil War era.

History
The army was formed under the command of Kliment Voroshilov by an order of the Revolutionary Military Council on 4 June 1919 from the 2nd Ukrainian Soviet Army, part of the Southern Front. It initially included the 7th Ukrainian Rifle Division, and the Crimean Soviet Army was subordinated to it until July. From June, the army fought in fierce defense battles with the White Armed Forces of South Russia, and in its rear with the anarchist Revolutionary Insurrectionary Army of Ukraine in the Donbas and Left-Bank Ukraine towards Yekaterinoslav, Poltava, and Sumy. On 26 June, the army became part of the Ukrainian Group of Forces of the Southern Front alongside the 12th Army, although this organization was abolished on 26 July after the latter was directly subordinated to the Commander-in-Chief. On 7 July, the 7th Ukrainian Soviet Division was disbanded, and during the month the 41st and 57th Rifle Divisions joined the army, while the 58th Rifle Division was formed from the Crimean Rifle Division, itself formed from the Crimean Soviet Army. The 46th and 60th Rifle Divisions became part of the army in August, though the 60th was transferred within the month. In September, the 7th Rifle Division and the 8th Cavalry Division  joined the army.

The army fought in the Orel–Kursk operation in October and November, launching the main attack and taking Kromy, Fatezh, Lgov, and Kursk. During the operation, on 14 October, the 13th Army shock group (including the Latvian Rifle Division, the Red Cossack Cavalry Brigade, and P.A. Pavlov's Separate Rifle Brigade), created to launch the main attack, was transferred to the 14th Army after a White attack cut it off from the rest of the 13th Army. The Estonian Rifle Division joined the army in the same month, but was transferred before its end. In November, the 7th and 57th Rifle Divisions and the 8th Cavalry Division were transferred and replaced by the 5th and 45th Rifle Divisions. The shock group was disbanded on 28 November after the Soviet victory.

In the offensive of the Southern and Southeastern Fronts in late 1919 and early 1920, the army fought in the Kharkov operation, the Donbas operation, and the Pavlograd-Ekaterinoslav Operation, during which it captured Yekaterinoslav. The 14th Army cut off the left flank group of the Volunteer Army from the rest of the Volunteer Army in December and January 1920 in the Berdyansk Operation, reaching the Sea of Azov. The 5th Division was transferred in December, and the 42nd Rifle Division was part of the army during January 1920, with the 46th Division transferring during the month. On 10 January 1920, in accordance with an order issued four days earlier, it became part of the Southwestern Front when the Southern Front was reorganized. The 60th Division rejoined the army in February, and the 45th and Latvian Divisions transferred in March. In February and March, the army captured Odessa, Tiraspol, and Right-bank Ukraine in the Odessa operation.

In April, the 44th and 45th Rifle Divisions joined the army. In May, the 44th and 45th Divisions transferred and the 8th Cavalry Division rejoined the army. The army fought in defensive battles against Polish troops in the Polish–Soviet War during April and May. In June, the 44th and 45th Divisions rejoined the army, with the 47th Rifle Division also joining the army. From June to August the army fought in the Lvov operation, attacking in the area of Gaysin, Vinnytsia and Proskurov. In July, the 47th Rifle and 8th Cavalry Divisions transferred. In August, the 45th and 47th Rifle and 8th Cavalry Divisions returned to the army, alongside the 24th Rifle Division. The army failed to capture Lvov due to the Polish victory in the war. In October, the 8th Cavalry was transferred and the 24th Rifle was transferred in November. In November, the army fought against the remnants of the Ukrainian Army in the area of Proskurov and Kamenets-Podolsk. During the month the 12th and 55th Rifle Divisions joined the army. In December, the 12th, 41st, 45th, 47th, 55th, and 60th Divisions transferred out of the army, while the 58th Division was briefly part of it. On 5 January 1921, the army was disbanded.

Commanders
The army was led by the following commanders during its existence:
 Kliment Voroshilov (7 June–8 July 1919)
 Semyon Aralov (acting, 18–29 July 1919)
 Alexander Yegorov (29 July–6 October 1919)
 Ieronim Uborevich (5 October 1919–24 February 1920)
 Pavel Marmuzov (25 February–17 April 1920)
 Ieronim Uborevich (17 April–7 July 1920)
 Mikhail Molkochanov (8 July–27 September 1920)
 Matvei Vasilenko (27 September–15 November 1920)
 Ieronim Uborevich (15 November–15 December 1920)
 Iona Yakir (15 December 1920–6 January 1921)

References

Citations

Bibliography

Soviet field armies in the Russian Civil War
Military units and formations established in 1919
Military units and formations disestablished in 1921

14th Army (RSFSR)


An Neolamprologus wauthioni in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Max Poll hadton 1949. An Neolamprologus wauthioni in nahilalakip ha genus nga Neolamprologus, ngan familia nga Cichlidae. Ginklasipika han IUCN an species komo kulang hin datos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Neolamprologus

Neolamprologus wauthioni


Dumium (łac. Dioecesis Dumiensis) – stolica historycznej diecezji w Portugalii, erygowanej w roku 558, a zlikwidowanej w roku 1114. Współcześnie miejscowość Dume w dystrykcie Braga. Obecnie katolickie biskupstwo tytularne.

Biskupi tytularni

Bibliografia

Tytularne stolice biskupie Kościoła katolickiego w dzisiejszej Portugalii

Dumium


An Mycteroperca cidi in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Fernando Cervigón hadton 1966. An Mycteroperca cidi in nahilalakip ha genus nga Mycteroperca, ngan familia nga Serranidae. Ginklasipika han IUCN an species komo kulang hin datos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Mycteroperca

Mycteroperca cidi


Sericoleon paessleri là một loài côn trùng trong họ Myrmeleontidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Esben-Petersen miêu tả năm 1933.

Chú thích

Tham khảo

Sericoleon

Sericoleon paessleri


Colorista nacional é uma das premiações do Troféu HQ Mix, prêmio brasileiro dedicado aos quadrinhos que é realizado desde 1989.

História
Entre 1999 e 2003, a categoria "Colorista" fez parte do Troféu HQ Mix. Apenas em 2016 esses profissionais voltaram a ter uma categoria própria, chamada "Colorista / Arte-finalista", na qual eram premiados tanto trabalhos voltados para a colorização quanto arte-final (a ganhadora foi de Cris Peter, por seu trabalho como colorista). Em 2017, o prêmio foi dividido em duas categorias independentes, passando a existir tanto "Colorista nacional" quanto "Arte-finalista nacional".

A categoria "Colorista nacional" é destinada a premiar coloristas brasileiros com base em sua produção do ano anterior ao da realização da cerimônia. Os vencedores são escolhidos por votação entre profissionais da área (roteiristas, desenhistas, jornalistas, editores, pesquisadores etc.) a partir de uma lista de dez indicados elaborada pela comissão organizadora do evento.

Vencedores

Ver também
 Troféu HQ Mix
 Lista de ganhadores do Troféu HQ Mix

Ligações Externas

!

Troféu HQ Mix - Colorista


Ang Kyariz Dardab ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Dardab Kārēz, agianan nga patubig sa ilalum sa yuta, Wilāyat-e Paktīkā,
 Dardāb Kārēz, agianan nga patubig sa ilalum sa yuta, Wilāyat-e Paktīkā,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Kyariz Dardab


Kaliwatan sa alibangbang ang Zygaena ganymedes. Una ning gihulagway ni Herrich-schäffer ni adtong 1852. Ang Zygaena ganymedes sakop sa kahenera nga Zygaena, ug kabanay nga Zygaenidae.

Matang nga nahiubos

Ang kaliwatan gibahinbahin ngadto sa matang nga nahiubos:

 Z. g. dellabrunai
 Z. g. freyeriana
 Z. g. nevshehirica
 Z. g. sultana

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Zygaena

Zygaena ganymedes


Kaliwatan sa ito ang Crossoloricaria variegata. Una ning gihulagway ni Franz Steindachner ni adtong 1879. Ang Crossoloricaria variegata sakop sa kahenera nga Crossoloricaria, ug kabanay nga Loricariidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Crossoloricaria
Isdangtunay sa Provincia de San Juan (lalawigan sa Argentina)

Crossoloricaria variegata


AOH – codice aeroportuale IATA dell'Aeroporto Lima Allen County, Lima (Ohio), Stati Uniti

Aoh


Wulfila pallidus là một loài nhện trong họ Anyphaenidae.

Loài này thuộc chi Wulfila. Wulfila pallidus được Octavius Pickard-Cambridge miêu tả năm 1895.

