Henda sjáldsama filipsoyggjaørnin (frøðiheiti - Pithecophaga jefferyi) úr Filipsoyggjum er av størstu ørnum í heiminum, hon hevur breiðar, kubbutar veingir, so at hon væl fær sveimað og rent seg niður ímillum trægreinarnar og tikið gáloysnar apur.

Filipsoyggjaørnin verður 1 m høg og vigar upp í 8 kg.

Fuglar
Falconiformes
Filipsoyggjar

Filipsoyggjaørn


"(Everything I Do) I Do It for You" je pjesma kanadskog kantautora Bryana Adamsa. Napisana od strane Adamsa, Michaela Kamena i Roberta Johna "Mutt" Langea, moćna balada bila je glavni singl za album sa soundtrackom iz filma Robin Hood: Princ lopova iz 1991. i Adamsov šesti studijski album Waking Up the Neighbours (1991). Singl je objavljen 17. juna 1991. godine.

Pjesma je postigla ogroman uspjeh na međunarodnim listama, dostigavši prvo mjesto na muzičkim listama u najmanje devetnaest zemalja, a značajni izuzeci u zapadnom svijetu su Italija (broj tri) i Španija (broj četiri). Posebno je zapažen po svom uspjehu u Ujedinjenom Kraljevstvu, gdje je proveo šesnaest uzastopnih sedmica na prvom mjestu UK Singles Charta, što je najduži neprekidni niz ikada na toj listi do 2022 godine. Također je bio na vrhu liste prodaje širom Evrope osamnaest nedjelja neprekidno. U Sjedinjenim Državama, sedam sedmica je bio na vrhu Billboard Hot 100, koji kombinuje radio emitovanje i prodaju, ali je ostao na prvom mjestu sedamnaest uzastopnih sedmica na listi samo prodaje. Prodata je u više od 15 miliona primjeraka širom svijeta, što je čini Adamsovom najuspješnijom pjesmom i jednim od najprodavanijih singlova svih vremena. Pjesmu su obradile stotine pjevača i umjetnika širom svijeta.

Pozadina
Muzičari na originalnom snimku su Adams na vokalu, pratećem vokalu i ritam gitari, Bill Payne (klavir), Mickey Curry (bubnjevi), Larry Klein (bas), Keith Scott (glavna gitara i prateći vokal) i Mutt Lange ( sintesajzeri). Zasnovana na orkestralnoj muzici Kamena, pjesma je napisana u Londonu, Velika Britanija u studiju u kojem je Adams radio 1990. godine, a on i Lange su je napisali za 45 minuta, snimili je sljedećeg marta i objavili tri mjeseca kasnije. Pjesma se izvodi u tonalitetu C ♯.

Muzički spotovi
Zvanični spot za pjesmu režirao je Julien Temple. Na njemu se vidi Adams i njegov bend kako izvode pjesmu u šumi sa mlinom svile u pozadini, a Adams sam nastupa na stjenovitoj obali, isprepleteni scenama iz filma Robin Hood: Prince of Thieves . Video je snimljen u šumi sa zapuštenom svilanicom u blizini Holforda u Quantock Hillsu i na plaži sa geološkim liticama u blizini Kilvea, Somerset. Naručen je i spot za živu verziju pjesme, koju je režirao Andy Morahan.

Nagrade i priznanja
Adams, Kamen i Lange osvojili su nagradu Grammy za najbolju pjesmu napisanu posebno za film ili televiziju, i nominirani su za nagradu Grammy za ploču godine na dodjeli Grammy nagrada 1992. godine . Takođe je bila nominovana za Oskara za najbolju originalnu pesmu, ali je izgubila od "Beauty and the Beas". Tek u julu 2020. godine, zauzeo je 13. mjesto na YouTube-ovom "Najslušanijem Rock Countdownu", mjesečnom popisu najgledanijih i najslušanijih pjesama rock žanra, kako u trenutnom izdanju tako i iz prošlosti; ovo je bila druga najviša Adamsova pjesma nakon "Please Forgive Me" na broju 10. Pjesma je zauzela 18. mjesto u istraživanju omiljenih pjesama britanskih čitalaca Ginisove knjige rekorda.

Reference

Singlovi iz 1999.
Singlovi iz 1991.
CS1 upotrebe (njemački)
Članci sa hAudio mikroformatima
Bryan Adams

(Everything I Do) I Do It for You


Wairua may refer to:

 Wairua River, Wairua River is a river of Northland, New Zealand
 Wairua Falls, on the river
 Wairua, a genus of spiders synonymized with Nomaua
 Wairua, the spirit in Māori language; see Māori people
"Wairua", a 2017 song by Maimoa

See also
 Radula marginata or Wairuakohu, a species of plant in genus Radula, a genus of liverworts

Wairua


Súla (frøðiheiti - Morus bassanus) er sjófuglur, sum heldur seg úti á víðum havi, tá hon ikki er á landi. Hon leitar til klettaoyggjar í Norðuratlantshavi til at verpa. Ungin hjá súlu verður nevndur ompul. Størsta súluvarp í heiminum sigst vera á Eldey í Íslandi, men eisini eru stór súluvørp á Súlnaskeri við Vestmannaoyggjarnar og á oyggjunum St. Kilda við Skotland og Bonaventure oynni við Kanada. Í Føroyum tekur súlan land á pálsmessu, 25. januar og fer í bergið á leypársmessu, 24. februar. 2. oktober fer hon aftur frá landi. Súla er størsti byggingarfuglur í Føroyum. Flogið er favn langt úr einum veingjabroddinum í annan. So langt aftur í tíðina sum nakrar frásagnir røkka og inntil nú fyri fáum árum síðani, hevur hon átt einans á Mykineshólmi og tveimum drongum har vestanfyri. Áður enn Sumbiarsteinur var niðurlopin, hevði hon setur har, men átti ikki. Og í ongum øðrum stað setur hon seg niðurat, uttan hon er deyðasjúk — feig, søgdu teir gomlu.

Prúð er hon at síggja, tá ið hon kemur stillisliga flúgvandi fram yvir sjónum, snjóhvít við ytra helmingi av veingjunum svørtum. Á nakkanum og hálsinum er hon gullig, og føturnir eru svartir við klænari grønari striku niður eftir framrøðini á legginum og haðani omaná hvørjari tá út í klónna. Høgt yvir sjónum fer hon, — eyguni mugu vera óføra góð, tá ið hon úr tí hædd kann síggja seið og sild niðri í sjónum — brádliga stoytir hon sær so niður, eitt sindur á skák; veingirnar heldur hon fyrst nakað út frá sær, alt sum hon kemur niður, nærkast teir kroppinum, og í tí hon fer undir, hevur hon teir tætt at síðuni; tað hevði verið ein dyggur stoytur, men nevið og høvdið eru vaksin sum ein kíli til at taka hann av. Blámandi fer hon nakrar favnar niður — tað hendir, at hon kemur føst í gørn meir enn 12 favnar undir vatni — er burtur eina góða løtu og kemur so undan aftur, stundum við so harðari ferð, at hon støkkur leys úr sjónum. Á pálsmessu kemur súlan at landi. Um grækarismessu fer hon at væla sær um reiðrið, sum hon hevði í fjør. Tað er bæði stórt og sterkt, klínt saman sum ritureiður av grasi og tara og harafturat ymissum, tær finna á floti, sum smá træsprek, pettir av hvannjólum og tílíkt. Hon verpur eitt hvítt egg og vermir í 6 til 7 vikur. Dúnungin er hvítur; ompul er hann kallaður. Fjaðraður er hann dimmgráur við hvítum prikkum og eitur tá grásúla. Ungarnir verða mataðir soleiðis, at súlan stingur nevið inn í hálsin á teimum og spýr føðina niður í teir. Eftir mikkjalsmessu rýma bæði grásúlan og hvítsúlan.

Tá ið grásúlan kemur aftur fyrsta árið, er hon hvít um høvur og háls; annað árið hevur hon dimman kross omaná, og triðja árið er hon sprøklut eftir rygginum. Hesi árini er hon í Mykinesi nevnd oyðisúla, í Sørvági grindubøka. Um miðjan september fara Mykinesmenn at taka grásúlu, sláa hana við einum træ í høvdið, so hon doyr. Hesa seinastu tíðina hava teir fingið sum 900 um árið. Hon er óføra feit og smakkar væl. Nakrar heingja teir upp at turka, men tað mesta salta teir. Fyrr tóku teir eisini hvítsúlu; men teir sóu, hon var í minking, og so nøkur ár herfyri løgdu teir tað av. Síðani tá er hon væl nørd, og nakrar fáar hava tikið nýtt land, eiga inni á sjálvari oynni. Norðan fyri og vestan fyri Hebridurnar, langt burtur av landsleið, eru nakrir drangar og hólmar, har súlur eiga í óførum meingi. Á hvørjum heysti fara menn út á summar av teimum, liggja har í nakrar dagar og veiða grásúlur í manga túsund tali.

Sí eisini
 Fuglar í Føroyum

Keldur
 Mikkjal á Ryggi: Fuglabókin, Dýralæra II. 1951.

Fuglar
Pelecaniformes

Súla


Il lago di Piano (o lago del Piano o lago di Romazza) è un piccolo lago situato in val Menaggio. Ha una superficie di 0,72 km2 ed una profondità massima di 13 metri ed occupa la vallata alle spalle della cittadina di Porlezza (CO). Durante la stagione invernale si copre di ghiaccio.

Geografia fisica

Morfologia
Il lago di Piano è un tipico lago di fondovalle glaciale.

Geologia
Le origini risalgono alle ultime glaciazioni del Quaternario, quando all'altezza dell'odierna Menaggio un ramo del ghiacciaio cosiddetto Abduano che scendeva dalla Valtellina e dalla Valchiavenna si diresse verso ovest lungo la faglia che in geologia viene chiamata linea di Menaggio.

Con il passare del tempo, l'azione dei ghiacci comportò un'erosione dei fianchi delle montagne e un deposito di morene laterali. Con l'arretramento del ghiacciaio, quel che restò fu una tipica valle glaciale a "U" (l'odierna Val Menaggio), riempita dalle acque del Lago di Lugano nella sua parte declinante a occidente. Quando poi le lingue glaciali che occupavano la Val Cavargna e la Val Rezzo si sciolsero, le acque di disgelo depositarono a valle una grande quantità di detriti che andò a formare due ampi conoidi alluvionali. Le alluvioni dei torrenti Cuccio e Rezzo crearono quindi un'ampia zona di accumulo di argilla, sabbia e detriti minuti che, in aggiunta al materiale vegetale trascinato dalle correnti, portarono alla formazione di una palude. Fu così che, in maniera progressiva, la parte più orientale del Lago di Lugano divenne dapprima un'appendice dello stesso, per poi formare una parte completamente separata dal resto del Ceresio: il Lago di Piano.

Idrografia
L'unico rilevante immissario è il torrente Civagno, che nasce dal monte di Tremezzo.

L'unico emissario è invece il canale Lagadone, costruito artificialmente attorno al 1700 con l'obiettivo di una bonifica delle vaste aree umide che a quel tempo si trovavano tra il Lago di Piano e il Ceresio in cui il canale sfocia.

Flora e fauna

Attualmente, il lago è inserito in una vasta oasi naturalistica denominata Riserva naturale Lago di Piano e riconosciuta come sito di importanza comunitaria dall'Unione europea.

Flora
La superficie del lago è abitata da dense colonie di Ninfea bianca, Nannufaro e Castagna d'acqua. Presso i margini del lago, il lamineto è a tratti interrotto dalla presenza di piante a canna del gruppo delle elofite: sulle sponde si possono infatti trovare cannucce di palude e tifa, mentre il cariceto include trifogli d'acqua e salici grigi.

Fauna
Nel complesso, il Lago di Piano è frequentato da 26 specie di mammiferi, micromammiferi e chirotteri, 17 specie di pesci, 6 di rettili e ben 141 di uccelli.

Tra le specie presenti nell'oasi, peculiare è la presenza del gambero austropotamobius italicus.

Turismo

Sul montecchio che si inserisce nello specchio del lago è da segnalare il borgo di origine medievale Castel San Pietro, esempio di borgo circondato da mura e sorto, come molte altre località della zona, su vestigia di un antico sito di osservazione e segnalazione di epoca romana. Vi si ergeva infatti una torre di segnalazione luminosa che probabilmente era a vista con la omologa torre di Carlazzo la quale era a sua volta collegata visivamente con la torre della località Le torri, a monte in direzione di San Bartolomeo Val Cavargna.

Sulle sponde del lago sorgono numerosi campeggi che, in periodo estivo, sono frequentati da turisti principalmente olandesi e tedeschi.

Durante la stagione invernale il lago del Piano ha la caratteristica di gelare per un periodo compreso fra dicembre e i primi giorni di febbraio a causa dell'ombra proiettata dal monte Galbiga o Calbiga: la superficie ghiacciata del lago rende quindi possibile l'attività del pattinaggio che viene comunemente esercitata dagli abitanti della zona. In tempi passati, il ghiaccio del lago di Piano veniva tagliato in blocchi e utilizzato per alcune ghiacciaie, tra cui alcune localizzate a Tremezzo e a Como.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

 Scheda descrittiva del lago dal sito dell'Osservatorio servizi di pubblica utilità della Regione Lombardia (file in formato pdf)

Piano, lago di

Lago di Piano


Ang Naday ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Naḏay, suba nga anhianhi, Wilāyat-e Paktīkā,
 Naday (suba nga anhianhi sa Apganistan), Wilāyat-e Paktīkā,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Naday


Jeg hedder stadig Nobody () er en italiensk commedia sexy all'italiana-film fra 1976. Filmen blev instrueret af Michele Massimo Tarantini.

