Dying Light 2 Stay Human je horor igra sa otvorenim svijetom mehanikom iz 2022. koju je razvio i objavio Techland. Nastavak igre Dying Light (2015), igra je objavljena 4. februara 2022. za Microsoft Windows, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One i Xbox Series X/S. Trenutno je u razvoju i Nintendo Switch verzija za cloud. Igra je dobila generalno pozitivne kritike, sa pohvalama usmjerenim na borbu, parkour sistem i mehaniku otvorenog svijeta, ali kritike i za priču. Prodao je oko 5 miliona primjeraka u prvom mjesecu izlaska.

Igra
Dying Light 2 Stay Human jest akciona horor igra koja igra ulogu i sadrži mehaniku otvorenog svijeta sa apokaliptičnom tematikom zombija. Smješten 22 godine nakon Dying Lighta, dolazi novi protagonista po imenu Aiden Caldwell (glas mu daje Jonah Scott), koji je opremljen raznim vještinama parkoura. Igrači mogu izvoditi radnje kao što su penjanje na platforme, klizanje, skakanje sa ivica i trčanje po zidu kako bi se brzo kretali gradom. Potvrđeno je da postoji preko 3000 parkour animacija koje pružaju tečnije iskustvo slobodnog trčanja. Alati kao što su kuka za hvatanje i paraglajder također pomažu u prelasku po gradu. Aiden također može upotrijebiti nemrtve da prekine svoj pad. Igra je uglavnom zasnovana na borbi prsa u prsa, a većina borbe se koristi oružjem za tu borbu. Oružje ima ograničen životni vijek i degradiraće kako ga igrač koristi u borbi.  Može se koristiti i oružje velikog dometa kao što su samostreli, sačmarice i koplja. Oružje se može nadograditi različitim nacrtima i komponentama koje se mogu pronaći razbijanjem oružja za dijelove. Aiden također može koristiti nadljudske vještine zbog infekcije.  Dodati su novi zombiji. Kao i u prvoj igri, zombiji su spori kada su izloženi sunčevoj svjetlosti, ali postaju agresivniji i neprijateljski raspoloženi noću.  Tokom posljednjeg doba dana, igrači mogu izbjeći zombije koji lutaju ulicama tako što će ostati na krovovima, koji bi inače hibernirali unutar zgrada kako bi izbjegli sunčevu svjetlost ili istražili sigurnu unutrašnjost zgrada kako bi pronašli predmete.

Igra se odvija u gradu Villedoru, ogromnom urbanom otvorenom svijetu smještenom u Evropi koji igrači mogu slobodno istraživati.  Karta, koja je četiri puta veća od originalne igre, podijeljena je u sedam različitih regija i svaka ima svoje orijentire i lokacije. Kada istražuju grad, igrači mogu tražiti otpad i resurse za izradu novih predmeta i oružja.  Igrači mogu aktivirati vjetrenjače kako bi privukli preživjele i trgovce da postave naselja.  Dok igrač istražuje grad, naći će i inhibitore, koji se mogu koristiti za povećanje Aidenova zdravlja ili izdržljivosti. U igri, igrači se susreću s različitim frakcijama i moraju donijeti različite odluke koje bi fundamentalno promijenile stanje svijeta igre i način na koji NPC-ovi vide Aidena. Posljedice su dalekosežne, s tim da igrač može donijeti prosperitet frakciji dok potpuno uništi drugo naselje. Donošenje određenih odluka otvorit će ili zatvoriti područja u gradu, ohrabrujući igrače da igru završe više puta.  Kao i njena prethodnica, igra ima kooperativni multiplayer do četiri igrača.

Priča

Razvoj

Objavljivanje igre
Igru je Avellone najavio na E3 2018 tokom konferencije za štampu Xbox-a kao Dying Light 2. Square Enix će distribuirati igru i pružati marketinške napore u Sjevernoj Americi.   Dana 20. januara 2020., Techland je najavio da će igra biti odgođena do početka 2020. godine kako bi se omogućilo dodatno vrijeme za razvoj, a da u to vrijeme nije naveden novi datum izlaska.  27. maja 2021. održan je digitalni događaj i objavljen je datum izlaska 7. decembra 2021., uz naslov igre koji je dodao podnaslov Stay Human. Zajedno s datumom izlaska, digitalno je objavljen promotivni strip koji opisuje apokalipsu i prikazuje novu zaraženu varijantu, a fizičko izdanje dolazi u četvrtom kvartalu 2021. Igra je kasnije odgođena za 4. februar 2022.  Strip je dobio različite kritike, s pohvalama usmjerenim prema umjetnosti i kritikama usmjerenim na priču i likove. Dana 23. septembra 2021., verzija u oblaku Dying Light 2 Stay Human potvrđena je za Nintendo Switch konzolu tokom Nintendo Direct prezentacije, koja bi trebala biti objavljena istog dana kao i druge platforme.  Ova verzija igre je, međutim, odgođena i Techland je najavio da će biti objavljena "u roku od šest mjeseci" nakon početnog lansiranja na drugim platformama.

Techland je obećao da će podržati igru sadržajem za preuzimanje i ažuriranjima najmanje pet godina nakon lansiranja igre.  New Game Plus mod je dodat u aprilu 2022.

Recepcija

Također pogledajte

 Techland
 Dying Light

Reference
Videoigre za Windows
Multiplayer i single-player videoigre
Videoigre za Xbox One
Videoigre za Xbox Series X
Videoigre za Xbox Series S
Videoigre za PlayStation 4
Videoigre za PlayStation 5
Videoigre iz 2022.
Videoigre za Nintendo Switch

Dying Light 2


Sudhesan Midhun (born 7 October 1994) is an Indian cricketer who represents Kerala in domestic cricket. He is a right handed batter and right-handed legbreak googly bowler.

Early life
Midhun hails from Pullukulangara, near Kayamkulam in Alappuzha district of Kerala. His father, Sudhesan is a grocery shop owner. Midhun starred playing cricket at the age of 13 and has trained in Shot Cricket Club, Kandalloor and Travancore Cricket Academy, Kayamkulam.

Domestic career
In 2018, he picked up a hat-trick against Andhra Pradesh in the Under-23 BCCI tourney.

Midhun made his Twenty20 debut for Kerala in the 2017-18 Syed Mushtaq Ali Trophy on 11 January 2018 against Andhra Pradesh. He made his List A debut for Kerala in the 2017–18 Vijay Hazare Trophy on 7 February 2018 against Bengal. He made his first-class debut on 17 December 2019, for Kerala in the 2019–20 Ranji Trophy against Bengal.

He was the joint-highest wicket-taker of Kerala in the 2021-22 Syed Mushtaq Ali Trophy bagging eight wickets from 6 matches.

Indian Premier League

On 28 January 2018, he was signed by Rajasthan Royals in the 2018 Indian Premier League auction for ₹20 lakh. In  2019 Indian Premier League, he made his IPL debut for Rajasthan against Kolkata Knight Riders. He was released by the Rajasthan Royals ahead of the 2020 IPL auction.

International career

He was one of the seven reserve players for India's series against West Indies in 2022.

References

External links

1994 births
Living people
Indian cricketers
Kerala cricketers
Rajasthan Royals cricketers

Sudhesan Midhun


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Sciponacris yubinetensis. Una ning gihulagway ni Christiane Amédégnato ni adtong 1985. Ang Sciponacris yubinetensis sakop sa kahenera nga Sciponacris, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Peru

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Peru
Sciponacris

Sciponacris yubinetensis


Powell is a ghost town in Rushville Township, Phillips County, Kansas, United States.

History
Powell was issued a post office in 1882. The post office was discontinued in 1905.

References

Former populated places in Phillips County, Kansas
Former populated places in Kansas

Powell, Kansas


Gah-Ndo Ashuembom Amabo (born 18 March 1991) professionally known as Gasha, is an Afro-pop, Afrobeats Soul singer from Cameroon. She made herself known in October 2013 with her debut single Kaki Mbere.

Biography
Gasha was born in Bamenda, Cameroon in 1991 where she grew up with her parents, native of Bafut in the North West Region. She started singing at the age of 11 in high school influenced by artists such as Tracy Chapman, Sam Cooke, Jason Mraz, Richard Bona, Coldplay, Eboa Lotin, Lauryn Hill and Donny Elwood.

In 2013, she released her first single "Kaki Mbere", an Afrobeat song produced by Cameroonian music producer DiJay Pazzo. The song was a huge success and made her popular on the national and African music Scene.,

In 2014, she was awarded the best female artist for central Africa at the African Muzik Magazine Awards (AFRIMMA) in Dallas, Texas.
In 2015, she recorded Chill with Ugandan artist Eddy Kenzo.

She later collaborated with Miss Africa USA pageant for the "Women Will Change Africa" campaign and soundtrack.
The Song Gasha sings in Pidgin and English.

Discography

Singles

 2013: Kaki Mbere
 2013: This Life
 2014: Faya di Burn feat Magasco
 2014: I notice
 2014: There he goes
 2014: The Date
 2015: Black I am feat. Stanley Enow
 2015: Women Will Change Africa (EP)
 2016: Ma kong Wa
 2016: this Life Remix feat LAW G
 2017: Back To Reality
 2017: Murder
 2017: We Still Dey feat Nabil
 2018: Le Meilleur

Awards and recognitions

 2015: Best female artist for central Africa at AFRIMMA

References

21st-century Cameroonian women singers
1991 births
Living people

Gasha (singer)


Year of the Tiger is the debut studio album by American musician and singer-songwriter Myles Kennedy. His first release as a solo artist, it was released on March 9, 2018, by Napalm Records. The album is a musical departure from the hard rock music of Kennedy's other projects, instead featuring a stripped-back blues-based sound. A concept album, it explores the death of Kennedy's father in 1974, the year of the Tiger in the Chinese calendar.

Critical reception

Initial reaction for Year of the Tiger from music critics has been highly favorable. Hannah May Kilroy of Classic Rock gave the album 4 out of 5 stars, writing, "essentially Year of the Tiger sounds like Alter Bridge relocated to the deep south—if they swapped their hard rock riffs for bluesy twangs" and "the final message is one of finding hope in the darkness, and it's evident that making Year of the Tiger has been a therapeutic experience for Kennedy and should be celebrated." Cryptic Rock's Vito Lanzi gave the album a perfect 5-star rating, and commented that "with Year of the Tiger, Kennedy has really found his own individuality as a musician and is proud of his accomplishments." Daily Express writer Paul Davies was also positive towards the album, concluding that "As though created from the confessional booth of inward reflection and conveyed with brutal honesty, Kennedy gloriously rides the tiger across all the tracks with emotional and musical aplomb."

Loudwire's Chad Childers described the album as "not a Slash rehash or Alter Bridge minus Mark Tremonti" but as "a stellar, more nuanced and autobiographical release that shows the singer as an artist taking a risk, being his most vulnerable while telling a deeply personal tale of a tragedy from his youth that influenced and informed the rest of his life." Childers concluded that "While the album is about Kennedy's journey, it's one that is satisfying to us as listeners."

The Arts Desk's Russ Coffey was more critical of the album, giving it a three out of five stars, adding up that "there are plenty for whom this kind of folky hard rock is the absolute last word in ghastliness. But if you're a classic rock fan and you enjoy Kennedy's voice, you're unlikely to be disappointed with Year of the Tiger."

Track listing

Personnel
Taken from album liner notes.