Chú thích

Tham khảo

Wulfila

Wulfila pallidus


An Vireo solitarius in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Wilson hadton 1810. An Vireo solitarius in nahilalakip ha genus nga Vireo, ngan familia nga Vireonidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 V. s. solitarius
 V. s. alticola
 V. s. plumbeus
 V. s. cassinii
 V. s. lucasanus

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Vireo

Vireo solitarius


Holly Rock Fields is a  biological Site of Special Scientific Interest east of Coalville in Leicestershire.

This is a nationally important site as it is primarily the nationally scarce National Vegetation Classification type MG5, crested dog's-tail and common knapweed grassland. The fields have not been subject to agricultural intensification, and they are floristically diverse.

The site is private land with no public access.

References

Sites of Special Scientific Interest in Leicestershire

Holly Rock Fields


RBH – codice ISO 3166-2:PS del governatorato di Ramallah nello Stato di Palestina
 RBH – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Brooks Lodge (Alaska) (Stati Uniti)

Rbh


Kaliwatan sa alibangbang ang Stagmatophora niphocrana. Una ning gihulagway ni Turner ni adtong 1926. Ang Stagmatophora niphocrana sakop sa kahenera nga Stagmatophora, ug kabanay nga Cosmopterigidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Stagmatophora

Stagmatophora niphocrana


"" (which has been translated as "Welcome Vision", but can also be read as "Pleasant Daydream") is both a German poem by Otto Bierbaum and a Lied (art song) by Richard Strauss, his Op. 48/1. The opening line is "Nicht im Schlafe hab ich das geträumt" ("I did not dream this while asleep"). It is the first of a set of five songs by Strauss composed in 1900 and published in Berlin in 1901 by Adolph Fürstner. The works were scored for voice and piano, and arranged for voice and orchestra in 1918 by the composer.

Poem

"" first appeared in Irrgarten der Liebe (Maze of love) in Berlin and Leipzig in 1901. The full title of the collection of songs, poems and aphorisms is "Der Neubestellte Irrgarten Der Liebe: Um Etliche Gaenge Und Lauben Vermehrt, Verliebte Launenhafte, Moralische Und Andere Lieder, Gedichte U. Sprueche. Bis 1905.", where it appears in the section "Bilder und Traeume" (Images and dreams).

Freundliche VisionNicht im Schlafe hab' ich das geträumt,
Hell am Tage sah ich's schön vor mir:
Eine Wiese voller Margeritten;
Tief ein weißes Haus in grünen Büschen;
Götterbilder leuchten aus dem Laube.
Und ich geh' mit Einer, die mich lieb hat,
Ruhigen Gemütes in die Kühle
Dieses weißen Hauses, in den Frieden,
Der voll Schönheit wartet, daß wir kommen.
Und ich geh' mit einer, die mich lieb hat,
In den Frieden voll Schönheit.

Pleasant DaydreamNot in my sleep did I dream it,
Saw it in broad daylight lovely before me:
A meadow full of dill daisies,
A white house deep in greenery,
Godlike figures shining among the leaves.
And I go there with one who loves me,
Quiet of mind in the cool
Of this white house at peace,
Waiting full of beauty for us to come.
And I go with one who loves me,
Into the peace full of beauty.

Composition history

Strauss composed "", along with the other four songs of Op. 48, in 1900. This song sets a poem by Otto Julius Bierbaum, while the other four set poems by Karl Henckell. Strauss composed art songs as a transition between working in instrumental music and opera; he wrote his first opera, Feuersnot, the same year.

He originally scored the five songs for voice and piano. The songs were published in 1901 by Adolph Fürstner. Strauss also made an arrangement for voice and orchestra in 1918. "" is among the songs that the composer presented in more than one program on tours of the US, in Carnegie Hall in 1904, and in 1921 in Town Hall in two recitals.

Julius Patzak and the Bavarian State Opera Orchestra broadcast a particularly noteworthy version, which is consistent with Strauss's "preference ... for fastish speeds without sentimentality."

Music
""  has features in common with "Traum durch die Dämmerung", also on a text by Bierbaum, including a shift of key, here to illustrate the contrast of sleeping and a vision while awake. Strauss repeats for the last two lines elements from before, "" (And I walk with one who loves me), condensing the text that took three lines before to "in den Frieden voll Schönheit" (into the peace full of beauty), sung over a tonic pedalpoint in the same pattern as all of the song.

By other composers
The poem "" also inspired other composers, such as Max Reger, who set lines 3 to 9 to music as No. 2 of his Zwölf Lieder, Op. 66, in 1902. Lutz Landwehr von Pragenau set the poem in 1979 for baritone and piano as his Op. 1/1 in Zwei Lieder für Bariton und Klavier.

References

External links

 Richard Strauss / Freundliche Vision ("Nicht im Schlafe hab' ich das geträumt"), song for voice & piano (or orchestra), Op. 48/1 (TrV 202/1) AllMusic
  Freundliche Vision, Op. 48/1 / Richard Strauss  BBC

Songs by Richard Strauss
1900 songs
Songs based on poems

Freundliche Vision


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Hybusa minuta. Una ning gihulagway ni Mello-leitão ni adtong 1939. Ang Hybusa minuta sakop sa kahenera nga Hybusa, ug kabanay nga Proscopiidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Hybusa

Hybusa minuta


Ang Arroyo de la Zarza ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Arroyo de la Zarza (suba sa Arhentina), Provincia de Entre Ríos,

Espanya

 Arroyo de la Zarza (suba sa Espanya), Andalucía, Province of Córdoba,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Espanya

Arroyo de la Zarza


Kaliwatan sa uk-ok ang Coptotermes elisae. Una ning gihulagway ni Desneux ni adtong 1905. Ang Coptotermes elisae sakop sa kahenera nga Coptotermes, ug kabanay nga Rhinotermitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Coptotermes

Coptotermes elisae


The Flying Frenchman is a bronze sculpture by César Baldaccini, installed outside the Hong Kong Cultural Centre along Tsim Sha Tsui's waterfront, in Kowloon, Hong Kong. The sculpture was gifted to Hong Kong by the Cartier Foundation in 1992. The name "Freedom Fighter" was rejected by Hong Kong's government, causing the artist not to attend the unveiling ceremony in 1993.

References

External links

1990s establishments in Hong Kong
1992 works
Bronze sculptures in China
Monuments and memorials in Hong Kong
Outdoor sculptures in Hong Kong
Statues in Hong Kong
Tsim Sha Tsui

The Flying Frenchman


Ang Kūh-e Āhanī ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Kōh-e Āhanī, bukid, Wilāyat-e Ghōr,

Iran

 Kūh-e Āhanī (bukid sa Ostān-e Khorāsān-e Jonūbī),
 Kūh-e Āhanī (bukid sa Bushehr),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Iran

Kūh-e Āhanī


An Aprophata quatuordecimmaculata in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1947. An Aprophata quatuordecimmaculata in nahilalakip ha genus nga Aprophata, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Philippines. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Aprophata

Aprophata quatuordecimmaculata


You Don't Come Close è un cd live della band punk Ramones.

Registrato il 13 settembre 1978 e pubblicato nel 2001 dalla Dynamic Italy, è stato registrato quando il gruppo suonava nello show televisivo tedesco "Musikladen" che si è tenuto all'Hammersmith Palais di Brema (Germania Ovest).

Tracce

Formazione
 Joey Ramone - voce
 Johnny Ramone - chitarra
 Dee Dee Ramone - basso e voce d'accompagnamento
 Marky Ramone - batteria

Note

Collegamenti esterni

You Don't Come Close


Kaliwatan sa isda ang Nothobranchius rubroreticulatus. Una ning gihulagway ni Jacques Blache ug Miton ni adtong 1960. Ang Nothobranchius rubroreticulatus sakop sa kahenera nga Nothobranchius, ug kabanay nga Nothobranchiidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kapos sa datos.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Aprika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Aprika
Nothobranchius

Nothobranchius rubroreticulatus


O Forte Longueuil era um forte de pedra que ficava, de 1690 a 1810, em Longueuil, Canadá.

Ruínas do Canadá
Castelos do Canadá
Arquitetura colonial francesa no Canadá

Forte Longueuil


Duck Dodgers er en amerikansk animeret tv-serie baseret på den teatralske animerede kortfilm fra 1953 af samme navn. Serien blev produceret af Warner Bros. Tegnefilmen kørte fra 2003 til 2005. Duck Dodgers er en tegneserie science fiction-serie, med Looney Tunes -karaktererne i metafiktive roller, med karakteren Daffy Duck som titelkarakteren. Den blev oprindeligt sendt på Cartoon Network.