Medvirkende
 Edwige Fenech: Gianna Amicucci
 Mario Carotenuto: kommissær Antinori
 Giuseppe Pambieri: Lægen Alberto Moretti
 Francesco Mulè: Alfredo Amicucci, far til Gianna
 Michele Gammino: Cecè, kæreste til Gianna
 Gastone Pescucci: Tonino er mammola
 Alvaro Vitali: agent Tarallo
 Gianfranco D'Angelo: hæderlig Mannello
 Gigi Ballista: kvæstor Moretti
 Gino Pagnani: Ven af Cecè
 Riccardo Garrone: Federico Innocenti, kaldet Borotalco
 Jimmy il Fenomeno: Rocksanger
 Nello Pazzafini: Mojefuma, udnytter af prostituerede
 Maurizio Mattioli: Gæst til festen
 Alfredo Adami: manden arresteret for uanstændige handlinger på sporvognen
 Fortunato Arena: manden, der falder i springvand

Stemmer
 Vittoria Febbi: Gianna Amicucci
 Vittorio Stagni: agent Tarallo
 Glauco Onorato: Mojefuma, udnytter af prostituerede

Stemmer Danske

Eksterne henvisninger

Italienske film fra 1976
Erotiske film
Komediefilm fra Italien

Politiets frækkeste pige


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Furcimunda bipunctata. Una ning gihulagway ni Lucien Chopard ni adtong 1969. Ang Furcimunda bipunctata sakop sa kahenera nga Furcimunda, ug kabanay nga Gryllidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 kasadpang Malaysiya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Malaysiya
Furcimunda

Furcimunda bipunctata


Antônio Mário Mafra (Maceió, 5 de junho de 1916 — Maceió, 27 de setembro de 1983) foi um político brasileiro. Exerceu o mandato de deputado federal constituinte pela Paraíba em 1946.

Mortos em 1983
Deputados federais do Brasil pela Paraíba
Deputados federais da Assembleia Nacional Constituinte de 1946
Naturais de Maceió

Antônio Mafra


Steinar Aase (født 15. april 1955 i Bergen, Norge) er en norsk tidligere fodboldspiller (angriber).

Aase tilbragte hele sin karriere i hjemlandet, og størstedelen blev tilbragt hos SK Brann i fødebyen Bergen. Han tilbragte desuden fire sæsoner hos IK Start i Kristiansand, og vandt det norske mesterskab med klubben i 1980.

For Norges landshold spillede Aase tre kampe. Han debuterede for holdet i marts 1978 i et opgør mod Spanien.

Titler
Eliteserien
 1980 med IK Start

Norsk pokal
 1976 med SK Brann

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Norge
Personer fra Bergen

Steinar Aase


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Steirodon robertsorum. Una ning gihulagway ni Emsley ni adtong 1970. Ang Steirodon robertsorum sakop sa kahenera nga Steirodon, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Costa Rica

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Steirodon
Insekto sa Kostarika

Steirodon robertsorum


An Eburia pilosa in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Wilhelm Ferdinand Erichson hadton 1834. An Eburia pilosa in nahilalakip ha genus nga Eburia, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Eburia

Eburia pilosa


Kaliwatan sa ito ang Rineloricaria misionera. Una ning gihulagway ni Rodríguez ug Miquelarena ni adtong 2005. Ang Rineloricaria misionera sakop sa kahenera nga Rineloricaria, ug kabanay nga Loricariidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Rineloricaria

Rineloricaria misionera


Silesiapteron – wymarły rodzaj owadów z rzędu Paoliida i rodziny Paoliidae, obejmujący tylko jeden znany gatunek: Silesiapteron jarmilae.

Rodzaj i gatunek opisane zostały w 2013 roku przez Jakuba Prokopa. Nazwa rodzajowa odnosi się do łacińskiej nazwy Śląska, a epitet gatunkowy nadano na cześć Jarmily Kukalovej-Peck. Jedyna znana skamieniałość, prawie kompletne przednie skrzydło, odnaleziona została w polskim Sosnowcu i pochodzi z piętra westfalianu, z wczesnego pensylwanu w karbonie.

Owad ten miał owalne w obrysie przednie skrzydła długości około 71 mm i szerokości 25 mm, o ciemnej błonie z dość grubą siatką żyłek poprzecznych. Pole analne przednich skrzydeł było wąskie, wyposażone w pięć żyłek głównych i pojedyncze rzędy żyłek poprzecznych między nimi. Pole między przednią i tylną żyłką kubitalną było bardzo szerokie i wyposażone w 6 rzędów dużych komórek. Żyłka medialna miała dwa wtórnie rozwidlone odgałęzienia główne. Przednia żyłka kubitalna biegła u nasady bardzo blisko medialnej i nie jest jasne czy żyłki te były połączone arculusem silnie przesuniętym ku nasadzie, czy też arculus nie występował. Wypukła przednia żyłka radialna biegła równolegle do krawędzi kostalnej skrzydła i kończyła się rozdzielając na 4 odgałęzienia, z których każde dochodziło do wierzchołka skrzydła.

Przypisy

Paoliidae
Stawonogi karbonu
Wymarłe zwierzęta Europy

Silesiapteron


An Acridocephala bistriata in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Louis Alexandre Auguste Chevrolat hadton 1855. An Acridocephala bistriata in nahilalakip ha genus nga Acridocephala, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Nigeria. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Acridocephala

Acridocephala bistriata


Sigle
 European VorNorm o European Norm Vorubergehend – eurocodice provvisorio
 ENV – (Emission Neutral Vehicle) Motociclo elettrico movimentato da celle a combustibile

Biologia
 env – parte del genoma di un retrovirus, responsabile della sintesi di proteine

Codici
 ENV – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto Wendover, Wendover (Utah), Stati Uniti
 env – codice ISO 639-3 della lingua enwan

Informatica
 env – comando dei sistemi Unix e Unix-like

Env


Albanci (albanski: Shqiptarët në Bosnje dhe Hercegovinë) su nacionalna manjina u Bosni i Hercegovini. Po popisu stanovništva 1991, u SR Bosni i Hercegovini je živjelo 4.922 Albanca, ali se procjenjuje da je taj broj od 8 do 12 hiljada.

Historija
Albanci su indoevropski narod nastanjen u Albaniji i susjednim područjima Makedonije i Kosova, te u Crnoj Gori i Grčkoj. Albanci su jedan od najstarijih suvremenih naroda nastanjen na zapadnom području Balkanskog poluotoka. U VI. stoljeću migracije Slavena sužavaju Ilire na planinske predjele današnje Albanije, Sjeverne Makedonije i Crne Gore, pri čemu starosjedioci prepuštaju svoja područja najprije staroslavenskim, a zatim i hrvatskim i srpskim plemenima. Od nekada jakih plemena Ardijejaca, Autarijata, Dalmata, Liburna, i mnogih drugih, u povijesti je ostalo zabilježeno i ime plemena Albanoi, prema samom imenu, a i po vjerovanju samih Albanaca i mnogih nealbanskih albanologa oni bi trebali biti njihovi potomci. Albanoi  su otprilike naseljavali područje danas naseljeno Gegima, odnosno južno od Skadarskog jezera. U 2. stoljeću spominje ih Ptolemej iz Aleksandrije. Po jeziku i po kulturi, Albanci se danas dijele na dvije glavne skupine, a to su Gegi (sjeverno od rijeke Shkumbin) i detribalizirani Toski (južno od nje).

Za sada najstariji zapisi o prisustvu Albanaca na području današnje BiH datiraju iz srednjeg vijeka. U srednjem vijeku u Dalmatinsko-hercegovačkom zaleđu Albanci su živjeli zajedno s Vlasima.  Albanci su živjeli kao polunomadski stočari (pastiri) i često živjeli u nepostojanim naseljima (katund), ali se u dubrovačkoj republici (koja je dio dalmatinsko-hercegovačkog zaleđa) pominju i arbanaški (albanski) kneževi, visoki činovnici i zanatlije. Rani albanski stanovnici su se sve više apsorbirali u lokalno slavensko stanovništvo.

Na prisustvo Albanaca i na području Srebrenice u srednjem vijeku ukazuju albanski izraza duž rijeke Drine sve do Srebrenice, koji su se zadržali do danas u takozvanom banalačkom skrivenom dijalektu. Albanci su u ove krajeve stigli kao plaćenici i pašari, tjerajući stoku na zimske ispaše.

Postoji više dostupnih izvora o doseljavanju Albanaca u Bosnu i Hercegovinu u vrijeme osmanske vladavine nego o prethodnim povijesnim epohama.  Kao glavni razlozi za njihovo naseljavanje u Bosni navode se ekonomski, politički i društveni.  Većina ih je došla s Kosova, Sjeverne Makedonije, Crne Gore, a u manjem broju iz Albanije.  U Bosni i Hercegovini živjeli su kao pastiri, zemljoradnici, graničari, zanatlije (posebno zlatari/draguljari), pekari, ali su se uzdigli i do visokih položaja u Osmanskom Carstvu, uključujući i položaje velikih vezira.

S dolaskom Austro-Ugarske, broj Albanaca se smanjio. Tako po popisu stanovništva iz 1910. zabilježeno je 273 stanovnika Bosne koji govore albanski jezik.

No, u vrijeme prve i posebno druge Jugoslavije, ponovno se veliki broj Albanaca zbog teških životnih uvjeta u zemljama u kojima su živjeli (Albanija, Kosovo, Crna Gora, Makedonija) doseljava u BiH, prvenstveno u gradove Sarajevo, Tuzlu, Zenicu, Banja Luku, Doboj, Brčko, Bijeljinu, Mostar i Trebinje. Već se 1930. broj Albanaca u BiH skoro učetverostručio, a na popisu iz 1991. u BiH živi 5.000 Albanaca. Tadašnji doseljenici Albanci uglavnom u BiH rade kao pekari, slastičari, zlatari i drugi obrtnici.

Najviše Albanaca tradicionalno je živjelo u Sarajevu. Od 1970-1981, u Sarajevu je postojala i škola za osnovno obrazovanje na albanskom jeziku, škola Bane Šurbat na Grbavici.

Albanski jezik, čija abeceda ima 36 slova, jedini je preostali europski jezik koji pripada tračko-ilirskoj grani indoeuropskih jezika. Neka prilično česta prezimena u današnjoj BiH potječu iz albanskog jezika, poput: Gega/Gegić, Toska/Toskić, Arnaut/Arnautović, Bušatlija/Bušatlić, a na moguće albansko porijeklo sumnja se i kod mnogih drugih prezimena, kao npr. Balta (alb. "baltë" – blato) ili Bajgorić (alb. "bajgore" – koš za žito), itd.

Postoje neka imena uglavnom bh. muslimana koja su identična s albanskim imenima, a koja bi jezično gledano mogla potjecati i iz albanskog i iz arapskog, perzijskog, turskog, hebrejskog. Primjer su imena Besim (na alb. doslovno: vjera; "besa" na alb. - obećanje), Fatmir (alb. doslovno: dobra sreća), Hana (alb. doslovno: mjesec; no, ovo ime kod Bošnjaka vjerojatnije dolazi od hebrejskog imena Hannah), Zana (alb. doslovno: vila) itd

Albanski jezik leži i u porijeklu nekih naselja u BiH (Arnauti/Zenica, Arnautovići/Visoko, Šiptar u Hercegovini, Breška/Tuzla, Korča, Arbanasi kod Rudog, Arbanaška/Trebinje). Neki albansko porijeklo pripisuju i nekim drugim poznatijim lokalitetima, poput Butmira (alb. but – zemlja) i planine Majevice (alb. maj – vrh). I poneki pojam iz albanskog jezika se održao u južnoslavenskim jezicima, kao npr. riječ "dasa" (lijep muškarac, frajer), koja potječe od albanske riječi "dash", što znači "ovan".

Najpoznatiji Albanac koji je živio i školovao se u BiH je fra Gjergj Fishta (1871-1940), najutjecajniji albanski književnik prve polovice 20. stoljeća, prvi albanski kandidat za Nobelovu nagradu, slavljen kao "nacionalni pjesnik Albanije", "albanski Homer", poglavito zbog epa "Lahuta e malcis" ("Gorska gusla"). Fishta je 1921. postao i potpredsjednik albanskog parlamenta, a jedan je od najzaslužnijih i za standardiziranje albanskog književnog jezika i pisma. U BiH je Fishta doselio 1886. i u franjevačkim samostanima je studirao teologiju, filozofiju, talijanski i latinski jezik. Tijekom boravka u BiH, održavao je kontakte s piscem fra Grgom Martićem i pjesnikom Silvijem Strahimirom Kranjčevićem.

Osim Fishte, su profesori albanskog podrijetla na Sarajevskom sveučilištu,  Hamid Dolarević (1925-2002) i Ibrahim Ahmetaj, prva kardiokirurginja u BiH  Ilirjana Hadžibećiri, skladatelj Halim Koši te novinar, pjesnik Alirizah Gashi (1945-1997)

Poznati bosanskohercegovački Albanci
 Bekim Fehmiu, jugoslavenski glumac
 Gjergj Fishta, katolički svećenik, pjesnik i diplomat
 Zef Kolombi, slikar
 Tinka Kurti, glumica
 Gani Hoshi, mujezin
 Hamid Dolari, profesor na Univerzitetu u Sarajevu
 Ibrahima Ahmetaj, profesor na Univerzitetu u Sarajevu
 Ilirjana Hadžibećiri, prvi ženski kardiohirurg u Bosni i Hercegovini
 Alirizah Gaši, novinar i pjevač
 Halim Koši, kompozitor

Također pogledajte
 Bošnjaci u Albaniji

Reference

Etničke grupe Bosne i Hercegovine
Albanci

Albanci u Bosni i Hercegovini


Dorp aan de rivier é um filme de drama holandês de 1959 dirigido e escrito por Fons Rademakers. Foi indicado ao Oscar de melhor filme estrangeiro na edição de 1960, representando a Holanda.