 Myles Kennedy – vocals, guitar, banjo, lap steel, bass guitar, mandolin
 Zia Uddin – drums, percussion
 Tim Tournier – bass guitar
 Michael "Elvis" Baskette – keyboards, producer, mixing
 Jef Moll – engineering, digital editing
 Brad Blackwood - mastering
 Simon Dobson – string arrangement ("The Great Beyond")
 Will Harvey – violin ("The Great Beyond")
 Maddie Cutter – cello ("The Great Beyond")
 Elitsa Bogdanova – viola ("The Great Beyond")

Charts

References

2018 debut albums
Myles Kennedy albums
Napalm Records albums
Albums produced by Michael Baskette
Concept albums

Year of the Tiger (Myles Kennedy album)


An Chloridolum pulchricolle in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Schwarzer hadton 1926. An Chloridolum pulchricolle in nahilalakip ha genus nga Chloridolum, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Philippines. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Chloridolum

Chloridolum pulchricolle


Kaliwatan sa insekto ang Neohaematopinus antennatus. Una ning gihulagway ni Ferris ni adtong 1916. Ang Neohaematopinus antennatus sakop sa kahenera nga Neohaematopinus, ug kabanay nga Polyplacidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Neohaematopinus

Neohaematopinus antennatus


Wilfried Kanon (Taabo, 6 de julho de 1993) é um futebolista profissional marfinense que atua como defensor.

Carreira
Wilfried Kanon representou o elenco da Seleção Marfinense de Futebol no Campeonato Africano das Nações de 2017.

Títulos
 Costa do Marfim
 Campeonato Africano das Nações: 2015

Naturais de Mantes-la-Jolie
Futebolistas da Costa do Marfim
Futebolistas do ADO Den Haag
Futebolistas do Pyramids Football Club
Jogadores da Seleção Marfinense de Futebol
Jogadores da Copa das Nações Africanas de 2015
Jogadores da Copa das Nações Africanas de 2017
Jogadores da Copa das Nações Africanas de 2019
Jogadores do Campeonato Africano das Nações de 2021

Wilfried Kanon


Bhalwani is a village in the Mangalvedha taluka of Solapur district in Maharashtra state, India.

Bhalwani was one of 10 villages of the Mangalvedha taluka where all voters boycotted the 2009 Indian general election polls. They did so to protest the lack of action by elected officials in resolving problems with water supply.

Demographics
Covering  and comprising 463 households at the time of the 2011 census of India, Bhalwani had a population of 2163. There were 1119 males and 1044 females, with 291 people being aged six or younger.

References

Villages in Karmala taluka

Bhalwani (Solapur district)


Tiilikkajärvi Nationalpark () er en nationalpark i det nordlige Norra Savolax og Kainuu-landskaberne i Finland. Den blev etableret i 1982 og har et areal på 34 km²

Sydlige og nordlige naturtræk blandes her, og danner en randzone af skov- og sumptyper.

Tiilikkajärvi-søen er en ufrugtbar 400 hektar stor sø med strande rundt omkring, delt i midten af en fra nord kommende halvø.

Fauna
Nordlige fuglearter som kvækerfinker og pileværling, er almindelige i parkens skove. Den mest almindelige fugleart ved moserne er den gule vipstjert. Den småspove yngler også i moserne. Den ufrugtbare Tiilikkajärvi-sø er beboet af den sortstrupede lom og dens strande af den lille præstekrave. Andre arter i området inkluderer sildemåge, tjur, dalrype, sædgæs, hjejle og den lavskrige. I sommeren 1993 ynglede krognæb i området. Der bor bævere i de nærliggende floder.

Kilder og henvisninger

 - Tiilikkajärvi National Park på nationalparks.fi
 Kort og faktaark fra Metsähallitus

Nationalparker i Finland
IUCN Kategori II

Tiilikkajärvi Nationalpark


Kaliwatan sa alibangbang ang Isorrhoa euxona. Una ning gihulagway ni Turner ni adtong 1926. Ang Isorrhoa euxona sakop sa kahenera nga Isorrhoa, ug kabanay nga Momphidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Isorrhoa

Isorrhoa euxona


Ewa Skrzydło-Tefelska – polska prawnik, radca prawny, doktor habilitowany nauk prawnych,
profesor nadzwyczajny Akademii Leona Koźmińskiego, specjalistka w zakresie prawa europejskiego, prawa prywatnego międzynarodowego, prawa reklamy i prawa własności przemysłowej.

Życiorys
Ukończyła studia prawnicze na Wydziale Prawa i Administracji Uniwersytetu Marii Curie-Skłodowskiej w Lublinie. Została tam adiunktem w Katedrze Prawa Wspólnot Europejskich. Na tym samym wydziale w 2013 uzyskała stopień doktora habilitowanego nauk prawnych w dyscyplinie prawo, specjalność: prawo Unii Europejskiej. Została profesorem nadzwyczajnym Akademii Leona Koźmińskiego w Warszawie.

W 1995 została radcą prawnym.

Przypisy

Absolwenci Wydziału Prawa i Administracji Uniwersytetu Marii Curie-Skłodowskiej
Polscy administratywiści
Polscy cywiliści
Polscy radcy prawni
Polscy specjaliści prawa europejskiego
Polscy specjaliści prawa międzynarodowego
Wykładowcy Akademii Leona Koźmińskiego w Warszawie
Wykładowcy Wydziału Prawa i Administracji Uniwersytetu Marii Curie-Skłodowskiej

Ewa Skrzydło-Tefelska


Claudia Martín Martínez (Oaxaca de Juárez, 28 de agosto de 1989) é uma atriz mexicana.

Biografia
É licenciada em Comunicação Audiovisual pela Universidade Carlos III de Madrid. Antes de iniciar os seus estudos, viveu na Inglaterra para estudar inglês e daí nasceu o seu interesse em estudar no velho continente. Ao retornar, ingressou na Televisa como figurinista. Foi aí que descobriu a sua vontade de atuar.

Sua primeira aparição na televisão foi em 2015 na novela Amores con trampa. Posteriormente participou das novelas Un camino hacia el destino e Sueño de amor.

Em 2017 interpretou sua primeira protagonista na telenovela Sin tu mirada, junto com Osvaldo de León.

Em 2018 interpretou a vilã da novela Amar a muerte, junto com Angelique Boyer e Michel Brown.

Filmografia

Televisão

Prêmios

Premios TVyNovelas

Ligações Externas

Atores de televisão do México
Nascidos em 1989
Vencedores do Prémio TVyNovelas
Atrizes premiadas com o TVyNovelas

Claudia Martín


Luís Sequeira (Toronto, ) é um figurinista luso-canadiano. Foi nomeado ao Óscar de melhor guarda-roupa na edição de 2018 por seu trabalho no filme The Shape of Water (2017), realizado por Guillermo del Toro.

Filmografia
The Shape of Water (2017)
The Strain (2014)
Carrie (2013)
Mama (2013)
The Thing (2011)
Flash of Genius (2009)
Being Erica (2009)
Breach (2007)

Prémios e nomeações
Pendente: Óscar de melhor guarda-roupa — The Shape of Water (2017)
Pendente: BAFTA de melhor guarda-roupa — The Shape of Water (2017)
Nomeação: Costume Designers Guild Awards de melhor guarda-roupa — The Shape of Water (2017)

Ligações externas

Canadianos de ascendência portuguesa
Figurinistas de Portugal
Naturais de Toronto
Portugueses do século XXI

Luís Sequeira


An Chamaeleo chamaeleon in uska species han Reptilia nga ginhulagway ni Linnaeus hadton 1758. An Chamaeleo chamaeleon in nahilalakip ha genus nga Chamaeleo, ngan familia nga Chamaeleonidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 C. c. musae
 C. c. orientalis
 C. c. chamaeleon
 C. c. recticrista

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Chamaeleo

Chamaeleo chamaeleon


Prinsesse Marguerite af Orléans (25. januar 1869 – 31. januar 1940) var en fransk prinsesse, der var datter af Robert af Orléans, hertug af Chartres. Hun var en dobbelt oldedatter af kong Ludvig-Filip af Frankrig, og hun var søster til prinsesse Marie af Orléans (der var gift med den danske prins Valdemar).

Som helt ung var prinsesse Marguerite genstand for den senere kong Christian 10. af Danmarks første forelskede. I 1896 giftede hun sig med Marie-Armand-Patrice de Mac-Mahon, hertug af Magenta, søn af general (marskal fra 1859) og præsident (1873–1879) Patrice Mac-Mahon.

Referencer

Huset Bourbon-Orléans
Prinsesser af Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet

Marguerite af Orléans


L'aeroporto di Novokuzneck-Spičenkovo (in russo Аэропорт Новокузнецк-Спиченково) (IATA: NOZ, ICAO: UNWW) è l'aeroporto civile internazionale situato vicino a Prokop'evsk, Oblast' di Kemerovo in Siberia sudoccidentale. L'aeroporto è conosciuto anche come Aeroporto Spičenkovo (il nome della cittadina vicina) o Aeroporto Prokop'evsk Sudest.

Storia
È stato aperto come un aeroporto militare e civile, attualmente è utilizzato come un aeroporto civile internazionale.

Nel 2008 nell'aeroporto di Novokuzneck è stata installata dalla compagnia aerea russa S7 Airlines il sistema di Electronic ticket (in italiano: il biglietto elettronico) che permette ai passeggeri di fare il check-in con i biglietti elettronici acquistati on-line.

Nel 2010 la compagnia aerea russa Aerokuzbass ha incominciato i lavori di costruzione del Terminal NOZ-B a Spičenkovo al fianco del Terminal NOZ-A domestico. I lavori per la costruzione del Terminal NOZ-B internazionale sono stati fermi dal 1991, ma con il Governo dell'Oblast' di Kemerovo ha deciso di creare sulla base dell'aeroporto di Novokuzneck uno scalo aereo internazionale. La costruzione del Terminal NOZ-B entra nella strategia dello sviluppo turistico dell'area di Kuzbass meridionale e permetterebbe raggiungere più facilmente gli impianti di sci alpino e del turismo sportivo invernale, ma anche permetterebbe stimolare l'ulteriore sviluppo d'affari nell'area con una popolazione che supera 2 milioni di residenti e rappresenta una notevole concentrazione delle grandi industrie metallurgiche e di carbone.

Nel marzo 2012 Viktor Belozerov il Direttore generale della società di gestione aeroportuale Aerokuzbass S.r.l. ha comunicato l'apertura del Terminal NOZ-B per i voli internazionali nel 2013 con un investimento totale di 671 milioni di rubli russi d'investimento da parte del Governo della Russia, Oblast' di Kemerovo e della società che attualmente gestisce lo scalo.

Il 12 dicembre 2012 l'aeroporto di Novokuzneck è diventato uno scalo internazionale ed è stato aperto per i voli di linea internazionali con l'apertura dal 14 dicembre 2012 di rotta Novokuzneck - Bangkok effettuati con gli aerei Boeing 757-200 della russa Nordwind Airlines.

Nel marzo 2013 la russa Ural Airlines ha chiuso i voli di linea sulla rotta Mosca-Domodedovo - Novokuzneck dichiarando come il motivo principale il basso tasso di posti occupati e la mancanza efficienza della rotta lasciando di fatto alla russa S7 Airlines il monopolio sulla rotta tra la città sud-siberiana e la capitale russa.

Nell'ottobre 2013 è stato effettuato il primo volo diretto che ha collegato Novokuzneck con Nha Trang in Vietnam.

Nel dicembre 2013 l'aeroporto di Novokuzneck è stato certificato per l'atterraggio/decollo e la manutenzione degli aerei Boeing-767-300.