Medvirkende

Danske Stemmer

Afsnit

Modtagelse

Anerkendelser
Duck Dodgers blev nomineret i 2004 Annie Award for enestående præstation i en animeret tv-produktion produceret for børn, musik i en animeret tv-produktion, produktionsdesign i en animeret tv-produktion og stemmeskuespil i en animeret tv-produktion. Den vandt Annie-prisen i 2004 for Music in an Animated Television Production, musik af Robert J. Kral. Den blev også nomineret til en Emmy Award for enestående lydredigering – Live Action og Animation og Special Class Animated Program i 2004, og igen i 2005. Den vandt senere for fremragende performer i et animeret program - Joe Alaskey.

Referencer

Eksterne henvisninger

Tv-programmer fra Cartoon Network
Tv-serier fra 2000'erne
Tv-programmer fra USA
Warner Bros. Discovery

Duck Dodgers (tv-serie)


Lejbówka – część wsi Brzezinki w Polsce, położona w województwie świętokrzyskim, w powiecie jędrzejowskim, w gminie Wodzisław.

W latach 1975–1998 Lejbówka należała administracyjnie do województwa kieleckiego.

Przypisy

Brzezinki (powiat jędrzejowski)

Lejbówka


The Phonetic Journal was the official journal of The Phonetic Society based at the Kingston Buildings in Bath, Somerset, England and is the first ever journal about phonetics. It was published subtitled as Published Weekly, Devoted to the Propagation of Phonetic Shorthand, and Phonetic Reading, Writing and Printing.

It was printed starting 1841 by Isaac Pitman, and published by F. Pitman at the Phonetic Depot, at 20, Paternoster Row, in London. The journal was initially in 12 small pages plus a 4-page advertising and information wrapper per issue. It published materials in traditional spelling as well as in phonetic spelling, and phonetic shorthand. It also included news of the Phonetic Society and its members.

The Phonetic Alphabet
The journal promoted The Phonetic Alphabet. It explained the alphabet promoted as "consisting of 36 letters, namely the 23 useful letters of the common alphabet (c, q and x being rejected) and 13 new letters included. The vowels a, e, i, o, u were used for their short sound as in pat, pet, pit, pot and put and all the other letters having their usual signification".

A proposed order of the alphabet was as follows:

Consonants: p, b; t, d; ç, j; k, g; f, v; [th], [dh], s, z; ʃ, ʒ; m, n, ŋ; l, r; w, y; h.

Vowels: a, ɐ; e, ɛ; i, [ee]; o, [o]; γ, σ; u, ɥ.

Diphthongs: ei (as in by), iu (as in new), ou (as in now), ai (as in ay), oi (as in ay).

The alphabet also included 9 "foreign sounds", 7 from French and 2 from German.

Further contributions for a proposed alphabet
Isaac Pitman, the founder of the journal published Phonotypy in 1844, his major work on spelling reform just three years after the founding of the journal. Pitman and Alexander John Ellis, an English mathematician and philologist jointly proposed in 1845 an English Phonotypic Alphabet made up of 40 letters based mainly on the Phonetic Alphabet of The Phonetic Journal and that of The Phonotypic Journal. Furthermore, in a book edited in 1848, under the title A Plea for Spelling Reform, by Alexander John Ellis, edited by Isaac Pitman, the authors compiled a series of articles from The Phonetic Journal. and from other periodicals, recommending an enlarged alphabet and "A Reformed Spelling of the English Language" as a "means of placing the arts of Reading and Writing within the reach of all who speak the English language or wish acquire it", as Pitman said in the intro.

See also
English-language spelling reform
English Phonotypic Alphabet

Notes
Sample volume of The Phonetic Journal. (Vol. 41 for the year 1882)

Phonetics journals
Publications established in 1841
English-language journals

The Phonetic Journal


Kościół pw. Najświętszej Maryi Panny Częstochowskiej w Klukowie – rzymskokatolicki kościół parafialny należący do dekanatu Szepietowo diecezji łomżyńskiej.

Historia
Prace związane z budową kościoła zostały rozpoczęte w dniu 1 września 1996 roku. Proboszczem parafii w tym czasie był ksiądz Ryszard Niwiński. W dniu 20 września były już ukończone fundamenty pod nową świątynię. Następną czynnością związana z budową była zbiórka drewna budowlanego. Była ona prowadzona przy współpracy z innymi parafiami. W latach 1997-1998 wybudowano dwie wieże, obłożono ściany klinkierem, wykończono je granitem.

W 1999 roku świątynia została pokryta blachą dachówkową, natomiast wieże - blachą miedzianą. Przez kolejne miesiące były prowadzone prace wewnątrz kościoła: została położona posadzka granitowo-marmurowa, została wykonana stolarka z dębu parafialnego, chodniki.

W dniu 26 sierpnia 2002 roku, w uroczystość Matki Bożej Częstochowskiej świątynia została konsekrowana przez biskupa łomżyńskiego Stanisława Stefanka.

Przypisy

Świątynie pod wezwaniem Najświętszej Maryi Panny Częstochowskiej
Kościoły rzymskokatolickie w Klukowie (powiat wysokomazowiecki)

Kościół Najświętszej Maryi Panny Częstochowskiej w Klukowie


Kahenera sa mga alibangbang ang Baileya. Ang Baileya sakop sa kabanay nga Nolidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto

Baileya (alibangbang)


Bandeirantes là một đô thị thuộc bang Mato Grosso do Sul, Brasil. Đô thị này có diện tích 3115,514 km², dân số năm 2007 là 5843 người, mật độ 1,88 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Mato Grosso do Sul
Nhà thám hiểm Bồ Đào Nha

Bandeirantes


– japoński piłkarz występujący na pozycji bramkarza.

Kariera klubowa
Od 1997 do 2010 roku występował w klubie Kyoto Sanga FC.

Bibliografia

Japońscy piłkarze
Urodzeni w 1978
Piłkarze Kyoto Sanga F.C.

Naohito Hirai


OSS 117 Is Unleashed aka  OSS 117 se déchaîne is a 1963 French spy film starring Kerwin Mathews. It is part of the OSS 117 series.

Cast
Kerwin Mathews as Hubert Bonisseur de La Bath, alias OSS 117
Nadia Sanders as Brigitta
Irina Demick as Lucia
Henri-Jacques Huet as Renotte
Jacques Harden as Roos
Roger Dutoit as Mayan
Albert Dagnant as Forestier

Reception
It was the 14th most popular film of the year in France with admissions of 2,329,798. Mathews reprised the role one more time in Shadow of Evil.

References

External links
OSS 117 se déchaîne at IMDb
film page at Uni France
Film review at Lucid Nightmare

1963 films
1960s French-language films
French spy thriller films
1960s spy thriller films
French black-and-white films
French sequel films
Films directed by André Hunebelle
1960s French films

OSS 117 Is Unleashed


Kaliwatan sa ito ang Phalacronotus bleekeri. Una ning gihulagway ni Albert Günther ni adtong 1864. Ang Phalacronotus bleekeri sakop sa kahenera nga Phalacronotus, ug kabanay nga Siluridae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kinaminosang kalabotan.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Asya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Asya
Phalacronotus

Phalacronotus bleekeri


Il distretto di Krems-Land è un distretto amministrativo austriaco dello stato della Bassa Austria. Il capoluogo, non compreso nel distretto, è Krems an der Donau, ed il centro maggiore distrettuale è Langenlois.

Geografia antropica
Il distretto è suddiviso in 30 comuni, di cui 4 con status di città e 20 con diritto di mercato. Ogni comune ha scritto sotto i propri comuni catastali (Katastralgemeinden), corrispettivi grossomodo alle frazioni.