Elenco

Max Croiset	... 	Dr. Van Taeke
Mary Dresselhuys	... 	Mrs. Van Taeke
Bernhard Droog	... 	Cis den Dove
Jan Retèl	... 	Thijs van Erpen
Jan Teulings	... 	Burgemeester
Jan Lemaire Sr.	... 	Willem
Hans Kaart	... 	Sjef
Herman Bouber	... 	Nardje
Tamara Garcia	... 	Zigeunerin
Huib Orizand	... 	Pie
Frits Butzelaar
Louis van Gasteren Sr.	... 	Oom Jan
Lou Geels		...     Veldwachter
Frans 't Hoen	... 	Dirk Jan

Ligações externas

Filmes dos Países Baixos de 1959
Filmes em língua neerlandesa
Filmes dirigidos por Fons Rademakers

Dorp aan de rivier


Charge It to Me er en amerikansk stumfilm fra 1919 af Roy William Neill.

Medvirkende
 Margarita Fischer som Winnie Davis
 Emory Johnson som Elmer Davis
 Augustus Phillips som Howard Weston
 Lafe McKee som Godfrey Hibbard
 Charles A. Post som Arche Gunn

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1919

Charge It to Me


Litovel (tjekkisk udtale: [ˈlɪtovɛl]; ) er en by i distriktet Olomouc i regionen Olomouc i Tjekkiet med omkring 9.700 indbyggere. Den historiske bymidte er velbevaret og er beskyttet ved lov som en bymæssig monumentzone.

Inddeling
Landsbyerne Březové, Chudobín, Myslechovice, Nasobůrky, Nová Ves, Rozvadovice, Savín, Tři Dvory, Unčovice og Víska er administrative dele af Litovel.

Geografi
Litovel ligger omkring 16 km  nordvest for Olomouc. Den ligger i et fladt landbrugslandskab i  lavlandet ved øvre Morava. Det højeste punkt er bakken Šumina med en højde på 418 moh. Morava  floden og dens seks grene strømmer gennem byen, hvilket gav den tilnavnet "Mährisk Venedig"  (Morava er det tjekkiske navn for Mähren).

Den nordlige del af kommunens område ligger i det beskyttede landskabsområde Litovelské Pomoraví, som er opkaldt efter byen.

Historie

Den første skriftlige omtale af Litovel er fra 1287, ældre dokumenter har vist sig at være forfalskninger. Byen blev grundlagt mellem 1252 og 1256 af Ottokar 2. af Bøhmen.

I 1327 tillod kong Johan af Bøhmen byen at bygge mure. Kongebyen udviklede sig indtil Hussitkrigene. Efter krigen bad Litovel om tildeling af en beskytter og kom under beskyttelse af familien Vlašim fra Úsov. I det 16. århundrede erhvervede herrerne i Boskovice Úsov-herredømmet, Litovel blev deres ejendom og den mistede sin statut af en kongelig by.

I begyndelsen af det 17. århundrede blev Litovel erhvervet af huset Liechtenstein og mistede sin betydning. Byen blev yderligere påvirket af Trediveårskrigen, hvorunder den blev plyndret af den svenske hær, og af pestepidemier.

I 1850 blev Litovel en distriktsby og begyndte at vokse med tilstrømningen af indbyggere fra omgivelserne. Den tjekkiske befolkning begyndte at sejre over den tyske, og byen blev et centrum for tjekkisk kultur og uddannelse. I begyndelsen af det 20. århundrede begyndte handel og industri at udvikle sig hurtigt, og nye fabrikker til forarbejdning af landbrugsprodukter blev etableret.

Referencer

Byer i Tjekkiet
Byer i Olomouc

Litovel


Kaliwatan sa isda ang Astronesthes richardsoni. Una ning gihulagway ni Felipe Poey ni adtong 1852. Ang Astronesthes richardsoni sakop sa kahenera nga Astronesthes, ug kabanay nga Stomiidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kinaminosang kalabotan. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Atlantiko
Isdangtunay sa Gulpo sa Mehiko
Astronesthes

Astronesthes richardsoni


An Orybina flaviplaga in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Walker hadton 1863. An Orybina flaviplaga in nahilalakip ha genus nga Orybina, ngan familia nga Pyralidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Orybina

Orybina flaviplaga


Diana Cristiana Ciucă (født 1. juni 2000) er en rumænsk håndboldspiller, som spiller i Rapid București og Rumæniens kvindehåndboldlandshold.

I september 2018 blev hun udnævnt af EHF, som en af de 20 mest lovende talenter i fremtiden, som er værd at holde øje med.

Hun blev udtaget til landstræner Adrian Vasiles trup ved VM i kvindehåndbold 2021 i Spanien, hvor det rumænske hold blev nummer 13.

Referencer

Håndboldspillere fra Rumænien
Håndboldspillere fra SCM Râmnicu Vâlcea

Diana Ciucă


La Primera División 1988-1989 è stata la 58ª edizione della massima serie del campionato spagnolo di calcio, disputato tra il 3 settembre 1988 e il 25 giugno 1989 e concluso con la vittoria del , al suo ventiquattresimo titolo, il quarto consecutivo.

Capocannoniere del torneo è stato Baltazar () con 35 reti.

Squadre partecipanti

Classifica finale

Legenda:
      Campione di Spagna ed ammessa alla Coppa dei Campioni 1989-1990.
      Ammesse alla Coppa delle Coppe 1989-1990.
      Ammesse alla Coppa UEFA 1989-1990.
  Partecipa agli spareggi interdivisionali.
      Retrocesse in Segunda División 1989-1990.

Regolamento:
Due punti a vittoria, uno a pareggio, zero a sconfitta.
In caso di arrivo di due o più squadre a pari punti, la graduatoria verrà stilata secondo la classifica avulsa tra le squadre interessate che prevede, in ordine, i seguenti criteri:

Punti negli scontri diretti.
Differenza reti negli scontri diretti.
Differenza reti generale.
Reti realizzate in generale.

Squadra campione

Spareggi

Spareggi interdivisionali

Statistiche

Squadre

Capoliste solitarie

Primati stagionali
 Maggior numero di vittorie: Real Madrid (25)
 Minor numero di sconfitte: Real Madrid (1)
 Migliore attacco: Real Madrid (91 reti segnate)
 Miglior difesa: Valencia, Barcellona (26 reti subite)
 Miglior differenza reti: Real Madrid, Barcellona (+54)
 Maggior numero di pareggi: Logrones, Español (16)
 Minor numero di pareggi: Real Murcia (6)
 Maggior numero di sconfitte: Elche (27)
 Minor numero di vittorie: Elche (4)
 Peggior attacco: Logrones (25 reti segnate)
 Peggior difesa: Elche (71 reti subite)
 Peggior differenza reti: Elche (-42)

Individuali

Classifica marcatori

Note

Voci correlate
Coppa del Re 1988-1989
Supercoppa di Spagna 1988
Segunda División spagnola 1988-1989
Segunda División B spagnola 1988-1989

Collegamenti esterni

Calcio nel 1988
Calcio nel 1989
1988-1989

Primera División 1988-1989 (Spagna)


Plesiadapis là một trong những loài động vật có vú giống như linh trưởng cổ xưa nhất được biết, đã tồn tại khoảng 58-55 triệu năm trước đây ở Bắc Mỹ và châu Âu. Plesiadapis được phát hiện lần đầu bởi François Louis Paul Gervaise năm 1877, người đầu tiên phát hiện ra Plesiadapis tricuspidens ở Pháp. Các loại mẫu vật là MNHN CRL-16, và là một đoạn hàm dưới bên trái có niên đại thời kỳ Eocene.

Chi này có thể xuất hiện ở Bắc Mỹ và châu Âu có dân định cư ở một cầu nối đất qua Greenland. Nhờ sự phong phú của chi và tiến triển nhanh chóng của nó, các loài Plesiadapis đóng một vai trò quan trọng trong việc khoanh vùng các trầm tích lục địa Cuối Paleocene và trong mối tương quan của faunas trên cả hai bờ Đại Tây Dương. Hai bộ xương của Plesiadapis đáng chú ý, một trong số chúng gần như hoàn chỉnh, đã được tìm thấy trong trầm tích hồ tại Menat, Pháp. Mặc dù việc bảo quản trong những phần cứng kém, những bộ xương vẫn còn cho thấy phần còn lại của da và lông như là một phim cácbon - duy nhất trong số các động vật có vú Paleocene. Thông tin chi tiết của xương được bảo quản tốt trong các hóa thạch từ Cernay, còn ở Pháp, nơi Plesiadapis là một trong những động vật có vú phổ biến nhất

Hình ảnh

Tham khảo

Plesiadapidae
Tuyệt chủng thế Eocen

Plesiadapis


The women's mass start speed skating competition of the 2018 Winter Olympics was held 24 February 2018 at Gangneung Oval in Gangneung. This was the first time the mass start has been introduced to the Olympics.    The competition was held as a points race.

Format
There were 12 skaters in each semifinal. The eight best finishers from each of two semi-finals competed in the final. Each race consisted of 16 laps. Three leaders after last 16th lap received 60, 40 and 20 points respectively. Three intermediate sprints award points to the first three competitors (5 points, 3 points, 1 point) after 4th, 8th and 12th laps. Event rankings were based on points gained in sprints, then by finish time for athletes with equal points. In the Gangneung Oval, the accurate distance of 16 laps of the warm-up lane, is 5,695.175 m (355.948 m each lap).

Results
All races were skated on the same day, 24 February 2018. The first semifinal was held at 20:00, the second at 20:15. The final was on the same day at 21:30.

Semifinals

Final

References

Women's speed skating at the 2018 Winter Olympics

Speed skating at the 2018 Winter Olympics – Women's mass start


Mikrokorija je kongenitalna bolest kod koje su zjenice pogođene osobe u prečniku uže od 2 mm. Javlja se zbog lošeg razvoja zjeničnih mišića dilatora. Karakteriziraju ga male zjenice od rođenja, periferna hipopigmentacija irisa i transiluminacioni defekti koji vode ka refraktivnim poremećajima, kao što su miopija i astigmatizam.

Mikrokorija je povezana sa mladalačkim početkom glaukoma otvorenog ugla. Također je povezan sa Piersonovim sindromom koji je obilježen mikrokorijom i kongenitalnim nefrotskim sidromom. Defektna mutacija je u genu za laminin-beta 2 na hromosomu 3, sekvenca p21,  koji kodira protein neophodan za baznu membranu glomerula.

To je također dio poznatih manifestacija rođenog dojenčeta majke koja pati od nekontrolisane hiperglikemije. Ostali simptomi uključuju transpoziciju velikih krvnih žila, respiratorni distres sekundarni defekt surfaktanta, sakralnu agenzu, nervozu , razdražljivost i letargija zbog povratne fetusne hipoglikemije. Kongenitalna mikrokorija je autosomno dominantna osobina. Međutim, može se pojaviti i sporadično.

Također pogledajte
Mioza

Reference

Geni na hromosomu 3
Bolesti oka i adneksa

Mikrokorija


An Paraepepeotes isabellinoides in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1960. An Paraepepeotes isabellinoides in nahilalakip ha genus nga Paraepepeotes, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Paraepepeotes

Paraepepeotes isabellinoides


Kaliwatan sa insekto ang Enderleinella ceylonica. Una ning gihulagway ni Günther Enderlein ni adtong 1903. Ang Enderleinella ceylonica sakop sa kahenera nga Enderleinella, ug kabanay nga Paracaeciliidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Sri Lanka
 Indya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Sri Lanka
Enderleinella
Insekto sa Indiya

Enderleinella ceylonica


Ang Hochsattel ngalan niining mga mosunod:

Alemanya

 Hochsattel (gintang nga angkasanan), Bavaria,

Awstriya

 Hochsattel (tagaytay), Oberösterreich,
 Hochsattel (gintang),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Alemanya
Pagklaro paghimo ni bot Awstriya

Hochsattel


Kaliwatan sa alibangbang ang Mesera tristis. Una ning gihulagway ni Walker ni adtong 1855. Ang Mesera tristis sakop sa kahenera nga Mesera, ug kabanay nga Lasiocampidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Mesera

Mesera tristis


An Purpuricenus in uska genus han Coleoptera. An Purpuricenus in nahilalakip ha familia nga Cerambycidae.