Strategia
L'aeroporto di Novokuzneck è uno dei due maggiori aeroporti nel'Oblast' di Kemerovo in Siberia sud-occidentale.

Attualmente l'aeroporto di Novokuzneck è aperto per i voli di linea, charter, cargo nazionali ed è gestito dalla compagnia aerea russa Aerokuzbass.

È in progetto l'ampliamento della prima pista dell'aeroporto di Novokuzneck ed l'equipaggiamento dell'aeroporto per gli aerei americani Boeing 757.

L'area vicino alla città di Novokuzneck è uno dei centri sportivi invernali di sci alpino e di sci di fondo più importanti in Russia. I sportivi, i turisti passano all'aeroporto Spičenkovo per arrivare alla città del turismo invernale di Meždurečensk, Oblast' di Kemerovo.

Dati tecnici
L'aeroporto di Novokuzneck è attualmente dotato di due piste attive di cemento armato.

La lunghezza della prima pista è di 2,680 m x 45 m. La prima pista dell'aeroporto è dotata del sistema PAPI col peso massimo al decollo di 102 t.

La lunghezza della seconda pista è di 2,000 m x 49 m col peso massimo al decollo di 64 t.

L'aeroporto Spičenkovo è aperto 24 ore al giorno.

L'aeroporto è equipaggiato per la manutenzione, l'atterraggio/decollo degli aerei: Airbus A320, Boeing 737, Boeing 757, Boeing 767, Ilyushin Il-76, Tupolev Tu-134, Tupolev Tu-154, Tupolev Tu-204, Tupolev Tu-214, Yakovlev Yak-40, Yakovlev Yak-42, Pilatus PC-12 e degli elicotteri Mil Mi-2, Mil Mi-8.

L'aeroporto di Novokuzneck è utilizzato come uno scalo d'emergenza per gli aeroporti di Novosibirsk-Tolmačëvo, Abakan, Barnaul e Kemerovo ed è situato sulla rotta aerea che collega la Russia europea con la Siberia, l'Estremo Oriente russo e la Cina.

Collegamenti con Novokuzneck
Auto
L'aeroporto di Novokuzneck-Spičenkovo si trova 17 km ad ovest dal centro di Novokuzneck ed è facilmente raggiungibile percorrendo la strada statale Prokop'evsk-Novokuzneck.

Taxi
L'aeroporto di Novokuzneck è servito dai numerosi taxi che permettono raggiungere i principali città della zona: Prokop'evsk (15 km), Meždurečensk (79 km), Osinniki (38 km), Kiselëvsk (24 km), Belovo (77 m), Tashtagol (133 km), Kemerovo (177 km), Anzhero-Sudzhensk (258 km), Leninsk-Kuznetskij (105 km), Jurga (248 km), Gur'evsk (81 km), Mariinsk (273 km).

TPL
L'aeroporto Spičenkovo è collegato ogni ora con la linea del servizio pubblico di Novokuzneck con la Stazione di Novokuzneck delle Ferrovie russe.

Servizi
Le strutture dell'aeroporto Spičenkovo comprendono:
  Biglietteria con sportello
  Punto informazioni e prenotazione
  Annuncio sonoro arrivo e partenza aerei in russo
  Banca e cambiavalute
  Capolinea autolinee, interscambio autobus, taxi
  Bar e fast food
  Polizia di frontiera
  Dogana
  Edicola
  Ufficio postale
  Telefono pubblico
  Deposito bagagli
  Servizi Igienici
  Ambulatorio medico e veterinario

Note

Voci correlate
Aerokuzbass
Aeroporto di Kemerovo
Stazione di Novokuzneck

Altri progetti

Collegamenti esterni
 Sito ufficiale della Aerokuzbass - la società di gestione dell'aeroporto di Novokuzneck.URL consultato il 31-01-2011.
 Voli di oggi a Spičenkovo - Passeggeri - Partenze - Internazionali e NazionaliURL consultato il 31-01-2011.
 Voli di oggi a Spičenkovo - Passeggeri - Arrivi - Internazionali e NazionaliURL consultato il 31-01-2011.
 Diagramma dell'aeroporto Spičenkovo sul database degli aeroporti russi.URL consultato il 05-11-2010.
 I dati meteorologiche all'aeroporto di Novokuzneck.URL consultato il 31-01-2011.
 L'aeroporto di Novokuzneck sul Great Circle Mapper.URL consultato il 26-11-2010.
 La vista satellitare dell'aeroporto di Novokuzneck sulla wikimapia.org.URL consultato il 31-01-2011.

Gallerie fotografiche
L'aeroporto di Novokuzneck sul russianplanes.net URL consultato il 28-12-2012.

Novokuzneck
Trasporti a Novokuzneck
Trasporti in Siberia
Oblast' di Kemerovo

Aeroporto di Novokuzneck


Kalumenin je protein koji je kod ljudi kodiran genom CALU.

Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 315 aminokiselina, а molekulska težina  37.107 Da.

Funkcija
Kalumenin (CALU) je protein koji veže kalcij lokaliziran u endoplazmatskom retikulumu (ER) i uključen je u takve funkcije ER, kao što su savijanje proteina i sortiranje. Kalumenin je član natporodice EF-šaka u ER i Golgijevom aparatu pod imenom CERC. CERC je akronim za članove svoje porodice Cab-45, retikulokalbin, Erc-55 (RCN2) i kalumenin. Gen CALU kodira izvedeni protein od 315 aminokiselina, koji sadrži šesr motiva EF-šake, jedno potencijalno mjesto N-glikozilacije i C-terminalni ER signal zadržavanja. CALU proteini čovjeka i miša 98% su identični. CALU iRNK se sveprisutno eksprimira u ljudskim tkivima i mapira nasekvenci  7q32.

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi

Geni na hromosomu 7
Ljudski proteini
Proteomika
Proteini sa EF-šakom

Kalumenin


Ang Kūh-e Āsmān ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Kōh-e Āsmānī, bukid, Herāt,
 Kōh-e Āsmān (bukid sa Apganistan, lat 33,04, long 62,90), Farāh,
 Kōh-e Āsmān (bukid sa Apganistan, lat 32,50, long 64,00), Farāh,
 Kūh-e Āsmān (bukid sa Apganistan), Farāh,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Kūh-e Āsmān


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Atlanticus testaceus. Una ning gihulagway ni Scudder, S.H. ni adtong 1901. Ang Atlanticus testaceus sakop sa kahenera nga Atlanticus, ug kabanay nga Tettigoniidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Atlanticus

Atlanticus testaceus


Kaliwatan sa isda ang Pseudophycis barbata. Una ning gihulagway ni Albert Günther ni adtong 1863. Ang Pseudophycis barbata sakop sa kahenera nga Pseudophycis, ug kabanay nga Moridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Pasipiko
Pseudophycis

Pseudophycis barbata


Jaroslav Fikejz (24 April 1927 – 26 December 2008) was a Czech athlete. He competed in the men's long jump at the 1948 Summer Olympics.

References

1927 births
2008 deaths
Athletes (track and field) at the 1948 Summer Olympics
Czech male long jumpers
Olympic athletes for Czechoslovakia

Jaroslav Fikejz


Kriminalnyj talant () er en sovjetisk spillefilm fra 1988 af Sergej Asjkenazi.

Medvirkende
 Aleksej Zjarkov som Sergej Rjabinin
 Aleksandra Zakharova som Aleksandra Rukojatkina
 Igor Nefjodov som Vadim Petelnikov
 Vladimir Korenev som Sergej Kurikin
 Vladimir Simonov som Victor Kaplitjenkov

Referencer

Eksterne henvisninger

Sovjetiske film fra 1988
Dramafilm fra Sovjetunionen

Kriminalnyj talant


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Odontomastax poultoni. Una ning gihulagway ni Bolívar, C. ni adtong 1931. Ang Odontomastax poultoni sakop sa kahenera nga Odontomastax, ug kabanay nga Chorotypidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Borneo

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Borneo
Odontomastax

Odontomastax poultoni


An Lonchura tristissima in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Wallace hadton 1865. An Lonchura tristissima in nahilalakip ha genus nga Lonchura, ngan familia nga Estrildidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Lonchura

Lonchura tristissima


Thạch Khoán là một xã thuộc huyện Thanh Sơn, tỉnh Phú Thọ, Việt Nam.

Xã Thạch Khoán có diện tích 16,75 km², dân số năm 1999 là 4615 người, mật độ dân số đạt 276 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Thạch Khoán


Kaliwatan sa kaka sa dagat ang Anoplodactylus laciniosus. Una ning gihulagway ni Child ni adtong 1995. Ang Anoplodactylus laciniosus sakop sa kahenera nga Anoplodactylus, ug kabanay nga Phoxichilidiidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 habagatang Kadagatang Pasipiko
 Exclusive Economic Zone sa Nuzeland

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Kaka sa dagat
Kaka sa dagat sa Kadagatang Pasipiko
Kaka sa dagat sa Nuzeland
Anoplodactylus

Anoplodactylus laciniosus


An Ninox ios in uska species han Aves nga ginhulagway ni Pamela C. Rasmussen hadton 1999. An Ninox ios in nahilalakip ha genus nga Ninox, ngan familia nga Strigidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nadudultan. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Ninox

Ninox ios


Štajerski sir ( - kolokvijalno i Steirerkas) je posni sir i sir od kiselog mlijeka iz austrijske savezne pokrajine Štajerske. Razlikuju se različite regionalne vrste. Tipičan je domaći austrijski proizvod i karakterističan za alpsko stočarstvo. Izvorno su ga proizvodili seljaci i alpska gospodarstva kako bi iskoristili višak obranog mlijeka i istovremeno proizveli zalihe za duge i oštre zime.

Sorte murtaler iz Oberes Murtala i štajerski enstaler iz Štajerskog Ennstala registrirane su u austrijskom Registru tradicionalne hrane i ključni su proizvodi ovih dviju austrijskih turističkih regija.

Historija

Sir se sigurno proizvodio najkasnije od srednjeg vijeka, a dokumentirano je već u 17. vijeku kao osnovna hrana za sluge najamnike i rudare. Bio je to tipičan poljoprivredni proizvod za vlastitu potrošnju.

Proizvodnja

Murtaler
Murtaler se radi od zrele skute, kojoj se dodaju sol i mlijeko, začinjava se kimom i biberom, te se zagrijava dok se masa ne rastopi (sir za kuhanje). Osušen je čvrst i pakuje se u komadima. Ima blijedožutu do zelenkastu vanjštinu. Unutrašnja forma sira je obično glatka, elastična i može sadržavati komadiće skute. Murtaler je jak sir za užine s tipičnim izdašnim i pikantnim okusom. Proizvodi se u cijeloj gornjoj dolini rijeke Mure u Štajerskoj, koja teče od okruga Murau preko Judenburga i Knittelfelda do Leobena. Murtal je na sjeveru ograničen Donjim Tauernom, Gurktalskim Alpama i štajerskim planinskim lancem (Seetaler Alpe, Stubalpe, Gleinalpe). Ovo alpsko do visoko alpsko područje nalazi se u zapadnom dijelu Gornje Štajerske na nadmorskoj visini između 800 i 2700  metara.

Enstaler
Štajerski enstaler radi se od istih osnovnih sastojaka, ali ne i otopljenih: to je sir tanke kore, ručno se mrvi, suši i pasira, ima grudičastu, mrvičastu konzistenciju i mramoriran izgled, i pakuje se u staklenke ili slične spremnike. Od maja 2021. marka štajerski enstaler je od strane Evropske unije zaštićen kao proizvod sa zaštićenim geografskim porijeklom.