Città
 Dürnstein
 Dürnstein, Dürnsteiner Waldhütten, Oberloiben, Rothenhof, Unterloiben
 Gföhl
 Felling, Garmanns, Gföhl, Gföhleramt, Großmotten, Grottendorf, Hohenstein, Lengenfelderamt, Litschgraben, Mittelbergeramt, Moritzreith, Neubau, Ober-Meisling, Rastbach, Reisling, Reittern, Seeb, Unter-Meisling, Wurfenthalgraben
 Langenlois
 Gobelsburg, Langenlois, Mittelberg, Reith, Schiltern, Zeiselberg, Zöbing
 Mautern an der Donau
 Baumgarten, Hundsheim, Mautern an der Donau, Mauternbach

Comuni mercato
 Aggsbach
 Aggsbach Markt, Groisbach Köfering, Willendorf in der Wachau
 Albrechtsberg an der Großen Krems
 Albrechtsberg an der Großen Krems, Arzwiesen, Attenreith, Els, Eppenberg, Gillaus, Harrau, Klein-Heinrichschlag, Marbach an der Kleinen Krems, Purkersdorf
 Furth bei Göttweig
 Aigen, Furth bei Göttweig, Klein-Wien, Oberfucha, Palt, Steinaweg, Stift Göttweig
 Grafenegg
 Diendorf am Kamp, Engabrunn, Etsdorf am Kamp, Grafenegg, Grunddorf, Haitzendorf, Kamp, Sittendorf, Walkersdorf am Kamp
 Hadersdorf-Kammern
 Hadersdorf am Kamp, Kammern
 Krumau am Kamp
 Eisenberg, Idolsberg, Krumau am Kamp, Krumauer Waldhütten, Preinreichs, Thurnberg, Tiefenbach, Unterdobrawaldhütten
 Lengenfeld
 Lichtenau im Waldviertel
 Allentsgschwendt, Brunn am Wald, Ebergersch, Engelschalks, Erdweis, Gloden, Großreinprechts, Jeitendorf, Kornberg, Ladings, Lichtenau, Loiwein, Obergrünbach, Pallweis, Scheutz, Taubitz, Wietzen, Wurschenaigen
 Maria Laach am Jauerling
 Benking, Felbring, Friedersdorf, Gießhübl, Haslarn, Hinterkogel, Hof, Kuffarn, Litzendorf, Loitzendorf, Maria Laach am Jauerling, Mitterndorf, Nonnersdorf, Oberndorf, Schlaubing, Thalham, Weinberg, Wiesmannsreith, Zeißing, Zintring
 Mühldorf
 Amstall, Elsarn am Jauerling, Mühldorf, Niederranna, Oberranna, Ötz, Ötzbach, Povat, Trandorf
 Paudorf
 Eggendorf, Höbenbach, Hörfarth, Krustetten, Meidling, Paudorf, Tiefenfucha
 Rastenfeld
 Marbach im Felde, Mottingeramt, Niedergrünbach, Ottenstein, Peygarten-Ottenstein, Rastenberg, Rastenfeld, Sperkental, Zierings
 Rossatz-Arnsdorf
 Bacharnsdorf, Hofarnsdorf, Mitterarnsdorf, Oberarnsdorf, Rossatz, Rossatzbach, Rührsdorf, St. Johann im Mauerthale, St. Lorenz
 Sankt Leonhard am Hornerwald
 Obertautendorferamt, St. Leonhard am Hornerwald, Untertautendorferamt, Wilhalm, Wolfshoferamt
 Schönberg am Kamp
 Altenhof, Buchberger Waldhütten, Fernitz, Freischling, Kriegenreith, Mollands, Oberplank, Plank am Kamp, Raan, Schönberg, Schönberg-Neustift, See, Stiefern, Thürneustift
 Senftenberg
 Imbach, Meislingeramt, Priel, Reichaueramt, Senftenberg, Senftenbergeramt
 Spitz
 Gut am Steg, Schwallenbach, Spitz, Vießling
 Straß im Straßertale
 Diendorf am Walde, Elsarn im Straßertal, Obernholz, Straß im Straßertale, Wiedendorf
 Stratzing
 Weißenkirchen in der Wachau
 Joching, St. Michael, Weißenkirchen in der Wachau, Wösendorf in der Wachau

Comuni
 Bergern im Dunkelsteinerwald
 Geyersberg, Maria Langegg, Nesselstauden, Oberbergern, Paltmühl, Plaimberg, Scheiblwies, Schenkenbrunn, Unterbergern, Wolfenreith
 Droß
 Droß, Droßeramt
 Gedersdorf
 Altweidling, Brunn im Felde, Donaudorf, Gedersdorf, Schlickendorf, Stratzdorf, Theiß
 Jaidhof
 Eisenbergeramt, Eisengraben, Eisengraberamt, Jaidhof, Schiltingeramt, Schiltingeramt
 Rohrendorf bei Krems
 Neustift an der Donau, Neuweidling, Oberrohrendorf, Unterrohrendorf
 Weinzierl am Walde
 Großheinrichschlag, Habruck, Himberg, Lobendorf, Maigen, Neusiedl, Nöhagen, Ostra, Reichau, Stixendorf, Weinzierl am Walde, Wolfenreith

Altri progetti

Distretto di Krems-Land


American rock band X Ambassadors has released three studio albums, four extended plays and 31 singles.

Studio albums

Extended plays

Singles

As lead artist

As featured artist

Other charting songs

Guest appearances

Music videos

Notes

References

Discographies of American artists
Rock music group discographies

X Ambassadors discography


Kaliwatan sa isda ang Bothus robinsi. Una ning gihulagway ni Topp ug Michel Hoff ni adtong 1972. Ang Bothus robinsi sakop sa kahenera nga Bothus, ug kabanay nga Bothidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa New York (estado)
Isdangtunay sa Tinípong Bángsà
Bothus

Bothus robinsi


Sigle
 LRU – Acronimo di Least Recently Used, algoritmo di distribuzione della memoria cache
 LRU – Line Replaceable Unit, usato in aeronautica per definire i componenti dell'aeromobile sostituibili dal personale di manutenzione di linea

Codici
 LRU – codice aeroportuale IATA dell'Aeroporto Internazionale di Las Cruces (Nuovo Messico), negli Stati Uniti d'America

Lru


Charles Wiggers was a Belgian racewalker. He competed in the men's 10 kilometres walk at the 1920 Summer Olympics.

References

Year of birth missing
Year of death missing
Athletes (track and field) at the 1920 Summer Olympics
Belgian male racewalkers
Olympic athletes for Belgium
Place of birth missing

Charles Wiggers


Igbeti é uma vila localizada na parte norte do Oió, Nigéria.  Igbeti também é conhecida como "Marble City" por seus ricos depósitos de mármores. Iya Mopo e Agbele Rock são os dois locais mais visitados em Igbeti. Iya Mopo Hill, a colina mais alta de Igbeti, já foi usada como abrigo contra ataques. Agbele Rock é uma estátua formada naturalmente que descreve uma mãe com carga na cabeça carregando seu filho.

Localidades de Oió

Igbeti


Graça là một đô thị thuộc bang Ceará, Brasil. Đô thị này có diện tích 281,89 km², dân số năm 2007 là 15144 người, mật độ 53,7 người/km².

Ghi chú

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Ceará

Graça


Mary Ellen Avery (Camden, 6 de maio de 1927 – Wellesley, 4 de dezembro de 2011) foi uma pediatra estadunidense. Nos anos 1950, as pesquisas pioneiras de Avery ajudaram a descobrir a principal causa da síndrome da angústia respiratória do recém-nascido (SARRN): sua identificação do surfactante pulmonar levou ao desenvolvimento de uma terapia substitutiva para crianças prematuras e estima-se que 830 mil vidas foram salvas devido a isso. Em 1991, o presidente George W. Bush concedeu-lhe a Medalha Nacional de Ciências por seu trabalho sobre a SARRN.

Membros da Academia de Artes e Ciências dos Estados Unidos
Membros da Associação Americana para o Avanço da Ciência
Professores da Escola de Medicina Harvard
Membros da Academia Nacional de Ciências dos Estados Unidos
Medalha Nacional de Ciências

Mary Ellen Avery


Rivelazioni (Disclosure) è un romanzo di Michael Crichton scritto nel 1994. Da esso è stato tratto l'omonimo film con Michael Douglas e Demi Moore.

Trama
Tom Sanders è un importante dirigente dell'azienda Digicom, attiva nel settore delle tecnologie e in procinto di fondersi con un'altra importantissima ditta. Tom si sveglia una mattina allegro perché sa che sarà promosso in seguito alla fusione, tuttavia raggiunto l'ufficio comincia a sentire voci che dicono che lui sia stato scavalcato, e Phil (l'avvocato del suo principale) gli fa capire che le voci corrispondono a verità. Arrivato nell'ufficio del capo dell'azienda scopre che a scavalcarlo è stata Meredith Johnson, una dirigente molto avvenente con cui ha avuto una intensa relazione diversi anni prima.

Meredith e Tom si incontrano per una riunione di lavoro, durante la riunione Meredith provoca ripetutamente Tom con avance di tipo sessuale tuttavia Tom fa finta di nulla, ad un certo punto mentre Tom è impegnato in una telefonata con il cellulare Meredith gli toglie il telefono di mano e gli salta addosso chiedendogli insistentemente di fare sesso. Tom inizialmente rifiuta facendo capire a Meredith che non ha intenzione di tradire la moglie (Tom si era sposato poco dopo la rottura con Meredith), tuttavia lei continua a baciarlo e toccarlo. Ad un certo punto Tom sembra cedere alle avances e comincia un rapporto con Meredith, ma si interrompe dopo pochi secondi e fugge dalla stanza.