Ilarom nga taxa

 Purpuricenus atromaculatus
 Purpuricenus axillaris
 Purpuricenus barbarus
 Purpuricenus bipartitus
 Purpuricenus caputorubens
 Purpuricenus caucasicus
 Purpuricenus chopardi
 Purpuricenus cornifrons
 Purpuricenus dalmatinus
 Purpuricenus decorus
 Purpuricenus deyrollei
 Purpuricenus dimidiatus
 Purpuricenus diversithorax
 Purpuricenus ferrugineus
 Purpuricenus foraminifer
 Purpuricenus frommi
 Purpuricenus globiger
 Purpuricenus globulicollis
 Purpuricenus goetzei
 Purpuricenus graecus
 Purpuricenus haussknechti
 Purpuricenus humeralis
 Purpuricenus indus
 Purpuricenus innotatus
 Purpuricenus kabakovi
 Purpuricenus kaehleri
 Purpuricenus konradi
 Purpuricenus lameerei
 Purpuricenus linsleyi
 Purpuricenus lituratus
 Purpuricenus longevittatus
 Purpuricenus malaccensis
 Purpuricenus mesopotamicus
 Purpuricenus montanus
 Purpuricenus nabateus
 Purpuricenus nanus
 Purpuricenus nicocles
 Purpuricenus nigronotatus
 Purpuricenus nudicollis
 Purpuricenus opacus
 Purpuricenus optabilis
 Purpuricenus paraxillaris
 Purpuricenus quadrinotatus
 Purpuricenus renyvonae
 Purpuricenus sanguinolentus
 Purpuricenus sasanus
 Purpuricenus schaiblei
 Purpuricenus schauffelei
 Purpuricenus schurmanni
 Purpuricenus spectabilis
 Purpuricenus subnotatus
 Purpuricenus talyshensis
 Purpuricenus temminckii
 Purpuricenus tommasoi
 Purpuricenus tsherepanovae
 Purpuricenus wachanrui
 Purpuricenus wieneckii
 Purpuricenus zarudnianus

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Purpuricenus

Purpuricenus


Kahenera sa mga isda ang Hydrolycus. Ang Hydrolycus sakop sa kabanay nga Cynodontidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Hydrolycus

Hydrolycus


Kaliwatan sa ito ang Hypostomus levis. Una ning gihulagway ni Pearson ni adtong 1924. Ang Hypostomus levis sakop sa kahenera nga Hypostomus, ug kabanay nga Loricariidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Hypostomus

Hypostomus levis


An Metalloleptura rufofemorata in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Hayashi ngan Jean François Villiers hadton 1987. An Metalloleptura rufofemorata in nahilalakip ha genus nga Metalloleptura, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Metalloleptura

Metalloleptura rufofemorata


Emanuelle Leal Lopes e Lima (Vitória, 3 de maio de 1996) é uma ginasta rítmica brasileira. Representou o Brasil nos Jogos Olímpicos de Verão de 2016, como parte do conjunto brasileiro da ginástica rítmica.

Carreira

Emanuelle iniciou sua trajetória esportiva na ginástica artística como parte de um projeto escolar, vindo a optar pela ginástica rítmica aos 5 anos de idade.

Em 2015, Emanuelle foi convocada para disputar os Jogos Pan-Americanos de 2015 como parte do conjunto brasileiro. Emanuelle conquistou 3 medalhas junto com o conjunto brasileiro: ouro no grupo geral, ouro no 5 fitas e prata no 6 maças + 2 arcos. Ainda em 2015 Emanuelle participou do Campeonato Mundial em que a equipe terminou em 16º lugar.

No ano seguinte, Emanuelle Lima foi convocada para representar o Brasil na competição de equipes nos Jogos Olímpicos de Verão de 2016. A equipe brasileira viria a ficar fora da final por uma pequena margem, terminando a competição em nono lugar.

Em 2017 Emanuelle optou por abrir mão da seleção brasileira, preferindo competir apenas a nível local, por entender já ter alcançado todos os objetivos com a equipe nacional.

Ligações externas

Naturais de Vitória (Espírito Santo)
Ginastas do Brasil nos Jogos Pan-Americanos de 2015
Ginastas nos Jogos Olímpicos de Verão de 2016
Ginastas rítmicos do Espírito Santo
!Wikiconcurso Mulheres Brasileiras no Esporte (artigos)

Emanuelle Lima


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Binaluacris olivacea. Una ning gihulagway ni Willemse, C. ni adtong 1933. Ang Binaluacris olivacea sakop sa kahenera nga Binaluacris, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Pilipinas

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Pilipinas
Binaluacris

Binaluacris olivacea


Antonius Johannes Geesink (født 6. april 1934, død 27. august 2010) var en hollandsk 10. dan judoka.
Han var den første ikke-japanske judoka der vandt guld ved Verdensmesterskabet i judo, hvilket han gjorde i 1961 og 1965. Han var også olympisk mester, da han vandt guld ved Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han vandt også hele 21 europamesterskaber gennem sin karriere.

Referencer

Eksterne henvisininger

Judoka fra Holland
Verdensmestre i judo
Olympiske mestre fra Holland

Anton Geesink


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Phaulula indica. Una ning gihulagway ni Brunner von Wattenwyl ni adtong 1891. Ang Phaulula indica sakop sa kahenera nga Phaulula, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Indya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Phaulula
Insekto sa Indiya

Phaulula indica


The 2013 Six Nations Under 20s Championship was a rugby union competition held between February and March 2013. England won the tournament.

Final table

Results

Round one

Round two

Round three

Round four

Round five

References

2013
2013 rugby union tournaments for national teams
2012–13 in English rugby union
2012–13 in French rugby union
2012–13 in Irish rugby union
2012–13 in Welsh rugby union
2012–13 in Scottish rugby union
2012–13 in Italian rugby union
U-20
February 2013 sports events in Europe
March 2013 sports events in Europe

2013 Six Nations Under 20s Championship


Pålidelighedsindeks er et forsøg på kvantitativt at vurdere pålideligheden af et system ved hjælp af en enkelt numerisk værdi.

Sættet af pålidelighedsindekser varierer afhængigt af ingeniørområdet, flere forskellige indeks kan bruges til at karakterisere et enkelt system. I det simple tilfælde af et objekt, der ikke kan bruges eller repareres, når det svigter, er et nyttigt indeks mean time to failure, der repræsenterer en forventning om objektets levetid. Et andet tværfagligt indeks er forced outage rate (FOR), en sandsynlighed for, at en bestemt type enhed er ude af drift. Pålidelighedsindeks anvendes i vid udstrækning i den moderne elektricitetsregulering.

Referencer

Kilder

Pålidelighedsindeks


An Alucita rhaptica in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Edward Meyrick hadton 1920. An Alucita rhaptica in nahilalakip ha genus nga Alucita, ngan familia nga Alucitidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Alucita

Alucita rhaptica


Choros Nº 7, com o subtítulo "Settimino" (Septeto) é um septeto instrumental escrito em 1924 pelo compositor Brasileiro Heitor Villa-Lobos. Ele é parte de uma série de catorze composições numeradas coletivamente intitulada Choros, variando de solos de violão e piano, até obras escritas para solista ou coro com orquestra ou múltiplas orquestras, com duração de até mais de uma hora. Choros Nº 7 é de pequena duração: uma performance tem duração de cerca de oito minutos e meio.

História
Choros No. 7 foi composta no Rio de Janeiro em 1924 (imediatamente após Choros N.º 2 , e dois anos antes da orquestral Choros Nº 6), tornando-se o terceira peça da série a ser escrita. A partitura é dedicada ao patrono do compositor, Arnaldo Guinle, para quem Villa-Lobos também dedica Choros N.º 5. Foi estreada na Escola Nacional de Música no Rio de Janeiro em 19 de setembro de 1925, por Ary Ferreira (flauta), Antão Soares (clarinete), Rodolfo Attanasio (oboé), Felipe Duchamps (saxofone alto), Assis Republicano (fagote), Cardoso de Menezes (violino), e Newton Pádua (violoncelo). A estreia europeia ocorreu como o primeiro de um par de concertos dedicado à obra Villa-Lobos, na Salle Gaveau em Paris, em 24 de outubro de 1927. Os artistas foram Gaston Blanquart (flauta), Lucien-José Francisco de Nattes (oboé), Luís Cahuzac (clarinete), Hipólito Poimboeuf (saxofone alto), Gustave Dhérin (fagote), Marcel Darrieux (violino), e Robert Krabansky (violoncelo) .

Choros No. 7 foi coreografada e apresentada pelo Balé de Nova York, em 1960 .

Instrumentação
Choros Nº 7 foi composto para o seguinte septeto instrumental: flauta, oboé, clarinete, saxofone alto, fagote, violino, violoncelo, com a adição opcional de um tam-tam fora do palco, próximo fim da peça .

Análise
A forma de Choros Nº 7 se caracteriza por uma sequência desconexa de segmentos musicais, que, de alguma forma misteriosa, consegue criar um sentido de unidade . As texturas enérgicas são tecidas de forma indiscriminada, a partir de uma mistura de primitivismo indígena, polkas e valsas de salões de dança suburbanos . Villa-Lobos combina e contrasta os diferentes materiais para produzir efeitos instrumentais originais e novos timbres, favorecendo estes a tal ponto que praticamente não há desenvolvimento temático, e as harmonias são produzidos mais ou menos acidentalmente a partir do conjunto de partes lineares .

Segundo o compositor, no tema de abertura primitivo, o caráter indígena vai gradualmente se transformando no decorrer da obra em estilos mais civilizados, finalmente surgindo uma valsa lenta. Esta é sucedido pelo surgimento de uma melodia com conflitos rítmicos, enriquecidos com notas ornamentadas características de animadas polquinhas cariocas. Ao final, o tema indígena ressurge, refletindo a transformação que sofreu .

As síncopas características da parte do meio de Choros No. 7 são comuns em habaneras, tangos Brasileiros, maxixe, e nas polkas (polquinhas) de um dos criadores do gênero choro, o flautista Joaquim Antônio da Silva Calado .

Referências

Links externos
 villalobos.iu.edu Site Villa-Lobos na Universidade de Indiana: Mantida pelo Centro de Música da América latina
Composições de música de câmara
Composições de Heitor Villa-Lobos

Choros N.º 7


Campeonato Argentino de Futebol de 1919 pode referir-se a:

 Campeonato Argentino de Futebol de 1919 (AAF)
 Campeonato Argentino de Futebol de 1919 (AAmF)

Desambiguações de esportes

Campeonato Argentino de Futebol de 1919


An Apistogramma salpinction in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Kullander ngan Ferreira hadton 2005. An Apistogramma salpinction in nahilalakip ha genus nga Apistogramma, ngan familia nga Cichlidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Apistogramma

Apistogramma salpinction


Chiềng Chung là một xã thuộc huyện Mai Sơn, tỉnh Sơn La, Việt Nam.

Xã Chiềng Chung có diện tích 72,64 km², dân số năm 1999 là 3930 người, mật độ dân số đạt 54 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Chiềng Chung


Magua wiangaree là một loài nhện trong họ Amphinectidae. Chúng được mô tả bởi V. T. Davies năm 1998, và chỉ được tìm thấy ở Australia.

Chú thích

Tham khảo

Magua
Động vật được mô tả năm 1998

Magua wiangaree


Natalija Mesjjaninova (russisk: Ната́лия Ви́кторовна Мещани́нова) (født den 17. februar 1982 i Krasnodar i Sovjetunionen) er en russisk filminstruktør og manuskriptforfatter.

Filmografi
 Serdtse mira (Сердце мира, 2018)

Referencer

Eksterne henvisninger

Filminstruktører fra Rusland

Natalija Mesjjaninova


O İstanbulspor Beylikdüzü Basketbol Kulübü, conhecido também apenas como İstanbulspor Beylikdüzü, é um clube de basquetebol baseado em Istambul, Turquia que atualmente disputa a TBL. Manda seus jogos no Ginásio Esportivo Zeyyad Baykara Kapalı com capacidade para 750 espectadores.

Histórico de Temporadas

 fonte:eurobasket.com

Ligações externas
 Página do İstanbulspor Beylikdüzü no eurobasket.com
 Página do İstanbulspor Beylikdüzü no sítio eurobasket.com

Equipes de basquetebol da Turquia

İstanbulspor Beylikdüzü


Fier er et af Albaniens tolv præfekturer. Administrationscenteret er byen  Fier.  1. januar 2017 havde præfekturet  indbyggere.

Præfekturet består af kommunerne Divjakë, Fier, Lushnjë, Mallakastër, Patos og Roskovec. Det dækker de tidligere distrikter Fier, Lushnjë og Mallakastër.

Kilder og henvisninger

Websted

Albaniens præfekturer

Fier (præfektur)


Lithosmylus columbianus là một loài côn trùng trong họ Osmylidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Cockerell miêu tả năm 1908.

Chú thích

Tham khảo

Lithosmylus

Lithosmylus columbianus


Aphonopelma chalcodes là một loài nhện trong họ Theraphosidae trong chi Aphonopelma. Loài này phân bố ở VS.

Chú thích

Tham khảo

Aphonopelma
Động vật Mỹ
Lịch sử tự nhiên Arizona
Động vật được mô tả năm 1940

Aphonopelma chalcodes


Berberidopsis beckleri is a species of climbing plant found in cool rainforests in eastern Australia.  Its common name is the montane tape vine. Ferdinand von Mueller described the plant as Streptothamnus beckleri from collections at the Clarence River.

Description
The Berberidopsis beckleri belongs to one of the three species of the family Berberidopsidaceae. The family Berberidopsidaceae belongs with the monotypic Aextoxicaceae to the order Berberidopsidales. This plant, is unusual for the core eudicots because they have been placed in the same order to the divergence of Asterids, Caryophyllales, and Santalales.

Was originally described as Streptothamnus beckleri by Von Mueller, in 1862. However, in 1984 Veldkamp moved the species to Berberidopsis on the basis of strong similarities in seed anatomy, pollen and wood, which are clearly different in Streptothamnus moorei.

Morphology

Berberidopsis beckleri is a vine growing. New shoots are produced every year which contribute to the developing of flowers in the axils of leaves before it turns vegetative and producing twining stems.

Flowers
The flowers of Berberidopsis have a spiral phyllotaxis. They don't have a clear way to distinguish the bracts, sepals and petals. The flowers appear separate from anything else and dependent on long pedicels in the axil of an ovate leaf. They contain a progressive loss of red pigmentation from the outside towards the inner perianth parts.

Flowers display a spirally arranged perianth, which increase in size from the bracts to the inner tepals.

Petals
The petals are the number of perianth parts including bracts that varies between 13 and 16. They have a truncate apex.

Inner petaloid tepals
The inner petaloid tepals are larger in size than the outer tepal. This tepal creates an urceolate structure which enclose the sexual organs from the plants.

Stamens
The stamens are arranged in a single sequence with filaments which supports the anther. Stamen number varies between 11 and 13. Stamens are surrounded by a crenelated disc nectary.