Upotreba
Štajerski sir murtal osnovni je sastojak je murtalsko-štajerske supe, a štajerski enstaler se koristi za enstalske špecle sa sirom ().

Reference

Austrijski sirevi
Štajerski sirevi
Tradicionalna austrijska hrana
Kravlji sirevi
Tvrdi sirevi

Štajerski sir


Alang sa ubang mga dapit sa mao gihapon nga ngalan, tan-awa ang Pasir Bungur.

Bukid ang Pasir Bungur sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Jawa Barat, sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa habagatan-kasadpan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.  metros ibabaw sa dagat kahaboga ang nahimutangan sa Pasir Bungur, o  ka metros sa ibabaw sa naglibot nga tereyn. Mga  ka kilometro ang gilapdon sa tiilan niini.

Ang yuta palibot sa Pasir Bungur kasagaran kabungtoran, apan sa habagatang-sidlakan nga kini mao ang patag. Sa habagatang-sidlakan, dagat ang pinakaduol sa Pasir Bungur. Kinahabogang dapit sa palibot ang Gunung Talaga,  ka metros ni kahaboga ibabaw sa dagat,  km sa amihanan-sidlakan sa Pasir Bungur. Ang kinadul-ang mas dakong lungsod mao ang Pelabuhanratu,  km sa sidlakan sa Pasir Bungur.

Hapit nalukop sa lasang ang palibot sa Pasir Bungur. Dunay mga  ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Pasir Bungur nga hilabihan populasyon.  Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Oktubre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Pebrero, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Disyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Septiyembre, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Kabukiran sa Jawa Barat
Kabukiran sa Indonesya nga mas taas kay sa 200 metros ibabaw sa dagat nga lebel

Pasir Bungur (bukid)


Cao Sơn là một xã thuộc huyện Anh Sơn, tỉnh Nghệ An, Việt Nam.

Xã Cao Sơn có diện tích 27,43 km², dân số năm 1999 là 4.950 người, mật độ dân số đạt 180 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Cao Sơn, Anh Sơn


ATKV Eiland Spa is 'n vakansieoord 68 km oos van Tzaneen in die hartjie van die Hans Merensky-natuurreservaat.

Die oord lê op die suidelike oewer van die Letabarivier in die Limpopoprovinsie en word sedert 2009 deur die ATKV besit en bestuur. Eiland Spa spog heeljaar met warm, sonnige weer met uiteenlopende natuurskoon, soos die mak wildsbokkies wat op die grasperk wei. Dit beskik oor kampeerplek en 'n groot aantal chaleteenhede, asook 'n restaurant, konferensiegeriewe, twee verhitte swembaddens en 'n helende hidrospa.

Die Letsitele-omgewing suid van Eiland Spa is bekend vir 'n groot verskeidenheid vars vrugte wat dwarsdeur die jaar by padstalletjies beskikbaar is.

ATKV
Limpopo
Vakansieoorde

ATKV Eiland Spa


An Aphyosemion riggenbachi in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Ahl hadton 1924. An Aphyosemion riggenbachi in nahilalakip ha genus nga Aphyosemion, ngan familia nga Nothobranchiidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Aphyosemion

Aphyosemion riggenbachi


Clinotarsus là một chi động vật lưỡng cư trong họ Ranidae, thuộc bộ Anura. Chi này có 2 loài và không bị đe dọa tuyệt chủng.

Hình ảnh

Tham khảo

Động vật lưỡng cư châu Á

Clinotarsus


Dvorac Hluboká () jest historijski dvorac koji se nalazi u Hluboki nad Vltavi. Smatra se jednim od najljepših dvoraca u Češkoj.

Turizam
Hluboká je jedan od najpoznatijih i najposjećenijih dvoraca u zemlji. Od 2019. godine, bio je treći najposjećeniji dvorac sa 293.000 posjetitelja.

Historija

U drugoj polovini 13. vijeka na tom mjestu je izgrađen gotički dvorac. Tokom svoje historije, dvorac je više puta obnavljan. Prvo je proširen u periodu renesanse, a zatim pregrađen u barokni zamak po nalogu Adama Franca fon Švarcenberga početkom 18. vijeka. Današnji izgled dobio je tokom 19. vijeka, kada je Johann Adolf II von Schwarzenberg naredio rekonstrukciju dvorca u romantičnom stilu engleskog dvorca Windsor.

Schwarzenbergovi su dobili dvorac 1661. godine kada ga je Johann Adolf, princ od Schwarzenberga kupio od nasljednika Baltasara Marradasa. Živjeli su u Hluboki do kraja 1939. godine, kada je posljednji vlasnik (Adolph Schwarzenberg) emigrirao u inostranstvo kako bi pobjegao od nacista. Schwarzenbergovi su izgubili svu svoju češku imovinu posebnim zakonskim aktom, Lex Schwarzenberg, 1947.

Dvorac Hluboká je nacionalni spomenik kulture Češke Republike.

Dodatne informacije
Prvobitni kraljevski dvorac Otokara II iz druge polovine 13. vijeka obnovili su krajem 16. vijeka lordovi iz Hradeca. Današnji izgled dobio je pod grofom Janom Adamom od Schwarzenberga. Prema engleskom Windsorskom primjeru, arhitekti Franz Beer i F. Deworetzky izgradili su rimski neogotički dvorac, okružen sa 1.9 km2 Engleskim parkom od 1841. do 1871. godine. Godine 1940. zamak je oduzet od posljednjeg vlasnika, Adolpha Schwarzenberga od strane Gestapoa i konfiskovan od strane vlade Čehoslovačke nakon završetka Drugog svjetskog rata. Dvorac je otvoren za javnost. Postoji zimska bašta i jahaonica u kojoj se od 1956. godine nalaze izložbe galerije Južne Češke.

U popularnoj kulturi
Dvorac je korišten u sceni filma Šangajski vitezovi. Dvorac je također korišten kao lokacija za Eastern Coven u filmu Underworld: Blood Wars. Godine 2019, K-pop solista Park Jihoon objavio je svoju pjesmu LOVE, a muzički spot je snimljen u dvorcu.

Reference

Vanjski linkovi

 Službena web stranica (na engleskom)
 Službena web stranica (na češkom)
 Grad Hluboká nad Vltavou

CS1 Czech-language sources (cs)
Dvorci u Češkoj
Dvorci u Evropi
Dvorci
Turizam u Češkoj

Dvorac Hluboká


日歯連闇献金事件(にっしれんやみけんきんじけん)とは、日本歯科医師連盟が自由民主党所属の国会議員に闇献金した事件。

経緯

発端
平成研所属の中原爽が再選を目指した第19回参議院議員通常選挙を直前に控えた2001年7月2日、東京都内の料亭で平成研(橋本派)会長の自民党総裁及び総理大臣経験者橋本龍太郎、野中広務元自民党幹事長、青木幹雄自民党参院幹事長の3人が日本歯科医師会の臼田貞夫会長から1億円の小切手を受け取る。この1億円の政治献金に対して、臼田は領収書の発行を要求したが、橋本派側は2002年3月13日の橋本派幹部会で、領収書を出さず収支報告書に記載しないことを決めた(政治資金規正法違反)。

2004年7月、日歯連事件に絡んで発覚した。橋本派は政治収支報告書を訂正し、橋本は橋本派会長を辞任した。

捜査
橋本派の会計責任者の証言では当時入院していた橋本龍太郎会長を除いた2002年3月13日の橋本派幹部会で、村岡兼造橋本派会長代理、野中広務事務総長、青木幹雄、上杉光弘元自治相の4人が出席、その席上で選挙の年なので多額の献金が目立つので領収書を不発行とすることを村岡が主導で決定したとした。

橋本派幹部からは村岡が在宅起訴されたが、橋本、青木は証拠不十分で不起訴となり、野中は関与しているが積極的でないとして起訴猶予となった。これについて検察審査会で「起訴猶予は不当である」とする議決を行った(検察審査会から議決されただけなので再度起訴されることは無いとされる)。

裁判
その後、臼田貞夫と橋本派の会計責任者が逮捕され、起訴。臼田は懲役3年、執行猶予5年の有罪判決となった。橋本派の会計責任者については禁固10月、執行猶予4年の有罪判決となった。

村岡の第一審の東京地方裁判所一審では青木、野中、橋本が証人として出廷し、村岡と対峙した。3人とも、小切手授受の現場に居合わせた記憶はないと主張した。特に橋本が出廷した時にはかつて橋本が首相時代に村岡が首相の女房役である官房長官であったことから、首相と官房長官という関係だった2人がこの事件で法廷で対立している様子が取り上げられた。村岡は「幹部会でヤミ献金の話が出たことはなく、1億円については報道で初めて知った」と全面無罪を主張。また弁護側は、村岡は当時派閥の会長代理の職にあったものの、同職は常設のポストではなく、村岡が同事件を主導したとする検察の主張には疑問が残ると主張。

2006年3月30日、東京地方裁判所(川口政明裁判長)は村岡に無罪判決を言い渡した。判決では、「橋本龍太郎元首相や幹部、自民党全体に累が及ばないように虚偽の証言をした可能性がある」「元会計責任者の供述内容も一貫性がなかったり矛盾点があるとして、とうてい信用することはできない」と断じた。検察は控訴。

2007年5月10日、東京高等裁判所(須田賢裁判長)では禁固10ヶ月、執行猶予3年の逆転有罪判決を下した。元会計責任者の供述内容の評価は第一審とは正反対に「自然で合理的」、「根幹部分で逮捕直後から一貫している」と、証言の信用性を認めた。なお、この判決で野中のアリバイが偽証であると認定された。

2008年7月14日、最高裁は上告を棄却し、村岡の有罪判決が確定した。

その他
2004年にこの事件が発覚したことがきっかけとなって、2005年に政治資金規正法が改正されて、政治資金団体に関する寄附の出入りについては原則銀行や郵便振込み等で行うことが義務づけられるようになった。

関連書籍
東京新聞取材班「自民党 迂回献金の闇 日歯連事件の真相」(角川学芸出版)

関連項目
日歯連事件
汚職
毒まんじゅう

日本の汚職事件
自由民主党の事件
政治資金問題
2004年の日本の政治
2004年の日本の事件
2004年7月
歯学
逆転有罪事件
平成時代の政治
橋本龍太郎

日歯連闇献金事件


Laurent Pichon (født 19. juli 1986 i Quimper) er en cykelrytter fra Frankrig, der er på kontrakt hos .

Referencer

Eksterne henvisninger

Mandlige cykelryttere fra Frankrig

Laurent Pichon


Erodium cedrorum is 'n plant wat deel is van die Geraniaceae familie.

Verwysings

cedrorum

Erodium cedrorum


Kaliwatan sa insekto ang Oxythrips kochummani. Una ning gihulagway ni Taracad Narayanan Ananthakrishnan ni adtong 1969. Ang Oxythrips kochummani sakop sa kahenera nga Oxythrips, ug kabanay nga Thripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Indya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Oxythrips
Insekto sa Indiya

Oxythrips kochummani


An Somatidia in uska genus han Coleoptera. An Somatidia in nahilalakip ha familia nga Cerambycidae.