Il giorno dopo Tom va al lavoro pensando che sia bene per tutti dimenticare l'accaduto, ma appena arrivato viene raggiunto da Phil che gli comunica che Meredith ha intenzione di denunciarlo per molestie sessuali, lui nega e ripete costantemente di essere innocente.

Il capo della Digicom vuole tenere segreta la vicenda per non far saltare la fusione e quindi cerca di far risolvere la faccenda in breve tempo, decide di appoggiare la tesi di Meredith e di convincere entrambi a rivolgersi ad una mediazione invece che ad un processo.

Tom è disperato, si rivolge alla migliore avvocatessa in materia di molestie sessuali e minaccia di far saltare la fusione rendendo pubblica la notizia con una querela, questo gli porta contro anche i suoi fidati amici e colleghi che temono di veder sfumare i profitti derivanti dalla fusione. Tom dovrà faticare moltissimo per provare la propria innocenza.

Temi
Il romanzo tratta il tema della grande difficoltà che una vittima ha nel provare la propria innocenza in un caso di stupro.

Inoltre nel libro è presente il tema delle donne al potere: Meredith è una dirigente donna che si comporta peggio dei peggiori uomini, perché fa mobbing a Tom, lo molesta e infine lo denuncia quando questi si nega.

In una nota all'inizio l'autore precisa che non intende affermare che le donne siano peggiori degli uomini e che la maggior parte degli stupri siano inventati dalle vittime, ma solo che una persona al potere può essere onesta oppure disonesta indipendentemente dal sesso.

Collegamenti esterni

Romanzi di Michael Crichton
Romanzi di autori statunitensi

Rivelazioni (Crichton)


Cam Thượng là một xã thuộc huyện Ba Vì, thành phố Hà Nội, Việt Nam.

Xã Cam Thượng có diện tích 8,26 km², dân số năm 1999 là 5775 người, mật độ dân số đạt 699 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Cam Thượng


Antiteizam (koristi se i naziv protivboštvo) jest aktivno protivljenje teizmu. Termin se može koristiti u nekoliko pogleda; prema teističkoj tački gledišta, termin se koristi kao izravno suprostavljanje organiziranoj religiji ili vjerovanju u bilo kakvu vrstu božanstva, dok se prema teističkoj tački gledišta odnosi na suprostavljanje samo jednom bogu ili bogovima.

Protivljenje teizmu
Prijevod s engleskog Oxford rječnika definira antiteistu kao "osobu koja se protivi vjerovanju u postojanje boga ili bogova." Najraniji citat ovog značenja može se pronaći 1833. Antiteist se može protiviti postojanju svih bogova, a ne samo specifičnih bogova u raznim religijama.

Antiteizam se također koristi kao termin za osobe koje smatraju da je teizam opasan ili razoran. U svojoj knjizi Letters to a Young Contrarian (izdanoj 2001), Christopher Hitchens daje primjer ovog gledišta: "Ne bih za sebe rekao da sam ateist, nego više da sam antiteist. Ne samo da smatram da su sve religije ista vrsta neistine, već smatram da je utjecaj crkvi i religijskih vjerovanja štetan."

Protivljenje pojmu Boga
Chambers rječnik definira antiteizam na tri različita načina: "doktrina antagonistička teizmu, 'negiranje' postojanja Boga; protivljenje Bogu". U većini slučajeva, "protivljenje Bogu" ne znači da antiteist vjeruje u postojanje Boga, ali mu se protivi u vidu mizoteizma (mržnje bogova), već stav da bi postojanje Boga bilo loše ili nemoralno. Sve tri defincije odgovaraju Hitchensovom korištenju i to ne da je to samo anti-religiozni stav, nevjerovanje u božanstva, već da je i protivljenje postojanja boga. Druga je sinonim jakog ateizma. Međutim, prva i treća čak ne moraju biti ateističke u prirodi.

Jedna od ranijih defincija antiteizma se pripisuje francuskom katoličkom svećeniku Jacquesu Maritainu (1953) za koga je antiteizam bio "aktivna muka protiv svega na šta nas posjeća Bog" (str. 104) kao i profesoru božanstava Univerziteta u Edinburghu Robertu Flintu (1877). Flintova predavanja iz 1877. su se zvala Antiteističke teorije. Ovaj termin je široko koristio kao termin za sve vrste protivljenja svojoj vrsti teizma, koji je opisao kao "vjerovanje da nebo i zemlja i sve što sadrže, duguju svoje postojanje mudrosti i volji vrhovnom, samopostojećem, svemogućem, sveznajućem, pravednom i blagonaklonom Biću, koji nezavisno djeluje od onog što je On napravio." Nastavlja:

Kad se bavimo teorijama koje nemaju ništa zajedničko osim toga što su antagonističke prema teizmu, važno je imati općepriznati naziv da ih razlikujemo. Antiteizam djeluje kao prikladna riječ. Naravno, također je i mnogo opširnija nego sâm termin ateizam. Može označavati sve ideje koje se protive teizmu. Prema tome, u antiteizam možemo uvrstiti i ateizam... Međutim, postoji još antiteističkih teorija osim ateizma. Politeizam nije ateizam, jer ne odbacuje izjavu da postoji božanstvo; ali jeste antitestitička teorija jer odbacuje tvrdnju da postoji samo jedno božanstvo. Panteizam nije ateizam, jer priznaje da postoji Bog; ali jeste antiteistička teorija jer odbija izjavu da je Bog različit od stvaranja i da posjeduje atribute poput mudrosti, svetosti i ljubavi. Svaka teorija koja odbacuje opisivanje Boga prema atributima koji su neophodni za Njegov karakter, jeste antiteistička. Jedino one teorije koje odbijaju priznati da postoje dokazati za postojanje Boga su ateističke.

Međutim, Flint također prihvata da se antiteizam najčešće drugačije smatra od njegove tačke gledišta. Govori da se ponekad svrstava pod ateizam, te opisuje gledište da se teizam opovrgnuo, umjesto opštijeg termina koga koristi Flint. Odbija pojam neteizam kao alternativni, "ne čisto zbog svog hibridnog porijekla i oličja, ali također zato što je previše obiman. Teorije fizičkih i mentalnih nauka su neteističke, čak i kad, direktno ili indirektno, nisu antagonističke prema teizmu."

Opozicija Bogu često se naziva disteizam (što znači "vjerovanje u božanstvo koje nije dobronamjerno") i mizoteizam (što znači, strogo govoreći, "mržnja Boga"). Primjeri vrsta ateizma koji se zasnivaju na principu opozicije Boga su ateistički i teistički satanizam kao i malteizam.

Također pogledajte
 Antireligija
 Ateizam
 Agnosticizam
 Humanizam

Bilješke

Reference

 Browne, Janet, The Power of Place, Volume 2 of the Biography of Charles Darwin.(Alfred Knopf, 2002)
 Hitchens, Christopher (2001). Letters to a Young Contrarian (). New York: Basic Books.
 Maritain, Jacques (1953). The Range of Reason. London: Geoffrey Bles. Electronic Text
 Bilješka: 8. poglavlje djela The Meaning of Contemporary Atheism (str. 103–117, Electronic Text) ponovno je štampanje djela Review of Politics, Vol. 11 (3) jula 1949, str. 267–280 Electronic Text. Slična verzija se nalazi u djelu The Listener, Vol. 43 br.1102, 9. 3. 1950. str. 427–429,432.
 Segal, David, Atheist Evangelist, article in the Washington Post Thursday, October 26, 2006; Page C01
 Witham, Larry, By Design (Encounter Books, 2003)
 Wolff, Gary, in The New Atheism, The Church of the Non-Believers reprinted in Wired Magazine, November 2006
 Wright, N. T., The Last Word (HarperSanFrancisco, 2005)

Antireligija
Antiteizam
Ateizam
Kritike religije

Antiteizam


Cải Viên là một xã thuộc huyện Hà Quảng, tỉnh Cao Bằng, Việt Nam.

Địa lý
Xã Cải Viên nằm ở phía đông bắc huyện Hà Quảng, có vị trí địa lý:
Phía đông giáp Trung Quốc
Phía tây giáp xã Cần Yên
Phía nam giáp xã Nội Thôn
Phía bắc giáp Trung Quốc.

Xã Cải Viên có diện tích 33,37 km², dân số năm 2019 là 2.250 người, mật độ dân số đạt 67 người/km².

Trên địa bàn xã Cải Viên có các ngọn núi như lũng Mằn, lũng Tháy và có đồi Tăng Đôi.