Ovary
The ovary is the female organ, contains ovule which develops into seeds. Ovary is elliptical, with a massive style and green stigma lobes.

Leaves
The leaves are simple, ovate to broad–ovate, alternate, palmately veined. They are usually 3 cm to 6 cm long. Leaves are soft and thin, with a hairy look-like structure in the midvein and lowest veins.

Fruits
The fruits develop into berries surrounded by a persistent disc of style and stigma. Their colour is red to black. They usually produce between 100 and 200 seeds.

Distribution

Berberidopsis beckleri is found in Queensland and New South Wales, Australia. With the Australian monotypic genus Streptothamnus, Berberidopsis makes up the family Berberidopsidaceae.

Habitat
This kind of plants grow and distribute in cooler rainforests such as, the north from the Barrington Tops area.

Occurrence
Berbetidopsis beckleri were found for the very first time in three natural parks:

 Australian National Botanic Gardens, Canberra
 Dorrigo National Park
 Junuy Juluum National Park

References

Berberidopsidales
Flora of New South Wales
Flora of Queensland

Berberidopsis beckleri


Paris-Roubaix Espoirs 2023 var den . udgave af det franske cykelløb Paris-Roubaix Espoirs. Det  lange linjeløb blev kørt den 7. maj 2023 med start i  og mål på Vélodrome André-Pétrieux i . Løbet var en del af UCI Europe Tour 2023 i kategorien 1.2U.

Resultat

Se også
 Paris-Roubaix 2023

Referencer

Eksterne henvisninger

2023
UCI Europe Tour 2023

Paris-Roubaix Espoirs 2023


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Uromenus melillae. Una ning gihulagway ni Nadig ni adtong 1994. Ang Uromenus melillae sakop sa kahenera nga Uromenus, ug kabanay nga Tettigoniidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Uromenus

Uromenus melillae


Ang Salberg ngalan niining mga mosunod:

Awstriya

 Salberg (bukid sa Awstriya), Steiermark, Politischer Bezirk Liezen,

Noruwega

 Salberg (bukid sa Noruwega, Nordland Fylke), Saltdal,
 Salberg (bungtod), Buskerud fylke, Nore og Uvdal,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Awstriya
Pagklaro paghimo ni bot Noruwega

Salberg


Brian Keith "Herbie" Flowers (født 19. maj 1938 i Isleworth, Middlesex, England) er en engelsk elbassist, kontrabassist, tubaist og sessionmusiker.

Flowers har spillet bas med et utal af musikere i alle genre såsom The Shadows, Hank Marvin, Cliff Richard, Elton John, David Bowie, Lou Reed, Paul McCartney, George Harrison, Ringo Starr, Brian Bennett, David Essex, Cat Stevens, Petula Clark, Bryan Ferry, Paul Young, Olivia Newton-John, Sally Oldfield, Donovan, Alvin Stardust, Leo Sayer, Melanie, og mange flere. Han har lavet fire lp´er i eget navn, og hører til de mest brugte studio og session bassister i England gennem tiden.

Diskografi

 Plant Life (1975)
 A Little Potty (1980)
 Herbie's Stuff (1981)
 A Jazz Breakfast (2012)

Som sideman

 Hank Marvin (1969) - med Hank Marvin
 David Bowie (1969) - med David Bowie
 The Illustrated London Noise (1969) - med Brian Bennett
 Shades of Rock (1970) (med på enkelte numre) - med The Shadows
 Tumbleweed Connection (1970) - med Elton John
 Madman Across the Water (1971) - med Elton John
 A Single Man (1978) - med Elton John
 Candles in the Rain (1970) - med Melanie
 if Not for You (1971) - med Olivia Newton-John
 Transformer (1972) - med Lou Reed
 Foreigner (1973) - med Cat Stevens
 Destiny (1978) - med Petula Clark
 Rock 'n' Roll Juvenile (1979) - med Cliff Richard
 The Bride Stripped Bare (1978) - med Bryan Ferry
 Somewhere in England (1981) - med George Harrison
 Gone Troppo (1982) - med George Harrison
 Brainwashed (2002) - med George Harrison
 Stop and Smell the Roses (1981) - med Ringo Star
 Water Bearer (1978) - med Sally Oldfield
 Easy (1979) - med Sally Oldfield
 Celebration (1980) - med Sally Oldfield
 Playing in the Flame'' (1981) - med Sally Oldfield

Eksterne henvisninger
 Homepage

Bassister fra Storbritannien
Musikere fra England

Herbie Flowers


È insieme a Edward Lovett Pearce uno dei principali architetti irlandesi del XVIII secolo. Cassels nacque in Germania da una famiglia di origine franco-olandese con una grande tradizione nell'architettura.

Richard Cassels arrivò in Irlanda nel 1728, quando Gustavus Hume della contea di Fermanagh lo chiamò per realizzare una villa sulle rive di Lough Erne. Subito dopo l'arrivo in Irlanda, Cassels aprì uno studio da architetto a Dublino, una città che all'epoca era ricca di fermenti architettonici: in quel periodo Edward Lovett Pearce, appena arrivato in città, stava lavorando alla Castletown House e al Palazzo del Parlamento irlandese, entrambi edifici progettati in stile palladiano. Cassels era attirato dagli ideali di Andrea Palladio e Vitruvio, ma apprezzava anche lo stile barocco.

A Dublino Cassels lavorò al Palazzo del Parlamento con Pearce, suo mentore e amico. La prima opera affidata interamente a lui fu la Printing House del Trinity College, progettata per ricordare un tempio con un portico dorico, una caratteristica che Cassels avrebbe conservato in molti dei suoi lavori giovanili. Nella maturità, Cassels si limitò a simulare il portico, piazzando alcuni pilastri a reggere un architrave nel punto focale della facciata. Questo portico cieco è una caratteristica che conservò nel suo capolavoro, la Leinster House, costruita fra il 1745 e il 1751. Dopo la morte di Lovett Pearce, nel 1733, Cassels diventò il principale architetto palladiano in Irlanda.

Opere principali
Fra le sue opere vanno segnalate:
Printing House del Trinity College
Carton House (1739)
Russborough House (1742)
Summerhill
Powerscourt House (1741)
Tyrone House (1740)
Leinster House (1745)
Rotunda Hospital (1757)

Altri progetti

Architetti irlandesi

Richard Cassels


Ritbúnaður eru øll forrit, sum geva telduni boð um, hvat ið hon skal gera. Teldan kann brúka ymiskan ritbúnað at greiða uppgávur so sum tekstviðgerð, gera myndir og loysa torførar støddfrøðiligar spurningar.

Teldufrøði

Ritbúnaður


George Szamuely (gebore 1954) is 'n senior navorsingsgenoot aan die Globale Beleidsinstituut (Global Policy Institute). Hy het as rubriekskrywer gereeld bydraes gelewer vir The New York Press. Szamuely het ook geskryf vir Antiwar.com, Counterpunch, Commentary, The Observer en die Sentrum vir Navorsing oor Globalisasie (Centre for Research on Globalization). Hy is 'n gereelde gas op Russia Today se vlagskip program CrossTalk.

Biography

Hy is gebore in Hongarye. Sy vader was die geskiedkundige Tibor Szamuely (1925–1972), wat afkomstig is uit 'n Joodse handelsfamilie. Sy moeder was  Nina (née Orlova; 1923-1974), wat van Russiese oorsprong was. Sy groot-oom was die kommunistiese rewolusionêr Tibor Szamuely (1890–1919). Sy suster Helen Szamuely is 'n prominente figuur in die stigting van die UK Independence Party.  Szamuely het gestudeer aan University College London en aan die London School of Economics. Hy het ook 'n doktorsgraad aan die London Metropolitan University verwerf.

Hy was vir 'n paar jaar redakteur van die Times Literary Supplement en The National Law Journal. Hy was ook 'n rubriekskrywer by die New York Press.

Politiese oogpunte

Szamuely is 'n vurige kritikus van Amerikaanse buitelandse beleid, en argumenteer dat die realiteit die diametriese teenoorgestelde van die verhewe retoriek is. Die skynbare humanitêre aspirasies lei sonder uitsondering tot ekstreme nie-humanitêre uitkomstes.

Hy is baie krities oor die werk van die Verenigde Nasies se tribunale, veral die Internasionale Straftribunaal vir die Voormalige Joego-Slawië. Hy voer aan dat die tribunaal en menseregtegroepe soos Human Rights Watch konflik eerder as versoening bevorder, en die belange van Westerse moondhede en dié van hul bondgenote dien deur hul teenstanders te teiken, terwyl hulle dikwels baie ernstiger misdade ignoreer. Hy het twyfel uitgespreek oor of die Internasionale Strafhof ooit bereid sal wees of in staat daartoe sal wees om onpartydige geregtigheid toe te pas.   Hy argumenteer dat Serwië se optrede in Joego-Slawië op onregverdige wyse verkeerdelik geïinterpreteer is.

Szamuely se oorsig oor NAVO se ingryping in die Balkan, Bombs for Peace: NATO's Humanitarian War on Yugoslavia, word gepubliseer deur Amsterdam University Press.

Verwysings

Eksterne skakels
 Szamuely en Lavelle se The Gaggle: Youtube, Rumble.com, Thegaggle.locals.com,

Geboortes in 1954
Joernaliste
Lewende mense

George Szamuely


Diljá Pétursdóttir også bare kaldt som Diljá (født 15. december 2001) er en islandsk sangerinde. Hun har repræsenteret Island i Eurovision Song Contest 2023 med sangen "Power" men hun fik en 11. plads i semifinale 2 og med 44. point og kvalificerede sig ikke til finalen.

Referencer

Eksterne henvisninger

Islands Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2023

Diljá


Kaliwatan sa lumot ang Pseudocyphellaria nermula. Una ning gihulagway ni David John Galloway. Ang Pseudocyphellaria nermula sakop sa kahenera nga Pseudocyphellaria, ug kabanay nga Lobariaceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Oseyaniya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Oseyaniya
Pseudocyphellaria

Pseudocyphellaria nermula


Faiza Ahmad Khan is an Indian documentary filmmaker based in Mumbai. Her most well-known work is Supermen of Malegaon, a documentary film which revolves around the passion which residents of Malegaon have for filmmaking.

She is also an activist. She directed the film The Cost of Coal, a 360° virtual reality story about the lives of the Adivasi communities living around the Kusmunda mine in the district of Korba, Chhattisgarh. She has  openly protested against the 'redevelopment' of Golibar Slum in Mumbai.

Education and career
In 2002, Faiza Ahmad Khan studied a course in social communications media and then worked as a production executive for an advertising agency. She started shooting short documentaries in 2004. In 2005, she worked as assistant director for the movie Anwar, with director Manish Jha.

Supermen of Malegaon was her first feature documentary, which has received at least 15 awards so far. The film has been screened at New Yorks Museum of Modern Art. However, for Faiza, the most important moment in the films life was its screening on the Narmada Ghats.

Filmography

Director

Supermen of Malegaon (2012)
When All Land Is Lost, Do We Eat Coal? (2016)
The Cost of Coal (2017)

Assistant director
 Anwar (2007)

Awards

For Supermen of Malegaon
 Jury Award for Best Documentary at Asiatica Film Mediale, Rome
 Jury Award for Best Documentary at Kara Film Festival, Pakistan
 Best Debut Film at Film South Asia, Nepal
 Best Editing, Documentary and Director at the Asian Festival of First Films, Singapore
 Best Editing at the Asian TV Awards, Singapore
 Audience Choice Award for Documentary, Indian Film Festival of Los Angeles (IFFLA)
 Golden Camera Award for Best Documentary, US International Film and Video Festival
 Gold Awards for Editing and Best Documentary and a Silver Award for Sound Design, Indian Documentary Producers Association
 Best Documentary at Bollywood and Beyond, Stuttgart
 Youth Choice Award at Vesoul Asian Film Festival
 Special Mention at Best Film Festival, Romania

References

External links

 Director Faiza Ahmad Khan talks

Living people
Indian women film directors
Indian documentary filmmakers
21st-century Indian film directors
Film directors from Mumbai
Film producers from Mumbai
Indian women film producers
Indian women documentary filmmakers
Hindi film producers
Hindi-language film directors
Women artists from Maharashtra
21st-century Indian women artists
Year of birth missing (living people)

Faiza Ahmad Khan


Ang Quwayd ngalan niining mga mosunod:

Hiniusang Emiratong Arabo

 Quwayd (rehiyon sa tribu sa Hiniusang Emiratong Arabo), Ra's al Khaymah,

Yemen

 Al Quwayd, bungtod, Muḩāfaz̧at al Jawf, Khabb wa ash Sha'af,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Hiniusang Emiratong Arabo
Pagklaro paghimo ni bot Yemen

Quwayd


Sekondi College is a co-educational second cycle school in Sekondi in the Western Region of Ghana. It has a science and computer laboratories and other facilities.Its current location is in Inchaban, a suburb of Selondi

History
It was founded in the year 1951 by Mr. Joseph w. Acquah at Essaman Ekuasi.

Anthem
Below is the anthem of Sekondi College

Arise all ye of Afric's birth

Whose heritage doth envy scythe

Sing ye the joy of Sekco dear

Pay ye your vows your loyalty

Chorus

Hail boys (Hail boys)

Cheer girls (Cheer girls)

For our mother Sekco dear

All generations yet to come

Shall by your labours judge you right

If good they'll say and praises give

If not they'll censure and condemn

Tis yours to save ye gallant youth

Tis yours to cheer oh pretty maids

If Sekco dear should ever stand

For liberty for hope for you

Our Father God which at in Heaven

Oh! Come our aid our school to bless

Inspire us with Thy spirit bold

That we may live in godliness.