Ilarom nga taxa

 Somatidia albicoma
 Somatidia ampliata
 Somatidia angusta
 Somatidia antarctica
 Somatidia aranea
 Somatidia australiae
 Somatidia capillosa
 Somatidia convexa
 Somatidia corticola
 Somatidia costifer
 Somatidia crassipes
 Somatidia diversa
 Somatidia fauveli
 Somatidia flavidorsis
 Somatidia fulvipes
 Somatidia grandis
 Somatidia halli
 Somatidia helmsi
 Somatidia kaszabi
 Somatidia laevinotata
 Somatidia laevior
 Somatidia laevithorax
 Somatidia latula
 Somatidia lineifera
 Somatidia longipes
 Somatidia maculata
 Somatidia metallica
 Somatidia nitida
 Somatidia nodularia
 Somatidia olliffi
 Somatidia parvula
 Somatidia pennulata
 Somatidia pernitida
 Somatidia picticornis
 Somatidia pictipes
 Somatidia pinguis
 Somatidia posticalis
 Somatidia ptinoides
 Somatidia pulchella
 Somatidia rufescens
 Somatidia ruficornis
 Somatidia simplex
 Somatidia spectabilis
 Somatidia spinicollis
 Somatidia suffusa
 Somatidia tenebrica
 Somatidia terrestris
 Somatidia testacea
 Somatidia testudo
 Somatidia tricolor
 Somatidia waitei
 Somatidia websteriana
 Somatidia villosa

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Somatidia

Somatidia


An Marilyna in uska genus han Actinopterygii. An Marilyna in nahilalakip ha familia nga Tetraodontidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Marilyna

Marilyna


Kaliwatan sa kasili ang Nettastoma syntresis. Una ning gihulagway ni Smith ug Böhlke ni adtong 1981. Ang Nettastoma syntresis sakop sa kahenera nga Nettastoma, ug kabanay nga Nettastomatidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Cuba
Nettastoma

Nettastoma syntresis


Portugal participated in the Junior Eurovision Song Contest 2018 which took place on 25 November 2018 in Minsk, Belarus. The Portuguese broadcaster Rádio e Televisão de Portugal (RTP) was responsible for organising their entry for the contest.

Background

The participation of Portugal in the Junior Eurovision Song Contest first began at the Junior Eurovision Song Contest in  which took place in Bucharest, Romania. Rádio e Televisão de Portugal (RTP), a member of the European Broadcasting Union (EBU), was responsible for the selection process of participants. Portugal used a national selection format to select contestants, broadcasting a show entitled "Festival da Canção Junior". This was a junior version of Festival da Canção, the national music competition organized by broadcaster RTP to choose the Portuguese entry for the Eurovision Song Contest. The first representative to participate for the nation at the 2006 contest was Pedro Madeira with the song "Deixa-me sentir", which finished in second-last place out of fifteen participating entries, achieving a score of twenty-two points. Portugal withdrew from competing in , and returned in .

Before Junior Eurovision

Júniores de Portugal 2018
The singer who performed the Portuguese entry for the Junior Eurovision Song Contest 2018 was again selected through the singing competition  ("Juniors of Portugal"). Between 1 September and 15 September 2018, children between the ages of 9 and 14 could submit a video of themselves singing online to try to participate in Junior Eurovision that year. Rádio e Televisão de Portugal (RTP) received over 70 submissions and selected 10 finalists. They took part in live auditions and the winner of the event was decided by a jury. The panel consisted of Nuno Galopim (Portuguese commentator for Eurovision and Junior Eurovision), Pedro Madeira (Portuguese representative in Junior Eurovision 2006), Carla Bugalho (Head Of Delegation for Portugal in Eurovision and Junior Eurovision), Fernando Martins and Sílvia Alberto (Eurovision 2018 host). Although the auditions were not published, it is known that Rita Laranjeira performed 3 songs: "Eu sei", "Somewhere Over The Rainbow" and "I Surrender".

Song selection
After Rita Laranjeira's selection, it was announced Portuguese broadcaster RTP had invited a composer to come forward with one or several songs that capture the essence of "diversity, empathy and modernity". On 12 October, the song title was announced to be "Gosto de tudo (já não gosto de nada)". The song itself was released on 17 October 2018. The song is about "the way teenagers relate today with the world through social media." The song was written and composed by João Só who was selected by RTP to write the Portuguese entry. João Só has previously competed as a songwriter in the Portuguese Eurovision selection Festival da Canção in both 2012 and 2016.

Artist and song information

Rita Laranjeira
Rita Laranjeira (born 3 March 2005) is a Portuguese child singer from Sintra, Portugal. She attends the Sintra Music Conservatoire in the disciplines violin, orchestra, musical training and choir. In 2018, she participated in the MEO Kids Music Fest and Junior Eurovision Song Contest, and in 2020 in The Voice Portugal.

Gosto de tudo (já não gosto de nada)
"Gosto de tudo (já não gosto de nada)" is a song by Portuguese singer Rita Laranjeira. It represented Portugal at the Junior Eurovision Song Contest 2018.

At Junior Eurovision
During the opening ceremony and the running order draw which both took place on 19 November 2018, Portugal was drawn to perform second on 25 November 2018, following Ukraine and preceding Kazakhstan.

Voting

In the contest, Portugal received no points from the professional juries; they received 42 points from the online vote.

Detailed voting results

References

Junior Eurovision Song Contest
Portugal
Junior

Portugal in the Junior Eurovision Song Contest 2018


Małgorzata Polańska-Szostakowska – polska reżyser dźwięku i producentka muzyczna muzyki poważnej, współwłaścicielka wydawnictwa płytowego Dux.

Życiorys
Jest absolwentką Zespołu Szkół Muzycznych nr 1 w Warszawie oraz Wydziału Reżyserii Dźwięku Akademii Muzycznej im. Fryderyka Chopina w Warszawie.

W 1992 wraz z Lechem Tołwińskim założyła wytwórnię fonograficzną Dux, która w ciągu 25 lat działalności wydała kilkaset płyt, głównie z muzyką klasyczną.

Jej dokonania były wielokrotnie nagradzane i wyróżniane różnymi nagrodami, m.in. Fryderykami.

Jest członkiem Akademii Fonograficznej ZPAV

Przypisy

Linki zewnętrzne

Absolwenci Uniwersytetu Muzycznego Fryderyka Chopina
Polscy producenci muzyczni
Polscy reżyserzy dźwięku
Laureaci Fryderyków
Urodzeni w XX wieku
Polscy właściciele wytwórni muzycznych

Małgorzata Polańska


An Zographus quadrimaculatus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Gilmour hadton 1956. An Zographus quadrimaculatus in nahilalakip ha genus nga Zographus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Zographus

Zographus quadrimaculatus


Identify é o primeiro álbum de estúdio do grupo sul-coreano Got7, lançado pela JYP Entertainment e distribuído pela KT Music em 18 de novembro de 2014. A canção "하지 하지마 (Stop Stop It)" foi usada para promover o álbum.

Lista de músicas

Desempenho gráfico

Gráfico do Álbum

Singles
Stop Stop It

Vendas

Álbuns de Got7
Álbuns lançados pela JYP Entertainment
Álbuns da Genie Music
Álbuns de K-pop
Álbuns em língua coreana
Álbuns de 2015

Identify (álbum de Got7)


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Eubliastes. Ang Eubliastes sakop sa kabanay nga Tettigoniidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Eubliastes

Eubliastes


DeAndre Desmond Liggins (Chicago, 31 de março de 1988) é um jogador norte-americano de basquete profissional que atualmente joga pelo Milwaukee Bucks  disputando a National Basketball Association (NBA). Foi draftado em 2011 na segunda rodada pelo Orlando Magic.

Naturais de Chicago
Basquetebolistas de Illinois
Basquetebolistas dos Estados Unidos
Basquetebolistas do Orlando Magic
Basquetebolistas do Oklahoma City Thunder
Basquetebolistas do Miami Heat
Basquetebolistas do Cleveland Cavaliers
Basquetebolistas do Dallas Mavericks
Basquetebolistas do Milwaukee Bucks

DeAndre Liggins


An Nericonia mindoroensis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Jean François Villiers hadton 1959. An Nericonia mindoroensis in nahilalakip ha genus nga Nericonia, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Philippines. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Nericonia

Nericonia mindoroensis


An Stellifer zestocarus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Gilbert hadton 1898. An Stellifer zestocarus in nahilalakip ha genus nga Stellifer, ngan familia nga Sciaenidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Stellifer

Stellifer zestocarus


An Paravandellia phaneronema in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Clifford Miles hadton 1943. An Paravandellia phaneronema in nahilalakip ha genus nga Paravandellia, ngan familia nga Trichomycteridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Paravandellia

Paravandellia phaneronema


Stanwellia nebulosa là một loài nhện trong họ Nemesiidae.

Stanwellia nebulosa được miêu tả năm 1918 bởi Rainbow & Pulleine.

Chú thích

Tham khảo

Stanwellia

Stanwellia nebulosa


Anno
 669 o 669 a.C.

Codici
 669 (astronomia)  – Codice che designa l'Osservatorio astronomico di Ojai, nella Contea di Ventura (California), degli Stati Uniti

Astronomia
 669 Kypria è un asteroide della fascia principale del sistema solare.

Matematica
 669 – numero

669 (disambigua)


HD 12661 è una stella gialla (classe spettrale  G6), nella costellazione dell'Ariete, distante dalla Terra 121,2 anni luce. Attorno alla stella sono stati scoperti due pianeti extrasolari, HD 12661 b e HD 12661 c.

Caratteristiche fisiche
La stella è una nana gialla di sequenza principale poco più massiccia e luminosa del Sole, di classe spettrale G6V, o come appare in qualche pubblicazione di classe K0. L'età della stella pare maggiore di quella del Sole, è stata infatti stimata in 7 miliardi di anni, così come è maggiore la presenza di metalli, quasi doppia rispetto a quella presente nel Sole, un dato insolito per una stella dalle caratteristiche simili alla nostra stella; l'alta metallicità potrebbe anche essere spiegata con la presenza in passato di un pianeta andato distrutto e inglobato dalla stella.

Sistema planetario
La stella è sede di sistema costituito da due grandi pianeti extrasolari di tipo gassoso, scoperti con il metodo della velocità radiale.

HD 12661 b
HD 12661 b è un pianeta gigante gassoso due volte e mezzo più grande di Giove. Scoperto nel 2000, possiede un'orbita eccentrica in parte all'interno della zona abitabile, vale a dire che se il pianeta possiede dei satelliti naturali dotati di atmosfera, questi potrebbero ospitare la vita, anche se a sfavore di questa ipotesi gioca l'alta eccentricità orbitale, che può causare una differenza di oltre 100 K tra il periastro e l'apoastro del pianeta attorno alla stella.

HD 12661 c
HD 12661 c è il secondo pianeta orbitante attorno alla stella; si tratta di un gigante gassoso scoperto nel 2002, grande una volta e mezzo Giove. L'orbita di questo pianeta non è molto eccentrica, è posta però oltre la zona abitabile della stella madre, il cui limite esterno si trova a circa 1,75 UA.

Segue un prospetto dei componenti del sistema planetario di HD 12661.

Note

Bibliografia

  (web Preprint)

Voci correlate
 Pianeta extrasolare
 Stelle con pianeti extrasolari confermati

Altri progetti

Collegamenti esterni

Stelle con pianeti extrasolari
Stelle di classe spettrale G
Nane gialle
Analoghe solari
Oggetti del catalogo HD

HD 12661


William Beauford Fields (6. august 1929 - 20. november 1992) var en amerikansk roer og olympisk guldvinder, født i Georgia.