Hành chính
Xã Cải Viên được chia thành 9 xóm: Cha Vạc, Chông Mạ - Lũng Tải, Đông Có, Lũng Rẩu, Nậm Nịch, Nặm Đin, Nhỉ Đú, Sộc Nặm - Eng Mậy - Lũng Pán, Tả Piẩu.

Lịch sử
Địa bàn xã Cải Viên hiện nay trước đây vốn là hai xã Cải Viên và Vân An thuộc huyện Hà Quảng.

Ngày 10 tháng 6 năm 1981, Hội đồng Chính phủ ban hành Quyết định 245-CP về việc:
Tách các xóm Lũng Tải, Lũng Pán, Sộc Nặm của xã Nội Thôn sáp nhập vào xã Cải Viên
Tách các xóm Chả Vạc, Bản Kiễng, Lũng Rẫn, Pác Tém của xã Nội Thôn sáp nhập vào xã Vân An
Tách các xóm Ảng Bó, Kéo Quyển của xã Vân An sáp nhập vào xã Lũng Nặm.

Ngày 9 tháng 9 năm 2019, Hội đồng Nhân dân tỉnh Cao Bằng ban hành Nghị quyết số 27/NQ-HĐND về việc sáp nhập một số xóm thuộc hai xã Cải Viên và Vân An.

Trước khi sáp nhập, xã Cải Viên có diện tích 14,16 km², dân số là 1.212 người, mật độ dân số đạt 86 người/km², có 5 xóm: Chông Mạ - Lũng Tải, Đông Có, Sộc Nặm - Eng Mậy - Lũng Pán, Nậm Nịch, Tả Piẩu. Xã Vân An có diện tích 19,21 km², dân số là 1.038 người, mật độ dân số đạt 54 người/km², có  xóm: Nặm Đin, Lũng Rẩu, Nhỉ Đú, Cha Vạc.

Ngày 10 tháng 1 năm 2020, Ủy ban Thường vụ Quốc hội ban hành Nghị quyết số 864/NQ-UBTVQH14 về việc sắp xếp các đơn vị hành chính cấp huyện, cấp xã thuộc tỉnh Cao Bằng (nghị quyết có hiệu lực từ ngày 1 tháng 2 năm 2020). Theo đó, sáp nhập toàn bộ diện tích và dân số của xã Vân An vào xã Cải Viên.

Chú thích

Tham khảo

Xã, phường, thị trấn biên giới Việt Nam - Trung Quốc

Cải Viên


Kaliwatan sa kasili ang Bathycongrus aequoreus. Una ning gihulagway ni Gilbert ug Cramer ni adtong 1897. Ang Bathycongrus aequoreus sakop sa kahenera nga Bathycongrus, ug kabanay nga Congridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Hawaii
Bathycongrus

Bathycongrus aequoreus


Takmičenje u skoku s motkom za muškarce na Svjetskom prvenstvu u atletici 2005. održano je 9. i 11. augusta na Olimpijskom stadionu u Helsinkiju.

Rekordi
Aktualni rekordi u skoku s motkom prije početka takmičenja prikazani su u tabeli.

Osvajači medalja

Satnica
 Sva vremena su po istočnoevropskom vremenu (UTC + 2)

Kvalifikacije

Grupa A

1.  Nick Hysong, 5,60 m Q
2.  Igor Pavlov, 5,60 m Q
3.  Tim Lobinger, 5,60 m Q
3.  Dmitrij Markov, 5,60 m Q
3.  Patrik Kristiansson, 5,60 m Q
6.  Daichi Sawano, 5,45 m q
6.  Kevin Rans, 5,45 m q
8.  Jean Galfione, 5,45 m
9.  Piotr Buciarski, 5,30 m
  Toby Stevenson, NM
  Leonid Andrejev, NM
  Vladislav Revenko, NM
  Feiliang Liu, NM

Grupa B

1.  Pavel Gerasimov, 5,60 m Q
2.  Giuseppe Gibilisco, 5,45 m q
2.  Danny Ecker, 5,45 m q
2.  Rens Blom, 5,45 m q
2.  Brad Walker, 5,45 m q
6.  Konstadinos Filippidis, 5,45 m
6.  Damiel Dossévi, 5,45 m
8.  Giovanni Lanaro, 5,45 m
9.  Denis Jurčenko, 5,45 m
9.  Steven Hooker, 5,45 m
11.  Jure Rovan, 5,30 m
11.  Matti Mononen, 5,30 m
  Kim Yoo-Suk, NM
  Lars Börgeling, NM

Finale

1.  Rens Blom, 5,80 m (SB)
2.  Brad Walker, 5,75 m
3.  Pavel Gerasimov, 5,65 m (SB)
4.  Igor Pavlov, 5,65 m
5.  Giuseppe Gibilisco, 5,50 m
5.  Tim Lobinger, 5,50 m
5.  Nick Hysong, 5,50 m
8.  Daichi Sawano, 5,50 m
9.  Patrik Kristiansson, 5,50 m
10.  Kevin Rans, 5,35 m
  Dmitrij Markov, NM
  Danny Ecker, NM

Vanjski linkovi
 Rezultati – kvalifikacije
 Rezultati – finale

2005.

Svjetsko prvenstvo u atletici 2005 – skok s motkom (muškarci)


Carriera musicale
Iniziò ad esibirsi usando il suo vero nome, Ron Thal; in seguito ha adottato il soprannome "Bumblefoot" dal nome in inglese dell'infezione fungina, che ha scoperto di avere mentre aiutava sua moglie agli esami di veterinaria. La Vigier Guitars ha anche realizzato per Ron la "Vigier Bumblefoot Guitar", a forma di piede e disegnata come un bombo con ali decorative. La chitarra fu presentata a Bumblefoot nel 1998, ad una riunione NAMM a Los Angeles.

Ron si è unito ai Guns N' Roses a metà del 2006, sostituendo alla chitarra Buckethead. Con il gruppo ha debuttato all'Hammerstein Ballroom a New York, il 12 maggio 2006. Da allora sono stati insieme in tour in Europa e Nord America, e si esibiranno anche in Giappone, Sud America ed Oceania. Bumblefoot ha suonato le parti di chitarra solista in Chinese Democracy, nonostante l'album sia in produzione dal 1994, molto prima che Ron entrasse nel gruppo. L'album è stato pubblicato ufficialmente il 23 novembre 2008.

Dal 2015 fa parte del supergruppo Art of Anarchy. Due anni più tardi è cofondatore di un altro supergruppo, i Sons of Apollo, composto anche dal batterista Mike Portnoy, il bassista Billy Sheehan, il tastierista Derek Sherinian e il cantante Jeff Scott Soto.

Chitarre
Bumblefoot usa soprattutto la Bumblefoot Guitar, realizzata dall'azienda francese Vigier, inoltre si avvale di modelli Excalibur e Surfreter, ma anche la B.B.F.S.C.G. (Bumblefoot Swiss Cheese Guitar). Di recente è stato rilasciato un altro modello esclusivo per Ron, con plettri e cavi già usati sulla Swiss Cheese.

Discografia

Da solista
2000 – Uncool
2000 – 911
2003 – Forgotten Anthology
2005 – Normal
2008 – Abnormal
2015 - Little Brother is Watching

Con la Ron Thal Band
 1995 – The Adventures of Bumblefoot
 1997 – Hermit
 1998 – Hands

Con i Guns N' Roses
 2008 – Chinese Democracy

Con gli Art of Anarchy
 2015 – Art of Anarchy
 2017 – The Madness

Con i Sons of Apollo
 2017 – Psychotic Symphony
 2020 – MMXX

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Chitarristi heavy metal
Chitarristi hard rock
Guns N' Roses

Bumblefoot


Kappingin í 400 metrum frí í svimjing hjá monnunum á Summar-OL 2012 fór fram hin 28. juli 2012 í Aquatics Centre London.

Met

Áðrenn hesa kapping vóru heimsmetið og olympiska metið á 400 metrum frí hjá monnum hesi:

Hesi met vóru sett á Olympisku stevnuni:

Úrslit
Olympiski meistarin, Park Tae-Hwan, var kolldømdur eftir innleiðandi riðlarnar fyri feil í startinum, men henda avgerð var tó broytt seinni sama dag, og hann slapp at svimja finaluna hóast alt, hetta hendi eftir at Koreanska Svimjisambandi kærdi avgerðina, og varð hon sum sagt gingin á møti. Hetta merkir so fyri føroyska Pál Joensen, at hann ikki gjørdist nummar 9 men nummar 10. Hann var tó álíkavæl sera tætt uppá at koma í finaluna, bara 11/100 av einum sekundi.