Notable staff
One of its staff, S. K. Riley-Poku, who was headmaster of the school between 1966 and 1969 later became the Minister for Defence in the Limann government between 1979 and 1981.

Notable alumni

Anthony Benin - active justice of the Supreme Court of Ghana (2012–)
Nana Ato Dadzie - Chief of Staff of Ghana Jerry Rawlings Administration (1997 – 2001)
Prof Kwabena Frimpong-Boateng - first black person to perform open heart surgery
Kofi Koduah Sarpong - Ghanaian administrator and CEO of Ghana National Petroleum Corporation

References

Schools in Ghana
Sekondi-Takoradi
Education in the Western Region (Ghana)

Sekondi College


Fu Shengjun (* 28 Desember 1972) is 'n Chinese boogskutter. Hy het aan die Olimpiese Somerspele van 1992 en Olimpiese Somerspele van 2000 deelgeneem.

Verwysings

Geboortes in 1972

Fu Shengjun


Kabanay sa mga ito ang Aspredinidae. Ang Aspredinidae sakop sa kahanay nga Siluriformes, kahutong nga isdangtunay, ka-ulo nga maybukobuko, ug kaginharian nga mananap. Ang kabanay nga Aspredinidae pagsakop 42 kaliwatan, segun Catalogue of Life.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Aspredinidae

Aspredinidae


Róm (italskt Roma), eisini kallaður "tann ævigi býurin" er høvuðsstaðurin í Italia. Navnið "tann ævigi" ber hann av sonnum. Longu 700 ár fyri Kr. føðing var hann bygdur; um tað mundið, ta ið okkara tíðarrokning byrjar, var hann høvuðsbýurin í heiminum, og rómarsku keisararnir ráddu fyri tí mesta av tí, sum tá var kent av verðini. Frá hesi søguríku tíð síggjast enn bæði nógvar og stórar toftir. Í Colosseum, tí størsta leikhúsinum, kundu rúmast 50 000 fólk. Romaraveldið víknaði, men Róm kom kortini at verða høvuðsbýurin í Evropa, tí har búðu pávarnir. Um veldi teirra siga tær mongu stóru og stásiligu kirkjurnar frá. Enn ræður pávin fyri einum lítlum parti av býnum, Vatikanríkinum: hetta rikið hevur sína egnu radiostøð, flagg og frímerkir og er i allar mátar at rokna sum eitt egið land, men víddin er lítil. Í Pávaborgini, Vatikaninum, eru fleiri túsund stovur. Stórt tal av fremmandum ferðafólki kemur á hvørjum ári til Róm at síggja tey mongu minnini bæði frá fornari tíð og frá miðøldini, tá ið tær sjáldsama vøkru kirkjurnar vóru bygdar. Summar av hesum kirkjum, har ímillum Pæturskirkjan, størsta kirkja l heiminum, eru prýddar við myndum av bestu málarum og myndahøggarum, ið Iivað hava. Á okkara døgum er Róm stórur ídnaðarbýur og veksur í heilum.

Kend fólk
 Giulio Andreotti, politikari (1919-2013)
 Paolo Gentiloni, politikari (1954)
 Gaia Zucchi, sjónleikarinna (1970)
 Brigitta Boccoli, sjónleikarinna (1972)

Róm
Italia
Høvuðsstaðir í Evropa

Róm


Kaliwatan sa insekto ang Oxylipeurus perijanus. Una ning gihulagway ni Carriker Jr. ni adtong 1945. Ang Oxylipeurus perijanus sakop sa kahenera nga Oxylipeurus, ug kabanay nga Philopteridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Oxylipeurus

Oxylipeurus perijanus


Ang Šorak ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Shōrak (bukid), Wilāyat-e Ghōr,
 Shōrak (suba nga anhianhi sa Apganistan, Wilāyat-e Ghōr, lat 34,19, long 64,35),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Šorak


Kaliwatan sa insekto ang Neopsocus tunesicus. Una ning gihulagway ni Günther Enderlein ni adtong 1923. Ang Neopsocus tunesicus sakop sa kahenera nga Neopsocus, ug kabanay nga Psocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Tunisia
 Italya
 Espanya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Tunisia
Insekto sa Italya
Insekto sa Espanya
Neopsocus

Neopsocus tunesicus


Zhu Fangyu (5 de janeiro de 1983) é um basquetebolista profissional chinês.

Carreira
Zhu Fangyu integrou a Seleção Chinesa de Basquetebol em Atenas 2004, terminando na oitava posição.

Basquetebolistas olímpicos da China
Basquetebolistas nos Jogos Olímpicos de Verão de 2004
Basquetebolistas nos Jogos Olímpicos de Verão de 2008
Basquetebolistas nos Jogos Olímpicos de Verão de 2012
Naturais de Liuzhou

Zhu Fangyu


Park Rubina w Miasteczku Śląskim – zabytkowy (figurujący w gminnej ewidencji zabytków) park znajdujący się w Miasteczku Śląskim, założony pod koniec XIX wieku – najpewniej między 1880 a 1900 rokiem.

Historia
Historia parku sięga lat 80. XIX wieku, kiedy to pogórniczy teren, na którym wydobywano galman i żelaziak brunatny, położony na wschodnich krańcach Miasteczka Śląskiego (wówczas niem. Georgenberg), przylegający do drogi łączącej to miasto z Żyglinem (Groß Zyglin), nabył od miejscowego Żyda Siegheima zamożny lekarz Ryszard Rubin. Według innych źródeł zakupu gruntu dokonał ojciec Ryszarda, Michael, który w 1843 podjął w Miasteczku pracę jako nauczyciel, wkrótce jednak porzucił to zajęcie i został zarządcą jednej z kopalń.

W niedługim czasie na zakupionym terenie wzniesiono niewielki, lecz okazały dworek z wieżyczką, znany współcześnie jako willa lub pałacyk Rubina (współcześnie mieści się w nim przedszkole). Założono także park, wykorzystując urozmaiconą rzeźbę terenu. W parku wybudowano liczne elementy małej architektury, takie jak altanki, pergole, zegar słoneczny oraz fontanna, a w centralnej jego części, w jednym z dawnych wyrobisk, znajdował się staw. Całe założenie pierwotnie otoczone było wysokim murem.

W okresie międzywojennym w parku istniał również pomnik w formie głazu narzutowego, który upamiętniał zaprzysiężenie komórki Polskiej Organizacji Wojskowej. Był on miejscem spotkań powstańców śląskich z Miasteczka. Podczas II wojny światowej pomnik zaginął. Odnaleziono go w latach 80. XX wieku, a następnie przetransportowano na teren Huty Cynku Miasteczko Śląskie.

Na terenie parku, w pobliżu pozostałości dawnego kamieniołomu, w maju 1945 roku doszło do tragedii. W wyniku eksplozji znalezionego podczas zabawy niewybuchu śmierć poniosła czwórka dzieci, kilkanaście innych zaś zostało rannych.

W 2012 roku zabytkowa willa Rubina została wyremontowana, natomiast w 2015 trwała rewitalizacja samego parku, który został ponownie oficjalnie otwarty w lipcu tego roku. Współcześnie Park Rubina jest miejscem organizowania różnych wydarzeń lokalnych, takich jak Dni Miasteczka Śląskiego, Piknik św. Jerzego, Biesiadne Lato Dla Seniorów czy Lato w Rubinie. W 2023 roku na terenie parku oddano do użytku niewielką tężnię solankową.

Park Rubina porastają m.in. graby pospolite (Carpinus betulus L.), buki pospolite (Fagus sylvatica L.), lipy drobnolistne (Tilia cordata Mill.) oraz kasztanowce białe (Aesculus hippocastanum L.).

Legenda
Żoną Ryszarda Rubina była młodsza od niego o 24 lata Klara Wetzel, której właśnie on miał rzekomo pomóc przyjść na świat. W 1908 roku urodził się ich syn, Lothar, który idąc w ślady ojca też został lekarzem. Para miała również córkę, Elżbietę, która zmarła w wieku 2 lat. Od tego momentu Klara miała popaść w depresję, zamknąć się w sobie i znienawidzić inne dzieci. W 1922 roku zmarł Ryszard, a w 1938 roku pozbawiony obywatelstwa polskiego Lothar wyjechał do Niemiec. Dodatkowo podczas II wojny światowej w willi założono przedszkole; Klara zajmowała wówczas jeden z pokoi znajdujących się na piętrze. Kobieta zmarła w 1949 roku.

Według podań miejscowej ludności po jej śmierci w oknie pałacowej wieżyczki oraz w parku pojawiała się postać białej damy, niekiedy spacerującej z psem. Nowi lokatorzy budynku słyszeć mieli w nocy odgłosy szurania, spadających naczyń, otwieranych szuflad oraz płaczu dzieci, czasami pojawiać się miały ślady stóp. Okoliczni mieszkańcy unikali po zmroku willi i parku. Zjawiska ustać miały, gdy w budynku znów zaczęło działać przedszkole.

Galeria

Przypisy

Bibliografia

Parki i ogrody w województwie śląskim
Obiekty w Miasteczku Śląskim wpisane do gminnej ewidencji zabytków

Park Rubina w Miasteczku Śląskim


St. Charles là một quận thuộc bang Louisiana, Hoa Kỳ. Theo ước tính năm 2009, dân số quận này là 51611 người, mật độ 71 người/km².

Dân số
Biến động dân số qua các từ 1900-2010:

Tham khảo

Quận của Louisiana

Quận St. Charles, Louisiana


Biografia
Frequenta il conservatorio di Kansas City per diversi anni senza però ottenere il diploma. Trasferitosi a New York, entra a far parte come pianista dell'orchestra di Mel Lewis e collabora con musicisti quali Coleman Hawkins, Ben Webster, Charles Mingus. È comunque il trombone a pistoni il suo strumento di elezione e inizia una prolifica collaborazione con Stan Getz che si protarrà per quindici anni. Ottiene la celebrità in campo mondiale con la sua partecipazione, come primo sostituto di Chet Baker, nel quartetto piano-less di Gerry Mulligan, formazione di cui farà parte dal 1954 al 1957. In seguito collabora con Jimmy Giuffrè e Jim Hall nel trio che darà alla luce l'LP Western Suite del 1958 e di nuovo poi con Gerry Mulligan nella Concert Jazz Band (da lui stesso creata), sia come arrangiatore che come esecutore.

Negli anni sessanta collabora con la Thad Jones/Mel Lewis Orchestra e con diverse altre formazioni; suona in duo con il chitarrista Jim Hall, realizza (al piano) insieme a Bill Evans The Ivory Hunters e si occupa di arrangiamenti e composizione.

Dal 1981 inizia a lavorare intensamente come compositore e direttore d'orchestra in Europa, creando molte opere per le città di Colonia e Stoccolma. Dal 1991 si stabilisce nei Paesi Bassi, dove inaugura una nuova scuola per l'improvvisazione e la composizione. Tornato negli Stati Uniti, riceve la cattedra di Composizione Jazz al Conservatorio del New England.
Successivamente compone e si esibisce con la sua New Art Orchestra.

È morto il 16 dicembre 2011 a New London (New Hampshire).

Discografia
Come leader o come co-leader

1954 - Storyville Presents Bob Brookmeyer (Storyville Records)
1954 - Phil Urso and Bob Brookmeyer (Savoy Records)
1954 - Bob Brookmeyer Quartet (Pacific Jazz Records)
1954 - Bud Shank & Bob Brookmeyer (Pacific Records)
1954 - Bob Brookmeyer Plays Bob Brookmeyer and Some Others (Clef Records)
1955 - The Modernity of Bob Brookmeyer (Clef Records)
1955 - The Dual Role of Bob Brookmeyer (Prestige Records)
1956 - Morning Fun (Black Lion Records)
1956 - Tonite's Music Today (Storyville Records) con Zoot Sims
1956 - Whoo-eeee! (Storyville Records) con Zoot Sims
1956 - Strings & Trombones (Pacific Jazz Records)
1957 - The Al Cohn Quintet Featuring Bob Brookmeyer (Coral Records)
1957 - Traditionalism Revisited (Blue Note Records)
1957 - Brookmeyer (Vik Records)
1958 - Street Swingers (Pacific Jazz Records)
1958 - Gerry Mulligan Bob Brookmeyer Play Phil Sunkel's Jazz Concerto Grosso (ABC-Paramount Records)
1959 - Kansas City Revisited (United Artists Records)
1959 - Stretching Out (United Artists Records)
1959 - The Trombones Inc. (LHJ Records)
1959 - The Ivory Hunters (United Artists Records)
1960 - The Blues Hot and Cold (Verve Records)
1960 - Jazz Is a Kick (Mercury Records)
1960 - Portrait of the Artist (London Atlantic Records)
1961 - 7 X Wilder (Verve Records)
1961 - Recorded Fall 1961 (Verve Records)
1961 - Gloomy Sunday and Other Bright Moments (Verve Records)
1962 - Trombone Jazz Samba/Bossa Nova (Verve Records)
1963 - Samba para dos (Verve Records)
1963 - Bob Brookmeyer Featuring John Williams & Red Mitchell (Crown Records)
1964 - Revelation (New Jazz Records)
1964 - Tonight (Mainstream Records)
1965 - The Power of Positive Swinging (Mainstream Records)
1965 - Bob Brookmeyer and Friends (Columbia Records)
1966 - Gingerbread Men (Mainstream Records)
1973 - Previously Unreleased Recordings (Verve Records)
1978 - Bob Brookmeyer Small Band (Gryphon Records)
1979 - Back Again (Sonet Records)
1980 - Bob Brookmeyer Live at the Village Vanguard (Gryphon Records)
1981 - Through a Looking Glass (Finesse Records)
1983 - Bobby Brookmeyer and His Orchestra (Vik Records)
1986 - Oslo (Concord Jazz Records)
1988 - Dreams (Dragon Records)
1991 - Electricity (ACT Music Records)
1995 - Paris Suite (Challenge Records)
1995 - In Paris (Vogue Records)
1997 - Impulsive! (Stunt Records)
1998 - Old Friends (Storyville Records)
1998 - Out of This World (Koch Records)
2000 - Together (Challenge Records)
2001 - Holiday: Bob Brookmeyer Plays Piano (Challenge Records)
2001 - Madly Loving You (Challenge Records)
2002 - Waltzing with Zoe (Challenge Records)
2002 - Full Circle (CJ Jazz Records)
2002 - Q&A: Jazz Big Band Graz Plays the Music of Bob Brookmeyer (Mons Records)
2003 - Island (Artists House Records)
2003 - Stay Out of the Sun (Challenge Records)
2003 - One Night in Vermont (Planet Arts Records)
2004 - Get Well Soon (Challenge Records)
2005 - Awakening (Double Moon Records)
2007 - Spirit Music (Artistshare Records)
2008 - Bob Brookmeyer: Music for String Quartet and Orchestra (Challenge Records)
2011 - Bob Brookmeyer and the New Art Orchestra Featuring Fay Claassen: Standards (Artist Share Records)