Fields var med i USA's otter, der vandt guld ved OL 1952 i Helsinki, den 7. amerikanske OL-guldmedalje i otteren i træk. Resten af besætningen bestod af Frank Shakespeare, James Dunbar, Richard Murphy, Robert Detweiler, Henry Proctor, Wayne Frye, Edward Stevens og styrmand Charles Manring. Samtlige otte roere var kadetter ved United States Naval Academy. Der deltog i alt 14 både i konkurrencen, hvor amerikanerne sikrede sig guldet foran Sovjetunionen og Australien, der vandt henholdsvis sølv og bronze. Det var de eneste olympiske lege Fields deltog i.

OL-medaljer
 1952:  Guld i otter

Referencer

Eksterne henvisninger

Roere fra USA
Personer fra Georgia
Olympiske mestre fra USA
Olympiske medaljevindere i roning
Medaljevindere ved sommer-OL 1952

William Fields


Squalicorax – wymarły rodzaj ryby chrzęstnoszkieletowej żyjący w późnej kredzie.

Budowa
Z powodu chrzęstnej budowy szkieletu zachowało się niewiele szkieletów przedstawicieli tego taksonu i jest on znany głównie ze skamieniałości w postaci zębów. Korona zęba jest asymetryczna, szeroka, trójkątna, z ostrymi, wyraźnie ząbkowanymi krawędziami i ostro zakończonym wierzchołkiem. Szacuje się, że największy z gatunków, S. pristodontus przekraczał 3 m długości.

Zasięg wiekowy
Alb – mastrycht.

Występowanie
Rodzaj kosmopolityczny, znany z całego świata.

Tryb życia
Morski, pelagiczny, dobrze i szybko pływający, w znacznym stopniu żywił się padliną ryb, gadów morskich, a nawet dinozaurów.

Gatunki
 Squalicorax africanus Cappetta, 1991
 S. appendiculatus Agassiz in Geinitz, 1839
 S. baharijensis Stromer 1927
 S. bassanii Gemmellaro, 1920
 S. bernardezi Guinot, Uunderwood, Cappetta & Ward, 2013
 S. coquandi Vullo, Cappetta & Neraudeau, 2007
 S. curvatus Williston, 1900
 S. falcatus Agassiz, 1843
 S. heterodon Reuss, 1845
 S. kaupi Agassiz, 1843
 S. kugleri Leriche, 1938
 S. lindstromi Davis, 1890
 S. primigenius Landemaine, 1991
 S. priscoserratus Siverson, Lindgren & Kelley, 2007
 S. pristodontus Agassiz, 1843 gatunek typowy
 S. sagisicus Glikman, 1980
 S. volgensis Glikman, 1971
 S. yangaensis Dartevelle & Casier, 1943

Przypisy

Bibliografia

Ryby kredy
Wymarłe spodouste

Squalicorax


Elżbieta Chachaj – (ur. 3 stycznia 1945 w Przesławicach) – polska malarka, absolwentka ASP we Wrocławiu oraz ASP w Warszawie, autorka licznych wystaw indywidualnych i zbiorowych, jej obrazy są w zbiorach wielu muzeów.

Życiorys
Urodziła się 3 stycznia 1945 w Przesławicach, ukończyła średnią szkołę muzyczną w klasie fortepianu. Studiowała na Państwowej Wyższej Szkole Sztuk Plastycznych we Wrocławiu, u Artura Mazurkiewicza, oraz na Akademii Sztuk Pięknych w Warszawie, u Artura Nacht-Samborskiego. W 1977 była autorką opracowania plastycznego projektu Osiedla Kosmonautów, położonego w dzielnicy Gądów Mały, we Wrocławiu.

Twórczość
Do 1970 roku tworzyła malarstwo sztalugowe, później malarstwo fakturalne i wolnostojące. Już w czasie studiów zaczęła malować na sklejonych warstwach płótna, nie naciągniętych na blejtramy, uzyskując efekt pofałdowanej powierzchni. W swojej twórczości wypracowała indywidualny język symbolicznych znaków i kolorów, w którym przewijają się motywy: serc, dłoni, kolczyków i ptaków . Można w jej dziełach znaleźć odniesienia do sztuki dziecięcej, naiwnej i schizofrenicznej. Często posługuje się motywem "Felicyty", postaci będącej metaforycznym alter ego artystki. Używa farb olejnych, temper i akryli. Jest autorką kilkudziesięciu wystaw indywidualnych i zbiorowych.

Wybrane wystawy indywidualne
 Galeria Kalambur, Wrocław (1969),
 Galeria Piwnica Świdnicka, Wrocław (1973),
 "Mira i Felicyta Art Show Business" (z Mirą Żelechower), Galeria BWA, Wrocław (1975),
 j.w. Galeria Sztuki Współczesnej Awangarda, BWA, Wrocław (1977),
 "Biała magia Felicyty", Galeria Krytyków, Warszawa (1980),
 Galeria na Solnym, Wrocław (1987),
 Muzeum Narodowe, Wrocław (1988),
 Muzeum Archeologiczne, Gdańsk (1990).

Obrazy w zbiorach
 Muzeum Narodowe we Wrocławiu,
 zbiory prywatne w Polsce, Francji i Stanach Zjednoczonych.

Przypisy

Bibliografia

 Kinga Kawalerowicz: Żywioły. Łódź: Państwowa Galeria Sztuki, 1993

Polscy malarze współcześni
Urodzeni w 1945
Malarze związani z Wrocławiem

Elżbieta Chachaj


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Hieroglyphus perpolita. Una ning gihulagway ni Boris Petrovich Uvarov ni adtong 1933. Ang Hieroglyphus perpolita sakop sa kahenera nga Hieroglyphus, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Pakistan

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Pakistan
Hieroglyphus

Hieroglyphus perpolita


Kao kakao je deveti album makedonske rock grupe Leb i sol. Sadrži 9 pjesama od kojih su, za razliku od prethodnih albuma, sve pevljive. Najveći hitovi sa ovog albuma su Mamurni ljudi, Čuvam noć od budnih, Čekam kišu … Izdao ga je Jugoton 1987. godine. Album je praćen spotovima za pjesme Mamurni ljudi i Skoplje (prvi put snimljen na makedonskom).

Godine 1999. album je osvojio nagradu Porin za najbolje reizdanje.

Nasljednik Jugotona Croatia Records 2006. godine izdaje ovaj album na CD-u kao dio box seta Leb i sol.

Pozadina
Tokom 1986. godine, Vlatko Stefanvoski i Bodan Arsovski komponovali su muziku za TV emisiju Bušava azbuka. Uz njih je pesme izvela članica Bastiona Ana Kostovska. Grupi su se pridružili Goce Micanov i još jedan član Bastiona, Kiril Džajkovski. Bubnjar Garabet Tavitijan vratio se u grupu nakon 6 godina.

Krajem 1987. magazin Pokret opisao je da je Vlatko ponovo mamuran zbog toga što je čuvao noć od budnih, dodajući da mu je svijet kao kakao i da je jedina oaza Skoplje. U daljem tekstu se navodi da je upoznao fatalnu ženu koju je redovno vodio na utakmice FK Vardar.

Zanimljivosti
Naslovnica 442. broja magazina Start pojavljuje se u spotu za Mamurni ljudi.

Plagijati

 Pesma Skopje  je semplovala Walk like an Egyptian od grupe The Bangels. Skopje je semplovano u pesmi Soliter Đorđa Balaševića .
 Pesma Čuvam noć od budnih semplovala je Careless Whisper od Whama, ali i dio saksofona iz Narodnjaci Đorđa Balaševića . Čuvam noć od budnih semplovana je u Ja za ljubav neću moliti Nine Badrić .

Izvori

Albumi u izdanju Jugotona
Albumi iz 1987.
Albumi grupe Leb i sol

Kao kakao


Leopoldo Guilherme de Habsburgo, arquiduque da Áustria (Wiener Neustadt, 5 de janeiro de 1614 – Viena, 20 de novembro de 1662) foi um militar, bispo, dramaturgo, colecionador de arte e mecenas das artes austríaco. Entre 1647 e 1656 foi governador dos Países Baixos Espanhóis.

Biografia
Foi o sétimo e último filho do imperador Fernando II de Habsburgo e de Maria Ana da Baviera, e irmão do imperador Fernando III de Habsburgo: em 1625 foi ordenado bispo, ocupando as sedes de Halberstadt (1628–1648), Magdeburgo, Olomouc (1637–1662), Passau (1625–1662), Breslávia (1656–1662) e Estrasburgo (1626–1662); a partir de 1641 foi ainda Grão-Mestre da Ordem Teutónica. Prestou serviço militar como general durante a Guerra dos Trinta Anos, combatendo na Boémia.

Nomeado governador dos Países Baixos Espanhóis em 1647, fixou a sua residência em Bruxelas e, com a ajuda do pintor David Teniers, o Jovem, reuniu uma preciosa coleção de obras de arte flamengas e italianas. Ao deixar o cargo de governador, mudou-se para Viena com a sua coleção, que forma o núcleo do atual Kunsthistorisches Museum. Dedicou-se à arte nestes anos finais da sua vida art.

Com a sua morte, ocorrida em 1662, foi nomeado como seu sucessor o seu sobrinho Carlos José de Habsburgo, que, morreria muito novo apenas dois anos depois.

Ascendência

Ligações externas

Generais da Espanha
Governadores dos Países Baixos espanhóis
Arquiduques da Áustria
Bispos católicos da Áustria
Nobres da Áustria

Leopoldo Guilherme da Áustria


Kaliwatan sa ito ang Hisonotus hungy. Una ning gihulagway ni Azpelicueta, Almirón, Casciotta ug Koerber ni adtong 2007. Ang Hisonotus hungy sakop sa kahenera nga Hisonotus, ug kabanay nga Loricariidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika
 Argentina

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Isdangtunay sa Argentina
Hisonotus

Hisonotus hungy


Benjamina Karić (djevojačko: Londrc; rođena 8. aprila 1991) bosanskohercegovačka je političarka, 39. po redu i trenutna gradonačelnica Sarajeva.

Od 2009. članica je Socijaldemokratske partije Bosne i Hercegovine (SDP BiH).

Rani život i obrazovanje
Rođena je 8. aprila 1991. u Sarajevu, SR Bosna i Hercegovina, SFR Jugoslavija. Istodobno je diplomirala na dva fakulteta, na Pravnom fakultetu Univerziteta u Sarajevu i Odsjeku za historiju Filozofskog fakulteta u Sarajevu.

Dobitnica je Srebrne značke Univerziteta u Sarajevu za izvanredna postignuća na dodiplomskim i postdiplomskim studijama. Autorica je 50 publikacija, knjiga, članaka i prevoda s latinskog na bosanski jezik.

Karić se 2009. godine pridružila Socijaldemokratskoj partiji Bosne i Hercegovine (SDP BiH) s 18 godina, a deset godina kasnije postala je potpredsjednica stranke.

Gradonačelnica Sarajeva (2021.)
Nakon općinskih izbora u Bosni i Hercegovini 2020. godine, Bogić Bogićević, bivši član Predsjedništva SFRJ krajem 1980-ih i početkom 1990-ih, najavio je da će prihvatiti imenovanje za gradonačelnika Sarajeva četverostranačke liberalne koalicije koja bi upravljala Gradskim vijećem nakon izborima, među kojima je i SDP BiH. Međutim, 24. marta 2021. odlučio je odustati od kandidature zbog sukoba u koaliciji. To je postavilo priliku za Karić, gdje je SDP BiH najavio da će ona biti nova kandidatkinja za gradonačelnicu 5. aprila 2021.

Tri dana kasnije, 8. aprila, članovi Gradskog vijeća Sarajeva jednoglasno su izabrali Karić za 39. gradonačelnicu grada, zamijenivši Abdulaha Skaku, postavši druga žena, nakon Semihe Borovac koja je bila gradonačelnica od 2005-2009.