Innleiðandi

Finalan

Keldur

Svimjing á Summar-OL 2012

Svimjing á Summar-OL 2012, 400 metrar frí (menn)


An Barbus boboi in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Schultz hadton 1942. An Barbus boboi in nahilalakip ha genus nga Barbus, ngan familia nga cyprinidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an duro. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Barbus

Barbus boboi


An Cinnyricinclus sharpii in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Jackson hadton 1898. An Cinnyricinclus sharpii in nahilalakip ha genus nga Cinnyricinclus, ngan familia nga Sturnidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Cinnyricinclus

Cinnyricinclus sharpii


Üsküdar is an underground station and the western terminus of the M5 line of the Istanbul Metro in Üsküdar. It is located beneath Üsküdar Square, near the Bosporus in the Mimar Sinan neighborhood. Connection to trans-Bosporus Marmaray commuter rail service is available from Üsküdar station as well as IETT city buses and municipal ferries from Üsküdar pier.

The station consists of an island platform with two tracks. Since the M5 is an ATO line, protective gates on each side of the platform open only when a train is in the station. Üsküdar station was opened on 15 December 2017, together with eight other stations to Yamanevler.

Station layout

References

Railway stations opened in 2017
Istanbul metro stations
Üsküdar
2017 establishments in Turkey
Railway stations in Turkey opened in the 2010s

Üsküdar (Istanbul Metro)


Portel là một đô thị thuộc bang Pará, Brasil. Đô thị này có diện tích 25384,78 km², dân số năm 2007 là 44393 người, mật độ 1,7 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Pará

Portel, Pará


Psoralea laxa is 'n plantspesie in die familie Fabaceae en is endemies aan die Wes-Kaap.

Bronne
 REDLIST Sanbi
 Plants of the World Online

Psoralea
Flora van Suid-Afrika
Endemiese plante van Suid-Afrika

Psoralea laxa


Kaliwatan sa murag-anay ang Microtermes macronotus. Una ning gihulagway ni Holmgren ni adtong 1913. Ang Microtermes macronotus sakop sa kahenera nga Microtermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Microtermes

Microtermes macronotus


Kaliwatan sa murag-anay ang Bulbitermes kraepelini. Una ning gihulagway ni Holmgren ni adtong 1913. Ang Bulbitermes kraepelini sakop sa kahenera nga Bulbitermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Bulbitermes

Bulbitermes kraepelini


Alang sa ubang mga dapit sa mao gihapon nga ngalan, tan-awa ang Gunung Tritis.

Bungtod ang Gunung Tritis sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Jawa Timur, sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.  metros ibabaw sa dagat kahaboga ang nahimutangan sa Gunung Tritis, o  ka metros sa ibabaw sa naglibot nga tereyn. Mga  ka kilometro ang gilapdon sa tiilan niini.

Ang yuta palibot sa Gunung Tritis kabungtoran sa amihanan, apan sa habagatang-sidlakan nga kini mao ang patag. Sa habagatang-kasadpan, dagat ang pinakaduol sa Gunung Tritis. Kinahabogang dapit sa palibot ang Gunung Angel,  ka metros ni kahaboga ibabaw sa dagat,  km sa amihanan sa Gunung Tritis. Dunay mga  ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Gunung Tritis medyo hilabihan populasyon.. Sa rehiyon palibot sa Gunung Tritis, mga lawis, ug mga luuk talagsaon komon.

Hapit nalukop sa lasang ang palibot sa Gunung Tritis.  Ang klima habagat. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Marso, sa  °C, ug ang kinabugnawan Pebrero, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Enero, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Agosto, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Mga bungtod sa Jawa Timur

Gunung Tritis (bungtod sa Jawa Timur)


Mitohondrijska koproporfirinogen-III oksidaza (skraćeno kao CPOX) je enzim koji je kod ljudi kodiran gen om "CPOX" sa hromosoma 13. Genetički defekt u enzimu kod životinja dovodi do smanjene proizvodnje hema. Medicinsko stanje povezano s ovim defektom enzima naziva se nasljedna koproporfirija.

CPOX, šesti enzim biosintetskog puta hema, pretvara koproporfirinogen III u protoporfirinogen IX preko dva uzastopna koraka oksidativne dekarboksilacije. Aktivnost enzima CPOX, koji se nalazi u mitohondrijskoj membrani, mjeri se u limfocitima.

Funkcija
CPOX je enzim uključen u šesti korak [metabolizam|[metabolizma]] porfirin a koji katalizira oksidativnu dekarboksilaciju  koproporfirinogena III u protoporfirinogen IX u putevima biosinteze hema i hlorofila. Protein je homodimer koji sadrži dva interno vezana gvožđeva atoma po molekuli prirodnog proteina. Enzim je aktivan u prisustvu molekulnog kisika koji deluje kao akceptor elektrona. Enzim je široko rasprostranjen jer je pronađen u različitim eukariotskim i prokariotskim izvorima.

Struktura

Gen
Ljudski CPOX je mitohondrijski enzim kodiran CPOX genom od 14 kb, koji sadrži sedam egzona smještenih na hromosomu 3, sekvenca  q11.2.

Protein
CPOX se eksprimira kao 40 kDa prekursor i sadrži amino terminalni signal ciljanja mitohondrija. Nakon proteolitske obrade, protein je prisutan kao zreli homodimerni oblik s molekulskom masom od 37 kDa.

Klinički značaj
Nasljedna koproporfirija (HCP) i harderoporfirija su dva fenotipski odvojena poremećaja koji se tiču parcijalnog nedostatka CPOX-a. U dominira HCP neurovisceralna simptomatologija. Dodatno, može biti povezano sa bolovima u stomaku i/ili fotosenzitivnošću kože. U biohemijskim testovima zabilježena je hiperekskrecija koproporfirina III u urinu i fecesu. HCP je autosomno dominantni nasljedni poremećaj, dok je harderoporfirija rijetka eritropoetska varijanta oblika HCP-a i nasljeđuje se autosomno recesivno. Klinički, karakterizira ga neonatusna hemolitska anemija. Kod pacijenata sa harderoporfirom,  onekad je opisano i  prisustvo kožnih lezija sa izraženim fekalnim izlučivanjem harderoporfirina.

Do danas je opisano preko 50 CPOX mutacija koje uzrokuju HCP. Većina ovih mutacija rezultira supstitucijom aminokiselinskih ostataka unutar strukturnog okvira CPOX-a. U pogledu molekulske osnove HCP-a i harderoporfirije, mutacije CPOX-a kod pacijenata sa harderoporfirijom su demonstrirane u području egzona 6, gdje su također identificirane mutacije kod pacijenata sa HCP-om.  Kako bi samo pacijenti sa mutacijom u ovoj regiji (K404E) mogli razviti harderoporfiriju, ova mutacija je dovela do smanjenja drugog koraka reakcije dekarboksilacije tokom konverzije koproporfirinogena u protoporfirinogenu IX, što implicira da se aktivno mjesto enzima uključenog u drugi korak dekarboksilacije nalazi u egzonu 6.

Interakcije
Pokazalo se da CPOX ima  interakcije sa atipskim keto-izokoproporfirinom (KICP) kod ljudi sa izloženošću živi (Hg).

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi

Geni na hromosomu 3
Ljudski proteini
Proteomika
Proteinske porodice

CPOX


Kaliwatan sa isda ang Ventrifossa vinolenta. Una ning gihulagway ni Iwamoto ug Merrett ni adtong 1997. Ang Ventrifossa vinolenta sakop sa kahenera nga Ventrifossa, ug kabanay nga Macrouridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Ventrifossa

Ventrifossa vinolenta


Ang Zhaṟay ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Zhēṟay (bukid), Wilāyat-e Ghaznī,
 Ziṟay, bukid, Wardak,
 Zhaṟaī, bukid, Kandahār,
 Zhaṟêy, distrito, Kandahār,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Zhaṟay


An Urosaurus graciosus in uska species han Reptilia nga ginhulagway ni Hallowell hadton 1854. An Urosaurus graciosus in nahilalakip ha genus nga Urosaurus, ngan familia nga Phrynosomatidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 U. g. graciosus
 U. g. shannoni

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Urosaurus

Urosaurus graciosus


An Anomalopidae in uska familia han Actinopterygii. An Anomalopidae in nahilalakip ha ordo nga Beryciformes, classis nga Actinopterygii, phylum nga Chordata, ngan regnum nga Animalia. An familia nga Anomalopidae in naglalakip hin 8 ka mga species, sumala ha Catalogue of Life.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Anomalopidae

Anomalopidae


Thor Girl, il cui vero nome è Tarene, è un personaggio dei fumetti, creato da Dan Jurgens (testi) e John Romita Jr. (disegni), pubblicato dalla Marvel Comics. Comprimaria di Thor, la sua prima apparizione è in Thor (seconda serie) n. 22 (2000).