Voci correlate
 Gerry Mulligan
 Bill Evans
 Lee Konitz

Altri progetti

Collegamenti esterni

Trombonisti jazz

Bob Brookmeyer


An Trichopterolophia in uska genus han Coleoptera. An Trichopterolophia in nahilalakip ha familia nga Cerambycidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Trichopterolophia

Trichopterolophia


Kaliwatan sa alibangbang ang Pseudopostega tincta. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1918, ug gihatagan sa eksakto nga ngalan ni Van Nieukerken et al. ni adtong 2016. Ang Pseudopostega tincta sakop sa kahenera nga Pseudopostega, ug kabanay nga Opostegidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Aprika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Aprika
Pseudopostega

Pseudopostega tincta


Biografia
Si diploma al Liceo Ginnasio Tito Livio di Milano e frequenta la Facoltà di Economia e Commercio all'Università commerciale Luigi Bocconi. Negli anni del liceo e dell'Università è attivo come arbitro federale di pallacanestro nelle serie giovanili e minori del milanese (più tardi sarà anche allenatore dell'Ars Milano). Contestualmente, comincia a collaborare con pubblicazioni specializzate dedicate al football americano ed al basket, in particolare con la rivista Superbasket, all'epoca diretta da Aldo Giordani.

Comincia la sua carriera radiofonica nel 1981 a Radio Press Panda sostituendo temporaneamente l'allora radiocronista delle partite dell'Olimpia Milano, Federico Buffa, in quel periodo in trasferta negli Stati Uniti. Al rientro dagli USA, Buffa gli concede di restare come seconda voce (qualche anno dopo i ruoli si invertiranno). Dopo esperienze ancora in radio a Radio Peter Flowers e Novaradio fa il suo esordio televisivo nel 1985 e diviene delegato di produzione degli sport americani sulle allora reti Fininvest (attualmente Mediaset). In seguito si trasforma in giornalista e telecronista per Italia 1, TV Koper Capodistria, Tele+. Attualmente lavora per SKY Sport. Fa parte del nucleo "storico" che il 19 agosto 1991 cominciò l'avventura di Tele+, poi sfociata in SKY Sport. Dal dicembre 1998 al giugno 2000 è stato responsabile comunicazione della Lega Basket, sempre continuando però a collaborare con Tele+ per le telecronache NBA.

Per molti anni ha commentato anche il basket universitario NCAA al fianco di Francesco Anchisi e il football NFL affiancato da Lino Benezzoli, Sergio Angona e Bebo Nori prima di cedere tale ruolo a Paolo Leopizzi e dedicarsi completamente e in pianta stabile alle telecronache di basket, con le principali partite del campionato di Serie A e di Coppa Italia, le partite più importanti di Eurolega e NBA, in quest'ultimo caso affiancato dalla stagione 1995-1996 fino alla stagione 2012/2013 dal commento tecnico di Federico Buffa e poi dalla stagione 2013/2014 da quello di Davide Pessina.

La sua voce è anche legata alla Nazionale Italiana di basket che ha seguito come inviato e telecronista in Francia nel vittorioso Campionato Europeo del 1999, in Svezia nell'edizione del 2003 dove la Nazionale colse il terzo posto che le permise di qualificarsi per il Torneo Olimpico di Atene 2004 e al campionato europeo del 2015 nel quale gli azzurri si classificarono al 5º posto.

Nel 2010 compare in libreria come scrittore con il libro I dieci passi. Piccolo breviario sulla legalità; e Da zero a otto nel quale partecipa alla autobiografia di Danilo Gallinari. Nel 2014 esce il suo terzo libro Altro tiro, altro giro, altro regalo. Il 21 aprile 2016 esce il suo quarto libro Basketball R-evolution.

Dal novembre 2015 debutta su Radio Deejay, dove conduce ogni domenica sera American Hero, monografie di mezz'ora dedicate a famosi sportivi americani.

Ha due figli gemelli, Francesco e Michele.

Doppiatore

 Ernie Johnson Jr. in Space Jam: New Legends

Opere
 I dieci passi. Piccolo breviario sulla legalità, con Mario Conte, Torino, Add, 2010. ISBN 978-88-96873-05-2 Poi: Torino Add, 2013. ISBN 978-88-6783-009-1
 Da zero a otto, con Danilo Gallinari, Milano, Libreria dello sport, 2010. ISBN 978-88-6127-030-5
 Basket, uomini e altri pianeti, con Ettore Messina, Torino, Add, 2012. ISBN 978-88-96873-81-6

 Basketball r-evolution, Milano, Baldini & Castoldi, 2016. ISBN 978-88-6852-888-1
 Time out. Ascesa e caduta della Mens Sana e dello sport professionistico in Italia, Torino, Add, 2019. ISBN 978-88-6783-227-9
 Lo sport di domani. Costruire una nuova cultura, Torino, Add, 2020. ISBN 978-88-6783-294-1

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Arbitri di pallacanestro italiani
Giornalisti sportivi italiani
Studenti dell'Università commerciale Luigi Bocconi

Flavio Tranquillo


An Treron teysmannii in uska species han Aves nga ginhulagway ni Hermann Schlegel hadton 1879. An Treron teysmannii in nahilalakip ha genus nga Treron, ngan familia nga Columbidae. Ginklasipika han IUCN an species komo harani ha karat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Treron

Treron teysmannii


CHQ – codice aeroportuale IATA dell'Aeroporto di La Canea-Suda, La Canea, Grecia

Chq


Ang Jajgal Darah ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Jajgal Darah (suba nga anhianhi), Wilāyat-e Kunaṟ,
 Jajgal Darah (bukid), Wilāyat-e Kunaṟ,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Jajgal Darah


Santa Monica er ein strandarbýur í Los Angeles County í Suður-Kalifornia. Santa Monica er kent fyri sínar strendur, eitt nú kann nevnast Santa Monica-strondin sum er umleið fimm km. metrar til longdar. Santa Monica liggur við strondina og er væl umtókt av teimum ferðandi, hópin av fólki vitja m.a. Santa Monica State Beach á hvørjum árið. Third Street Promenade í Santa Monica er tann størsta handilsgøtan í Los Angeles, men langt frá tann einasta. Sølumiðstøðin Santa Monica Place liggur væl fyri har á Third Street Promenade við góðum parkeringsviðurskiftum. Santa Monica-bryggjan (Santa Monica Pier) er sjálv ímyndin av Santa Monica. Her eru handlar, matstovur, gallarí og fornminnissøvn.

Keldur

Los Angeles

Santa Monica


Lo stadio delle Palme "Vito Schifani" è uno stadio di Palermo, ubicato in viale del Fante a pochi passi dallo stadio "Renzo Barbera".

Nel settembre 2007 il nome ufficiale è stato cambiato in "stadio Vito Schifani", intitolandolo all'agente di Polizia morto nella strage di Capaci, mentre prestava servizio di scorta al giudice Falcone.

Viene utilizzata principalmente la sua pista di atletica, dove si svolgono spesso manifestazioni di rilevanza regionale; attorno al campo vi sono anche degli spalti che non superano i 1500 posti.

All'esterno della pista di atletica è presente una pista in tufo, molto utilizzata dai corridori amatoriali. Sono presenti anche spogliatoi, un campo di basket e un'area ricreativa per i bambini. Ai bordi della pista sono presenti fontane per dissetarsi. Sono da poco terminati i lavori per il rifacimento delle piste, sia interna che esterna, e sono stati ampliati gli spogliatoi e migliorato l'impianto d'illuminazione.
Il 29 e 30 settembre 2007 vi si svolsero i campionati italiani di atletica leggera.

La pista di atletica viene usufruita da varie società sportive, da enti di promozione sportiva e dalle scuole. L'ingresso al pubblico e agli sportivi non tesserati è consentito nell'anello esterno alla pista.

Al momento l'impianto è attivo solo parzialmente per lavori di manutenzione.

Galleria d'immagini

Delle Palme

Stadio delle Palme


Teresa Suchecka-Nowak (1926–2011), was Polish World War II underground fighter, member of Home Army and participant of the Warsaw Uprising.

During the Warsaw Uprising, she was a nurse and a soldier of the 3rd platoon, company B-3 of the "Bałtyk" battalion of the Home Army "Baszta" regiment. For her participation in the attack and capture of a German ammunition car, she was promoted to the rank of senior gunner and awarded the Cross of Valour.

In 1997, she became the godmother of the banner of the Regiment of Protection. Maj. Gen. Boleslaw Wieniawa-Dlugoszowski.

Awards and decorations
Her awards and decorations include:
Commander's Cross of the Order of Polonia Restituta
Armia Krajowa Cross
Warsaw Cross of the Uprising
Cross of Valour (Poland)

References

1926 births
2011 deaths

Warsaw Uprising insurgents
Home Army members
Recipients of the Cross of Valour (Poland)
Commanders of the Order of Polonia Restituta
Women in World War II

Teresa Suchecka-Nowak


Stephen Adly Guirgis (ur. 1965 w Nowym Jorku) – dramaturg amerykański mieszanego, irlandzko-egipskiego pochodzenia, laureat Nagrody Pulitzera. Wyróżnienie otrzymał w 2015 za sztukę Between Riverside and Crazy.

W 2018 filmie Vice w reżyserii Adama McKaya wcielił się w postać George'a Teneta.

Przypisy

Amerykańscy dramaturdzy XXI wieku
Amerykańscy scenarzyści
Pisarze związani z Nowym Jorkiem
Zdobywcy Nagrody Pulitzera
Urodzeni w 1965
Ludzie urodzeni w Nowym Jorku

Stephen Adly Guirgis


Giocava nel ruolo di centrale.

Carriera
Iniziò la sua carriera nel 1997, in serie B2 con il Pavic Romagnano Sesia, dove rimase per tre stagioni. Nel 2000 iniziò il suo lungo rapporto con il Trentino: giocò per una stagione a Molveno in Serie B1, nelle file della squadra locale. L'anno successivo avvenne il salto nella massima divisione nazionale: venne ingaggiato dalla Trentino Volley, squadra al suo secondo anno in Serie A1. In maglia trentina giocò per due stagioni, prima di trasferirsi in Piemonte, precisamente alla Noicom Brebanca Cuneo.

Dopo solo un anno si trasferì dall'altra parte della penisola, alla Tonno Callipo Vibo Valentia, mentre l'anno successivo iniziò la sua avventura nell'Acqua Paradiso Gabeca Montichiari. A Montichiari giocò per quattro stagioni, diventando una delle personalità più rappresentative. Durante la sua permanenza montelcarense giunse la prima convocazione in Nazionale, datata febbraio 2007. Diventò titolare inamovibile sotto la gestione di Andrea Anastasi.

Nell'estate 2009 si rese protagonista di una delle telenovele del mercato, quando venne dichiarato cedibile dalla dirigenza bresciana, incappata in difficoltà economiche. Ben presto si palesò l'interesse da parte della sua ex squadra, la Trentino Volley, che però incontrò delle difficoltà a causa del divario economico tra domanda e offerta. Dopo diverse settimane di trattative fu trovato l'accordo, e il passaggio venne ufficializzato dalla società trentina il 16 luglio 2009, dopo il ritorno del giocatore dagli Stati Uniti, dove era impegnato con la maglia azzurra per la World League 2009.

Nella storia della Trentino Volley Andrea Sala rappresentò il primo giocatore a fare ritorno in maglia bianco-rossa. Mai nessuno, prima di lui, era tornato all'ombra del Bondone dopo essersene andato. Dopo pochi mesi dal ritorno a Trento vinse il suo primo trofeo, la Coppa del Mondo per club, seguito poco tempo dopo dalla Coppa Italia; il 2 maggio 2010 si aggiunse al suo palmarès anche la Champions League. Nel 2011 conquistò la tripletta, vincendo il suo primo scudetto, dopo aver bissato i trionfi europei e mondiali.

Il 21 giugno 2011 venne ufficializzato il suo passaggio alla Pallavolo Modena, divenuta poi dalla stagione 2013-14 Modena Volley, con cui vince la Coppa Italia 2014-15.

Nell'annata 2015-16 viene ingaggiato dal Volley Milano, sempre in Serie A1: al termine del campionato si ritira dai massimi campionati nazionali. Conclude la carriera presso la storica società geminiana Villa d'Oro Pallavolo.