Privatni život
Karić je udata i ima jedno dijete. Živi sa porodicom u Sarajevu.

Tečno govori engleski i njemački.

Reference

Rođeni 1991.
Živi ljudi
Biografije, Sarajevo
Političari Federacije Bosne i Hercegovine
Gradonačelnici Sarajeva
Socijaldemokratska partija Bosne i Hercegovine

Benjamina Karić


Miesinnei Mercy Genesis (ur. 20 września 1997) – nigeryjska zapaśniczka walcząca w stylu wolnym. Olimpijka z Rio de Janeiro 2016, gdzie zajęła czternaste miejsce w kategoria 48 kg.

Zajęła piąte miejsce na mistrzostwach świata w 2022. Triumfatorka igrzysk afrykańskich w 2015, 2019 i mistrzostw Afryki w 2017, 2018, 2019, 2020 i 2023. Wygrała igrzyska wspólnoty narodów w 2022. Trzecia (nie przyznano jej medalu) w 2018 roku.

Zawodniczka University of Port Harcourt w Port Harcourt.

Przypisy

Nigeryjscy zapaśnicy
Urodzeni w 1997
Nigeryjscy olimpijczycy
Zapaśnicy na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 2016

Mercy Genesis


MZX – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Masslo / Meslo (Etiopia)

Mzx


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Digrammacris. Ang Digrammacris sakop sa kabanay nga Acrididae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Digrammacris

Digrammacris


TDJ or tdj may refer to:

 TDJ, the IATA code for Tadjoura Airport, Djibouti
 tdj, the ISO 639-3 code for Tajio language, Sulawesi, Indonesia

TDJ


Kahenera sa mga ito ang Metaloricaria. Ang Metaloricaria sakop sa kabanay nga Loricariidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Metaloricaria

Metaloricaria


Kaliwatan sa insekto ang Haplothrips stofbergi. Una ning gihulagway ni Faure ni adtong 1957. Ang Haplothrips stofbergi sakop sa kahenera nga Haplothrips, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Uganda

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Uganda
Haplothrips

Haplothrips stofbergi


James Livingston  (27 de março de 1747 - 9 de março de 1832) nascido em Nova Iorque, morava em Quebec (como o Canadá era conhecido após a Guerra Franco-Indígena) quando a Guerra Revolucionária Americana rebentou. Ele foi responsável por criar e liderar o 1º Regimento Canadense do Exército Continental durante a invasão do Canadá, e continuou a servir na guerra até 1781. Ele aposentou-se em Saratoga, Nova Iorque, onde serviu como legislador estadual e criou uma família de cinco filhos.

Vida Inicial
James Livingston nasceu em 27 de Março de 1747 em Albany, Nova Iorque de Johanes "John" Livingston (1709-1791) e Catherine Ten Broeck (1715-1801). Seus irmãos incluíram Margerita Livingston (1742-1820), Dirck Livingston (1744-1784), Janet Livingston (1751-1823), Abraham Livingston (1753-1802), Catherine (née Livingston) Willard (1755-1827) e Maria Livingston (1761-1839).

O seu avô paterno era Robert Livingston the Young (1663-1725), um sobrinho de Robert Livingston the Elder. Sua avó paterna, Margareta Schuyler (b. 1682), era filha de Pieter Schuyler (1657-1724), primeiro prefeito de Albany. Todos eram membros da proeminente familia Livingston. Seus avós maternos eram Dirck Ten Broeck (1686-1751) e Margarita Cuyler (1682-1783). Sua mãe, a bisneta de Dirck Wesselse Ten Broeck (1638-1717), era irmã do general Abraham Ten Broeck (1734-1810), que se casou com Elizabeth Van Rensselaer, de Christina Ten Broeck (1718-1801), que se casou com Philip Livingston (1716-1778) e de Sara Ten Broeck, que se casou com Johannes Ten Eyck. Um de seus primos era Dirck Ten Broeck (1765-1832), o presidente da Assembléia do Estado de Nova Iorque de 1798 a 1800.

Em 1765, a familia mudou-se para Montreal.

Guerra Revolucionária Americana

Livingston morava em Chambly, trabalhando como comerciante de cereais, quando a invasão de Quebec começou em Setembro de 1775. Já em Agosto, ele tinha estado em contacto com o General Philip Schuyler, principalmente através dos esforços de John Brown, um espião americano. Em 18 de Agosto, ele enviou um mensageiro para Schuyler que estava no Forte Ticonderoga, presumivelmente com informações sobre a preparação militar britânica nos Fortes Chambly e Saint-Jean; No entanto, o mensageiro destruiu a mensagem, temendo que pudesse ser capturado com ela. O general Richard Montgomery (que estava casado com um dos parentes de Livingston), que estava no comando de Ticonderoga na época, enviou John Brown de volta a Livingston. No dia 28, eles enviaram uma mensagem a Montgomery com notícias que o impulsionaram a começar a invasão: os britânicos estavam quase a acabar de construir navios capazes de ameaçar a superioridade naval americana no Lago Champlain.

Até e depois da chegada das forças americanas á Île aux Noix no início de Setembro, Livingston esteve ativo na área de Chambly, aumentando o apoio local para os americanos. Em 15 de Setembro, ele informou Schuyler que a milícia sob o seu comando havia cortado as comunicações do Forte Chambly com Montreal e que Brown e Ethan Allen estavam a recrutar tropas adicionais e a proteger a costa sul do Rio São Lourenço.

Forças sob o seu comando, cerca de 200, participaram da captura do Forte Chambly em 18 de Outubro, juntamente com a milícia sob o comando de Brown. Em 20 de Novembro, Montgomery tornou-o coronel do Exército Continental e deu-lhe o comando do 1º Regimento Canadense, que consistia principalmente das tropas que tinha recrutado. Este regimento serviu então na batalha de Quebec em Dezembro de 1775, e na retirada que se seguiu. Mais tarde, eles entraram em ação na campanha de Saratoga, incluindo o alívio do cerco do Forte Stanwix em Agosto de 1777, em ambas as Batalhas de Saratoga e na Batalha de Rhode Island.

Livingston estava no comando do Verplanck's Point no Rio Hudson em Setembro de 1780, desempenhando um papel crucial na descoberta da traição de Benedict Arnold. Enquanto estavam de guarda, as suas tropas dispararam contra o navio de guerra britânico Vulture, obrigando o navio a retirar-se para o sul. Este navio tinha trazido o major britânico John André para se encontrar com o General Arnold. Depois de ter sido afastado na sua aproximação pela água, ele tentou regressar por terra usando roupas civis. Ele foi capturado com papéis incriminatórios em sua posse. André foi enforcado como um espião, e Arnold, ao saber que a sua traição tinha sido descoberta, conseguiu escapar para as linhas britânicas.

Livingston retirou-se do Exército Continental no dia 1 de Janeiro de 1781. Em reconhecimento do seu serviço, recebeu 3.500 acres (14 km2) de terra. Em 1801, o Congresso concedeu-lhe mais 1.280 acres (5.2 km2) de terra perto da localização moderna de Columbus, Ohio.

Pós-Guerra
Após a guerra, Livingston estabeleceu-se em Saratoga. De 1 de Julho de 1783 até 30 de Junho de 1788, ele serviu na Assembleia do Estado de Nova Iorque, começando na 7ª Assembléia Legislativa e continuando pela 8º, 9º, 10º e, finalmente, 11ª Assembléia Legislativa do Estado de Nova York como Federalista. Ele serviu de novo a partir de 1º de julho de 1789 até 30 de junho de 1791 durante as 13º e 14º Legislaturas.

Livingston serviu como membro do primeiro Conselho de Regentes da Universidade de Nova Iorque a partir de 13 de Abril de 1787 até sua demissão em 1797. Ele foi substituído por Abraham Van Vechten

Ligações externas
 James Livingston

Nascidos em 1747
Oficiais do Exército Continental
Pessoas da Guerra da Independência dos Estados Unidos
James

James Livingston


Á sunnara enda á Eysturoynni, eystanmegin Skálafjørðin, liggur bygdin Toftir. Toftir er markatalsbygd frá landnámstíðini, og t.d. er Rituvík niðursetubygd frá Toftum. Toftir umfatar í dag økið frá Gerðinum úti á Nesi og inn á Høganes. Tann fyrsta búsetingin á Toftum var: Millum áirnar:  Fossánna og Hellánna, og hetta økið er framvegis heimrust.

Ítrott

 Fótbóltsfelagið B68
 Svimjifelagið Flot
 Flogbóltfelagið Ternan

Kend toftafólk

 Alfred Olsen, f. 1947, Løgtingslimur
 Christian Andreasen, f. 1959, Løgtingslimur
 Dania O. Tausen, f. 1998, sangarinna, sangskrivari og rithøvundur
 Elin Bjørg Højgaard, 1945-1977, rithøvundur og songkvinna
 Fróði Benjaminsen, f. 1977, fótbóltsleikari
 Hans Jacob Højgaard, 1890-1980, tónaskald
 Jóan Símun Edmundsson, f. 1991, fótbóltsleikari
 Jógvan Ingvard Olsen, f. 1930, Løgtingslimur
 Johan M. Fr. Poulsen, 1904-1992, Løgtingslimur
 Júst í Túni, íbirtari, undangongumaður, vinnulívsmaður
 Karolina Petersen, f. 1924, Landsstýriskvinna
 Villiam Soo Joensen, f. 1997, tónleikari
 Bárður Ólavson Jensen, f. 2001, fótbóltspælari
 Magni Skoradal, f. 2000, grannskoðari

Slóðir úteftir

 Nes Kommuna
 B68
 Svimjifelagið Flot
 Fornminnisfelagið og Bygdarsavnið í Nes Kommunu
 Framtak

Keldur

Bygdir í Føroyum
Eysturoy

Toftir


Kommissær Montalbano (på italiensk: Il commissario Montalbano) er en italiensk tv-serie baseret på politiromaner af Andrea Camilleri. Hovedpersonen er kommissær Salvo Montalbano, og historierne udspiller sig i den imaginære by Vigata på Sicilien.

Kontekst
Kommissær Salvo Montalbano er ansvarlig for den statlige politistation i Vigàta, en fiktiv by i den fiktive provins Montelusa,
på Sicilien (syd for Italien). Salvo har et stormfuldt og langdistanceforhold med Livia Burlando, der bor i Genoa (det nordlige Italien).

Episoder

Hovedstæder

Serien er næsten udelukkende filmet i Ragusa Free Municipal Consortium, hvor de vigtigste steder er:
 Ragusa
 Punta Secca
 Modica
 Scicli
 Donnalucata
 Comiso
 Chiaramonte Gulfi
 Ispica
 Pozzallo
 Vittoria
 Scoglitti

Kildehenvisninger

Miniserier

Kommissær Montalbano


An Frea assimilis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1935. An Frea assimilis in nahilalakip ha genus nga Frea, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Frea

Frea assimilis


The Embarrassment of Riches er en amerikansk stumfilm fra 1918 af Edward Dillon.

Medvirkende
 Lillian Walker som Elizabeth Holt
 Carlton Brickert som John Russell
 John Costello som William Gildersleeve
 Edward Keenan som Bobby Gildersleeve
 Henry Sedley som Orloff

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1918

The Embarrassment of Riches (film)


tsq – codice ISO 639-3 della lingua dei segni thailandese

Tsq


The Evangelist er en amerikansk stumfilm fra 1916 af Barry O'Neil.