Biografia del personaggio

Tarene era la Designata, una persona molto importante del suo popolo, le sue capacità di preveggenza furono notate da Thanos di Titano (successivamente rivelato essere un potente ma difettoso clone del vero Thanos) che decise di usarla per adempiere al suo progetto di annullare la vita dall'universo.

In quell'occasione Thor riuscì a sconfiggere il clone di Thanos e i suoi alleati Mangog e Tarakis.

Tarene sentendosi sola e in debito con il dio del tuono usò i suoi poteri per divenire una dea simile a Thor mantenendo i suoi poteri cosmici.

Dopo la morte di Odino, Tarene perse i suoi poteri cosmici e decise di vivere sulla terra nei panni di una normale ragazza trasformandosi in Thor Girl all'occorrenza.

Civil War

Tarene decide di registrarsi e combattere contro i ribelli.

Secret Invasion

Alla fine dell'invasione segreta skrull, che ha stravolto l'universo Marvel, si scopre che Thor Girl era in realtà una Skrull.
È ignoto se lo sia sempre stata o se, come altri eroi, sia stata sostituita in seguito.

Poteri e abilità
Quando aveva i suoi poteri cosmici poteva rivaleggiare con Odino. Diventata una dea ora detiene una forza e resistenza sovrumana ed ha la caratteristica degli altri dei di Asgard di vivere a lungo.
Possiede un martello simile a quello di Thor, sebbene non potente come Mjolnir, che le dà le capacità di controllare gli agenti atmosferici e di emettere raggi di energia.

Personaggi di Thor
Divinità Marvel Comics

Thor Girl


Kaliwatan sa isda ang Lepophidium negropinna. Una ning gihulagway ni Hildebrand ug Barton ni adtong 1949. Ang Lepophidium negropinna sakop sa kahenera nga Lepophidium, ug kabanay nga Ophidiidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kinaminosang kalabotan. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Gulf of California
Lepophidium

Lepophidium negropinna


Salinitet je stepen slanosti otopljene soli u vodi. Koristi se kako bi se iskazala slanost uglavnom mora i predstavlja se u promilima težine, tj. u hiljaditom dijelu mjerene težine. Salinitet je važan faktor u određivanju mnogih hemijskih osobina prirodnih voda i bioloških procesa u njoj, to je termodinamičko stanje varijable koja, uz temperaturu i pritisak, upravlja fizičkim svojstvima poput gustoće i toplotnog kapaciteta vode.

Definicija
Salinitet je jedna od najvažnijih osobina morske vode. Prosječni salinitet svjetskih mora iznosi oko 35 promila, tj. oko 35 g otopljene soli po jednom kilogramu vode. Te vrijednosti saliniteta su manje u blizini kopna gdje se rijeke ulijevaju u more. Rijeke i jezera mogu imati širok raspon saliniteta, s manje od 0,01 g/kg do nekoliko g/kg, iako postoji mnogo mjesta na kojima je izmjerena veća vrijednost saliniteta. Mrtvo more ima salinitet viši od 200 g/kg.

Reference

Hemijska okeanografija
Ekologija vode
Okeanografija
Litoralna geografija
Indikatori kvaliteta vode

Salinitet


Virginia Slims of Florida – nierozgrywany kobiecy turniej tenisowy Kategorii II zaliczany do cyklu WTA Tour. Pierwsza edycja została rozegrana w Palm Beach Gardens, kolejne dwie w Key Biscayne, w latach 1987 – 1992 w Boca Raton, a ostatnie dwie w Delray Beach. Pierwsza edycja została rozgrywana na nawierzchni ziemnej, a wszystkie następne na kortach twardych.

Najbardziej utytułowaną tenisistką w tym turnieju była Steffi Graf, która sześciokrotnie odnosiła zwycięstwo, występując aż w dziewięciu finałach na dwanaście rozegranych edycji.

Mecze finałowe

Gra pojedyncza

Gra podwójna

Bibliografia

WTA Tour
Turnieje tenisowe WTA Tier I
Turnieje tenisowe WTA Tier II
Turnieje tenisowe w Stanach Zjednoczonych
Nierozgrywane turnieje tenisowe

Virginia Slims of Florida


Kaliwatan sa alibangbang ang Triclonella pictoria. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1916. Ang Triclonella pictoria sakop sa kahenera nga Triclonella, ug kabanay nga Momphidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Triclonella

Triclonella pictoria


Grand Prix de Fourmies 2023 var den 90. udgave af det franske cykelløb Grand Prix de Fourmies. Det blev kørt den 10. september 2023 med start og mål Fourmies i departementet Nord. Løbet var en del af UCI ProSeries 2023.

Løbet blev vundet af belgiske Tim Merlier fra .

Resultater

Hold og ryttere

Danske ryttere

* DNF = gennemførte ikke

Startliste

Referencer

Eksterne henvisninger

2023
UCI ProSeries 2023

Grand Prix de Fourmies 2023


Alang sa ubang mga dapit sa mao gihapon nga ngalan, tan-awa ang Pasir Karamat.

Bukid ang Pasir Karamat sa Indonesia. Nahimutang ni sa lalawigan sa Jawa Barat, sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa habagatan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.  metros ibabaw sa dagat kahaboga ang nahimutangan sa Pasir Karamat.

Ang yuta palibot sa Pasir Karamat medyo kabukiran. Ang kinahabogang dapit sa palibot dunay gihabogon nga  ka metro ug  km sa amihanan sa Pasir Karamat. Dunay mga  ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Pasir Karamat medyo hilabihan populasyon..

Hapit nalukop sa lasang ang palibot sa Pasir Karamat.  Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Oktubre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Disyembre, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Disyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Septiyembre, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Kabukiran sa Jawa Barat
Kabukiran sa Indonesya nga mas taas kay sa 500 metros ibabaw sa dagat nga lebel

Pasir Karamat (bukid, lat -7,27, long 107,21)


An Hoplocercus spinosus in uska species han Reptilia nga ginhulagway ni Leopold Fitzinger hadton 1843. An Hoplocercus spinosus in nahilalakip ha genus nga Hoplocercus, ngan familia nga Hoplocercidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Hoplocercus

Hoplocercus spinosus


Lý Như Bá (, tiếng Triều Tiên: 리여백, 1553-1620), có tổ tiên là người Triều Tiên, vệ nhân Thiết Linh, Liêu Đông, là con trai của tướng Lý Thành Lương, Tổng binh Liêu Đông của nhà Minh. Trong trận Tát Nhĩ Hử, ông thua trận, đào thoát rồi tự sát sau đó.

Năm 1619, Minh Thần Tông lệnh cho Dương Cảo (楊鎬) suất hơn 10 nghìn quân, chia làm tứ lộ tấn công Hậu Kim, chỉ huy tứ lộ bao gồm: Tổng binh Liêu Đông Lý Như Bá, Tổng binh Sơn Hải quan Đỗ Tùng (杜松), Tổng binh Khai Nguyên Mã Lâm (馬林) và Tổng binh Liêu Dương Lưu Đĩnh (劉鋌), trong đó chủ lực là quân của Đỗ Tùng. Lưu Đĩnh kiêu dũng thiện chiến, song lại bất hòa với Dương Cảo, bị điều sang đông lộ, một bộ phận tinh nhuệ thâm nhập 300 dặm vào lãnh thổ địch.

Tứ lộ quân tấn công theo kế hoạch "phân tiến hợp kích", nhưng do Đỗ Tùng khinh địch, tại Tát nhĩ Hử (nay là Hà Nam, Đông Hồn, Phủ Thuận, Liêu Ninh) đã bị phục kích, toàn quân thua chết hết, tiếp đến Mã Lâm bại trận đào thoát về Khai Nguyên, Lưu Đĩnh cũng chết trong trận chiến, kinh lược Dương Hạo hay tin các lộ bại trận, cấp lệnh Lý Như Bá triệt binh, hoảng sợ bỏ chạy, kết thúc trận Tát Nhĩ Hử. Tướng nhà Minh chết trên ba trăm người, quân sĩ chết mất hơn 45.000 người.

Lý Như Bá chạy về Thanh Hà, bị ngôn quan luận tội, Cấp sự trung Lý Kỳ Trân thậm chí còn tranh giành. "Như Bá sợ hãi, tự sát (bị chỉ trích tư thông với Nỗ Nhĩ Cáp Xích)"

Tham khảo

Nhân vật quân sự nhà Minh
Nhân vật tự sát nhà Minh
Người Triều Tiên tại Trung Quốc
Mất năm 1619

Lý Như Bá