Palmarès

2010-11

2009-10, 2014-15

2009, 2010

2009-10, 2010-11

Note

Voci correlate
 Trentino Volley
 Nazionale di pallavolo maschile dell'Italia

Altri progetti

Collegamenti esterni

Andrea Sala


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Epacromiacris. Ang Epacromiacris sakop sa kabanay nga Acrididae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Epacromiacris

Epacromiacris


An Pseudonigrita arnaudi in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Bonaparte hadton 1850. An Pseudonigrita arnaudi in nahilalakip ha genus nga Pseudonigrita, ngan familia nga Passeridae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Pseudonigrita

Pseudonigrita arnaudi


Kaliwatan sa insekto ang Trichromothrips crispator. Una ning gihulagway ni Heinrich Hugo Karny ni adtong 1915. Ang Trichromothrips crispator sakop sa kahenera nga Trichromothrips, ug kabanay nga Thripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Indonesya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Indonesya
Trichromothrips

Trichromothrips crispator


An Bumetopia flavovariegata in uska species han Coleoptera. An Bumetopia flavovariegata in nahilalakip ha genus nga Bumetopia, ngan familia nga Cerambycidae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 B. f. flavovariegata
 B. f. javanica

Mga kasarigan

Bumetopia

Bumetopia flavovariegata


An Nupserha gahani in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Raffaello Gestro hadton 1895. An Nupserha gahani in nahilalakip ha genus nga Nupserha, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Nupserha

Nupserha gahani


Aphonopelma moderatum là một loài nhện trong họ Theraphosidae.

Loài này thuộc chi Aphonopelma. Aphonopelma moderatum được Ralph Vary Chamberlin & Wilton Ivie miêu tả năm 1939.

Chú thích

Tham khảo

Aphonopelma
Động vật đặc hữu Texas

Aphonopelma moderatum


Kaliwatan sa alibangbang ang Synemon laeta. Una ning gihulagway ni Walker ni adtong 1854. Ang Synemon laeta sakop sa kahenera nga Synemon, ug kabanay nga Castniidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Synemon

Synemon laeta


An Synallaxis courseni in uska species han Aves nga ginhulagway ni Blake hadton 1971. An Synallaxis courseni in nahilalakip ha genus nga Synallaxis, ngan familia nga Furnariidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nadudultan. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Synallaxis

Synallaxis courseni


リサ・ジェラルド(Lisa Gerrard、1961年4月12日 - )は、オーストラリア出身の作曲家・歌手。声の範囲はコントラルト。

経歴
メルボルンにて、アイルランド移民の子として生まれる。移民の家族であったことから世界の様々な音楽に親しみ、後の音楽性につながった。

1981年にブレンダン・ペリーとともにデッド・カン・ダンスを結成し公的な音楽活動を始めた。翌年、音楽活動を成功させるためペリーと共にオーストラリアからイギリスに移住(グループとしての活動は「デッド・カン・ダンス」を参照のこと)。

その活動の傍らで制作されたソロ・アルバム『ザ・ミラー・プール』(1995年)は故郷オーストラリアで録音され、そのアルバムにはアメリカ映画『ヒート』に提供した2曲も収録された。

1996年にデッド・カン・ダンスが解散した後は現在までソロ活動や他ミュージシャンとのコラボレーションを行う。2000年、映画『グラディエーター』に楽曲を提供、同作品の主題歌「ついに自由に(Now We Are Free)」を歌い、ハンス・ジマーと共にゴールデングローブ賞の音楽賞を受賞、これにより、それまで一部の音楽マニアにしか知られていなかった彼女の名が世界に広く知られるようになった。また、2006年に長年にわたって作品を提供してきた4ADレーベルを離脱し心機一転させ、ソロアルバム『The Silver Tree』をリリースした。

2008年に日本映画『ICHI』(曽利文彦監督)のサントラを担当。2010年には大河ドラマ『龍馬伝』のメイン・テーマ曲を歌唱している。

現在はオーストラリアに在住。

ディスコグラフィ

ソロ・アルバム
『ザ・ミラー・プール』 - The Mirror Pool (1995年)
 Whale Rider (2003年) ※サウンドトラック
 The Silver Tree (2006年)
『ベスト・オブ・リサ・ジェラルド』 - The Best of Lisa Gerrard (2007年)

コラボレーション・アルバム
 ディス・モータル・コイル 『イット・ウィル・エンド・イン・ティアーズ』 - It'll End in Tears (1984年)
 Duality (1998年) ※Pieter Bourkeと
 Immortal Memory (2004年) ※Patrick Cassidyと
 『マイ・ボディガード』 (2004年) ※映画サウンドトラック。ハリー・グレッグソン=ウィリアムズと
 A Thousand Roads (2005年) ※Jeff Ronaと
 Ashes and Snow (2006年) ※Patrick Cassidyと
 Farscape (2008年) ※クラウス・シュルツェと
 『ICHI』 (2008年) ※映画サウンドトラック。Michael Edwardsと
 『龍馬伝』 (2010年) ※ドラマ・サウンドトラック。佐藤直紀と

外部リンク
 公式サイト

オーストラリアの歌手
ゴールデングローブ賞受賞者
アイルランド系オーストラリア人
メルボルン出身の人物
1961年生
存命人物

リサ・ジェラルド


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Macropathus huttoni. Una ning gihulagway ni Kirby, W.F. ni adtong 1906. Ang Macropathus huttoni sakop sa kahenera nga Macropathus, ug kabanay nga Rhaphidophoridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Macropathus

Macropathus huttoni


Il fagiano di Wallich (Catreus wallichi) è una specie minacciata della famiglia dei fagiani, i Fasianidi. È l'unico membro del genere monotipico Catreus.

Il fagiano di Wallich vive sugli altopiani e nelle boscaglie dell'Himalaya e dell'Afghanistan. Questi uccelli sono meno colorati e brillanti della maggior parte dei fagiani, con un piumaggio grigio castano e una lunga cresta grigia. La sua lunga coda è grigia e bruna. La femmina è leggermente più piccola nelle dimensioni.

Il nome scientifico commemora il botanico danese Nathaniel Wallich.

A causa della perdita dell'habitat, delle piccole dimensioni delle popolazioni e, in alcune aree, della caccia, il fagiano di Wallich viene classificato come vulnerabile dalla lista rossa delle specie minacciate della IUCN. La CITES lo pone in Appendice I. Sebbene sia una specie minacciata, si sta tentando di introdurre esemplari allevati in cattività di fagiano di Wallich in Pakistan.

Bibliografia

Altri progetti

Collegamenti esterni

 ARKive - images and movies of the Cheer Pheasant (Catreus wallichi)

Phasianidae

Catreus wallichii


An Pyramodon in uska genus han Actinopterygii. An Pyramodon in nahilalakip ha familia nga Carapidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Pyramodon

Pyramodon


Mark Donald Binskin (nascido a 20 de Março de 1960) é um militar da Real Força Aérea Australiana (RAAF) que desempenha actualmente funções como Comandante das Forças de Defesa Australianas, sendo um general de quatro estrelas. Anteriormente, serviu como Chefe do Estado-maior da RAAF (2008-11) e Vice-chefe das Forças de Defesa (2011-14), antes de ser promovido à actual posição, que desempenha desde Junho de 2014.

Força Aérea da Austrália

Mark Binskin


Seyed Payam Niazmand Ghader (; born 6 April 1995) is an Iranian professional footballer who plays as a goalkeeper for Iranian club Sepahan and the Iran national team.

Niazmand set the new all-time record at 940 consecutive minutes without conceding a goal. Mohammad Nouri ended his goalless streak by beating him in the 50th minute of the same match. He was included in Iran's preliminary squad for the 2019 AFC Asian Cup.

Club career
Niazmand started his senior career in Iran at Paykan in 2015, where he made 24 appearances in three seasons. In 2018, he joined Sepahan.niazmand was included in Sepahan's lineup in 89 games continuously. On 13 July 2021, Niazmand joined Primeira Liga side Portimonense.

International career
On 8 October 2020, Niazmand made his debut for the Iran national team in a 2–1 friendly win against Uzbekistan.

Career statistics

Club

International

References

External links

Living people
1995 births
Iranian men's footballers
Men's association football goalkeepers
Paykan F.C. players
Sepahan S.C. footballers
Portimonense S.C. players
Azadegan League players
Persian Gulf Pro League players

Iran men's international footballers
2019 AFC Asian Cup players
Iranian expatriate men's footballers
Iranian expatriate sportspeople in Portugal
Expatriate men's footballers in Portugal
2022 FIFA World Cup players
Footballers from Tehran

Payam Niazmand


Systaria elberti là một loài nhện trong họ Miturgidae.

Loài này thuộc chi Systaria. Systaria elberti được Embrik Strand miêu tả năm 1913.

Chú thích

Tham khảo

Systaria

Systaria elberti


Aflou là một đô thị thuộc tỉnh Laghouat, Algérie. Dân số thời điểm năm 2002 là 53.26 người.

Tham khảo

Xem thêm

Đô thị của Algérie
Sơ khai Algérie
Khu dân cư ở tỉnh Laghouat

Aflou


Ang Cerro Las Uvas ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Cerro Las Uvas (bukid sa Arhentina), Provincia de Córdoba,

Honduras

 Cerro Las Uvas (bukid sa Honduras), Departamento de Ocotepeque,

Mehiko

 Cerro Las Uvas (bungtod sa Mehiko, Estado de Sinaloa), Rosario,
 Cerro Las Uvas (bungtod sa Mehiko, Estado de Michoacán de Ocampo), La Huacana,
 Cerro Las Uvas (bukid sa Mehiko, Estado de Guerrero), Iguala de la Independencia,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Honduras
Pagklaro paghimo ni bot Mehiko

Cerro Las Uvas


Sommersby  é um filme franco-estadunidense de 1993, do gênero drama histórico-romântico, dirigido por Jon Amiel, com roteiro de Nicholas Meyer e Anthony Shaffer adaptado do roteiro original do filme Le Retour de Martin Guerre, por sua vez baseado do caso Martin Guerre.

Estrelado por Richard Gere e Jodie Foster nos papéis principais e ambientado na era da reconstrução americana pós-Guerra Civil, o filme narra a história de um fazendeiro cuja esposa, quando ele volta para casa depois da guerra, suspeita de que ele seja um impostor. Na filme francês, bem como na história original, a trama se passava no século 16.

Sommersby foi lançado nos Estados Unidos em 5 de fevereiro de 1993 pela Warner Bros. O filme recebeu críticas positivas dos críticos, que elogiaram o desempenho e a química dos personagens principais, bem como a trilha sonora; foi um sucesso de bilheteria, arrecadando mais de US$ 140 milhões mundialmente contra um orçamento de US$ 30 milhões.

Sinopse
John "Jack" Sommersby deixou sua fazenda para lutar na Guerra Civil Americana e presume-se morto após seis anos. Apesar das dificuldades de trabalhar em sua fazenda em Vine Hill, Tennessee, sua aparente viúva Laurel está contente em sua ausência uma vez que Jack era um marido desagradável e abusivo; ela faz planos de um novo casamento com um de seus vizinhos, Orin Meacham, que tem ajudado ela e seu filho pequeno nos trabalhos agrícolas.

Elenco
 Richard Gere .... John "Jack" Sommersby/Horace Townsend
 Jodie Foster .... Laurel Sommersby
 Bill Pullman .... Orin Meacham
 James Earl Jones .... Juiz Barry Conrad Isaacs
 Brett Kelley .... Rob Sommersby
 Lanny Flaherty .... Buck
 William Windom .... Reverendo Powell
 Wendell Wellman .... Travis
 Clarice Taylor .... Esther
 Frankie Faison .... Joseph
 R. Lee Ermey .... Dick Mead
 Richard Hamilton .... Dr. Evans
 Maury Chaykin .... Advogado Dawson
 Ray McKinnon .... Advogado Webb
 Caileb Ryder/Caitlen Ryder ... bebê Rachel

Recepção

Bilheteria
O filme foi um sucesso de bilheteria, arrecadando mais de US$ 50 milhões no mercado interno e US$ 90 milhões no exterior, totalizando um faturamento mundial de mais de US$ 140 milhões, contra um orçamento de US$ 30 milhões.

Recepção crítica
O filme recebeu críticas positivas da crítica. O site agregador de críticas Rotten Tomatoes atribui ao filme uma taxa de aprovação de 62% com base em 26 revisões, com uma classificação média de 6/10. Os críticos elogiaram a atuação e a química dos dois protagonistas, interpretados por Gere e Foster, mas criticaram o final do filme.

Filmes dirigidos por Jon Amiel
Filmes dos Estados Unidos de 1993
Filmes de ficção histórica dos Estados Unidos
Filmes de drama dos Estados Unidos
Filmes da França de 1993
Filmes de ficção histórica da França
Filmes de drama da França
Filmes sobre a Guerra de Secessão
Ku Klux Klan em filmes
Filmes com trilha sonora de Danny Elfman
Filmes ambientados na década de 1860
Filmes ambientados no Tennessee
Filmes sobre pena de morte
Filmes em língua inglesa
Regravações de filmes

Sommersby


Riewol Samuiłowicz Bunin (; ur. 6 kwietnia 1924 w Moskwie, zm. 3 czerwca 1976, tamże) – radziecki kompozytor i pedagog.

Absolwent Konserwatorium Moskiewskiego. Pochowany na Cmentarzu Wwiedieńskim w Moskwie.

Wybrana muzyka filmowa
 1961: Trzy pingwiny

Przypisy

Linki zewnętrzne
 Riewol Bunin w bazie Animator.ru

Absolwenci Konserwatorium Moskiewskiego
Kompozytorzy XX wieku
Ludzie urodzeni w Moskwie
Pochowani na Cmentarzu Wwiedieńskim w Moskwie
Radzieccy kompozytorzy
Radzieccy kompozytorzy muzyki filmowej
Urodzeni w 1924
Zmarli w 1976

Riewol Bunin