Medvirkende
 Gladys Hanson som Christabel Nuneham.
 Walter Law som Sir James Nuneham.
 Ferdinand Tidmarsh som Philip Nuneham.
 George Soule Spencer som Sylvanus Rebbings.
 Jack Standing som Rex Allen.

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1916

The Evangelist


Un miracle sous l'inquisition er en fransk stumfilm fra 1904 af Georges Méliès.

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra Frankrig
Franske film fra 1904

Un miracle sous l'inquisition


Thoma Deliana (ur. 20 lutego 1924 w Elbasanie, zm. 14 września 2014 w Elbasanie) – albański polityk i pedagog, w latach 1966-1976 minister edukacji i kultury w rządzie Mehmeta Shehu.

Życiorys
Uczył się w szkole pedagogicznej w Elbasanie (Shkolla Normale), pod kierunkiem Aleksandra Xhuvaniego. W 1943 przerwał naukę i wstąpił do Komunistycznej Partii Albanii (KPA), we wrześniu pełnił funkcję sekretarza organizacji młodzieżowej w Elbasanie, działał także w strukturach partii w tym mieście. W listopadzie 1944 skierowany do 7 dywizji Armii Narodowo-Wyzwoleńczej, w której odpowiadał za szkolenie młodzieży, a stamtąd trafił do 8 dywizji stacjonującej w Korczy. W maju 1945 został członkiem Komitetu Okręgowego KPA w Elbasanie.

We wrześniu 1947 rozpoczął pracę w Państwowej Komisji Planowania jako szef wydziału. W latach 1948-1953 pracował w sekcji kadr Komitetu Centralnego KPA. W 1955 wysłany do Moskwy, gdzie przez trzy lata uczył się w Wyższej Szkole Partyjnej im. W. Lenina. Po powrocie do kraju został sekretarzem komitetu okręgowego partii w Elbasanie.

W latach 1952-1976 członek Komitetu Centralnego partii, od 1954 deputowany do Zgromadzenia Ludowego. W 1961 objął stanowisko wiceministra edukacji, a w 1965 stanął na czele resortu. W tym czasie nadzorował zmianę ideologiczne w albańskich podręcznikach po zerwaniu Albanii z ZSRR. W latach 1966-1976 kierował połączonym resortem edukacji i kultury. Odpowiadał za budowę nowego studia filmowego, w którym w latach 70. zrealizowano kilkadziesiąt filmów fabularnych.

Poddany krytyce w czasie IV Plenum Komitetu Centralnego partii (29-31 marca 1976) i oskarżony o oportunizm oraz współpracę z Fadilem Paçramim. Wtedy też skierował list do Envera Hodży, w której wyrażał samokrytykę. W kwietniu 1976 usunięty ze stanowisko państwowych i poddany represjom. W latach 1976-1977 pełnił funkcję dyrektora szkoły podstawowej w Tepelenie. Od 1977 pracował początkowo jako robotnik, a następnie jako pasterz w kołchozie Dhëmbian k. Tepeleny. W 1985 przeszedł na emeryturę i uzyskał zgodę na powrót do Elbasanu, skąd w roku 1990 przeniósł się do Tirany.

Był żonaty (żona Virgjini z d. Bishka), miał dwoje dzieci.

Przypisy

Bibliografia

Absolwenci uczelni moskiewskich
Albańscy ministrowie edukacji
Albańscy ministrowie kultury
Albańscy parlamentarzyści
Albańscy pedagodzy
Ludzie urodzeni w Elbasanie
Politycy Albańskiej Partii Pracy
Politycy Komunistycznej Partii Albanii
Urodzeni w 1924
Zmarli w 2014

Thoma Deliana


Kaliwatan sa insekto ang Isogonoceraia venusta. Una ning gihulagway ni Leonard D. Tuthill ni adtong 1964. Ang Isogonoceraia venusta sakop sa kahenera nga Isogonoceraia, ug kabanay nga Psyllidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Isogonoceraia
Insekto sa Kapupud-ang sa Amihanang Mariyana

Isogonoceraia venusta


Tiroloscia montana là một loài chân đều trong họ Philosciidae. Loài này được Taiti & Ferrara miêu tả khoa học năm 1996.

Chú thích

Tham khảo

Tiroloscia

Tiroloscia montana


Typ 1500 – seria 502 wagonów silnikowych mediolańskiego przedsiębiorstwa Azienda Trasporti Milanesi, które jest operatorem miejscowej sieci tramwajowej. Inne oznaczenia brzmią – w oparciu o rok rozpoczęcia produkcji – 1928 lub Ventotto (włoskie określenie liczebnika dwadzieścia osiem), Carrelli (wagon o wózkach napędowych) lub Peter Witt. Te czteroosiowe, czterosilnikowe, wysokopodłogowe wagony jednokierunkowe posiadają nadwozie o konstrukcji drewnianej i hamulce zespolone. Dwa prototypy, którym nadano numery taborowe 1501 i 1502, powstały w latach 1927–1928, a 500 wagonów wytworzonych w ramach produkcji seryjnej zbudowano w latach 1928–1930; otrzymały one numerację z zakresu 1503–2002. Z powodu ich stosunkowo małej pojemności obsługują one linie o niewielkiej liczbie pasażerów: 1, 5, 10, 19 oraz 33.

Historia
Konstrukcja tramwajów serii Ventotto opiera się na wagonach typu Peter Witt, wytwarzanych od 1914 r. w Stanach Zjednoczonych. W procesie produkcji 502 wagonów dla Mediolanu uczestniczyło 6 zakładów. Wózki dostarczyła fabryka FIAT. Poniższa tabela zawiera listę przedsiębiorstw wraz z liczbą wyprodukowanych przez nie egzemplarzy i numerami taborowymi:

Podobne wagony zostały również zakupione przez miasta: Genua, Neapol, Padwa, Triest, Turyn i Madryt. We Frankfurcie nad Menem około 1930 roku testowano jeden tramwaj serii 1500 z Mediolanu; miasto nie zdecydowało się ostatecznie na zakup tych wagonów.

11 mediolańskich wagonów przekazanych zostało do San Francisco, gdzie skierowano je do obsługi linii F Market & Wharves.

Galeria

Przypisy

Bibliografia

Linki zewnętrzne
 www.milanotram.com
 Galeria zdjęć na stronie www.railfaneurope.net
 Opis na stronie digilander.libero.it

1500

Typ 1500 (tramwaje w Mediolanie)


O Palácio de Ksar Said (em francês, Palais de Ksar Saïd) é um antigo palácio tunisino localizado em Bardo, nos arredores da cidade de Tunes. Encontra-se muito perto do Museu Nacional de Bardo.

História
O edifício era inicialmente a residência preferida de Ismail Is-Sunni, alto dignitário da dinastia de Hussein e cunhado dos soberanos Mohammed Bey e Sadok Bey. Em 1867, Ismaíl Es-Sunní foi acusado de conspirar contra o último e executado. Sadok Bey tomou posse do palácio, baptizou-o com alegria Ksar Saïd ("Palácio Bem-Aventurado") e se instalou em 1869, depois de ter introduzido transformações notáveis. O palácio de Ksar Saïd testemunhou a assinatura do Tratado de Bardo em 12 de maio de 1881, que marcou o início do protectorado francês de Tunes.

Após a morte de Sadok Bey, em 1882, o palácio foi abandonado por seu sucessor Ali III Bey, que preferiu se instalar em La Marsa.

No início do século XX, o palácio voltou a ser uma residência sob Muhammad IV Bey, o único soberano que viveria lá depois de Sadok Bey. Em 1951, Muhammad VIII Bey fez Ksar Said a sede de um centro hospitalar que tem seu nome antes de ser renomeado pelo Hospital Aboulkacem-Chabbi em 1957. Durante este período, o palácio sofreu várias transformações e adições.

Dada a importância histórica do palácio, em 1981 foi proposto instalar nele um museu de história tunisina moderna e contemporânea. Por várias razões, o museu nunca foi terminado, porque foi adiado uma e outra vez. Após a revolução tunisina de 2010-2011, avançou-se com a criação, dentro do palácio, de um museu dedicado aos beys de as dinastias Huseinite (1705 - 1957) e Muradite (1613 - 1702). Em 2016 - 2017, foi organizada uma exposição intitulada "O despertar de uma nação" (L'Éveil d'une nation) e dedicada à era das reformas empreendidas pela Tunísia entre 1830 e 1881.

Decoração

Por sua arquitectura e decoração, Ksar Said se assemelha às residências palácios da Tunísia do século XIX. Mostra profundas influências europeias, mas também uma certa fidelidade ao repertório arquitectónico e decorativo local. Este sincretismo, longe de ser uma mistura de géneros, constitui uma síntese bem-sucedida em que diferentes estilos coexistem harmoniosamente graças à habilidade dos construtores do palácio.

A influência europeia já é visível na arquitectura geral do palácio. O primado é dado no primeiro andar, o que se torna a parte nobre do edifício. Há também os quartos cerimoniais e os quartos privados dos bey. Esta influência é atestada em grande parte na decoração interior dos quartos: todas as paredes são cobertas com azulejos de cerâmica importados principalmente da Itália, a que é adicionado o mármore branco importado de Carrara, visível nas colunas e nos capiteis. os quadros das portas e os pavimentos, etc. Todas as pinturas executadas nos tectos também são de design italiano, assim como os móveis, cortinas e acessórios, como mostrado em várias fotografias e cartões postais do início do século XX.

Esta predileção pelo estilo europeu, muito clara em Ksar Said, não se traduz no abandono da tradição local. O repertório arquitectónico e decorativo da Tunísia pode ser visto em dois quartos cerimoniais no primeiro andar com vista para o pátio central. A sala de estar à direita tem, como a maioria das casas tunisinas, um plano em forma de T com alcova. A sala de estar à esquerda tem um cofre de tambor coberto com esculturas de gesso com motivos de roseta, executados com a técnica nakch hdida.

Palácio de Ksar Said


Kaliwatan sa isda ang Hippoglossus hippoglossus. Una ning gihulagway ni Linnaeus ni adtong 1758. Ang Hippoglossus hippoglossus sakop sa kahenera nga Hippoglossus, ug kabanay nga Pleuronectidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa nagtikapuo. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Atlantiko
Isdangtunay sa Islandya
Hippoglossus

Hippoglossus hippoglossus


Codici
 HUL – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto Houlton International, Houlton (Maine), Stati Uniti
 hul – codice ISO 639-3 della lingua hula

Geografia
 Hul – comune del distretto di Nové Zámky (Slovacchia)

Mineralogia
 Hul – abbreviazione di heulandite

Note

Hul


Michael Morris Rosbash (ur. 7 marca 1944 w Kansas City) – amerykański genetyk i chronobiolog, profesor Brandeis University, związany z Howard Hughes Medical Institute.

Wraz z Jeffreyem Hallem i Michaelem Youngiem jest laureatem Nagrody Nobla w dziedzinie fizjologii lub medycyny w roku 2017, za prace związane z funkcjonowaniem zegara biologicznego – odkrycie molekularnych mechanizmów kontrolujących rytmy dobowe u organizmów żywych.

Od 2003 jest członkiem National Academy of Sciences, a od 2007 fellow American Association for the Advancement of Science. W 2013, wraz z Hallem i Youngiem, otrzymał Nagrodę Shawa w dziedzinie nauk o życiu i medycyny oraz Nagrodę Wiley.

Przypisy

Amerykańscy genetycy
Amerykańscy nobliści
Chronobiolodzy
Nobliści – fizjologia i medycyna
Ludzie urodzeni w Kansas City (Missouri)
Urodzeni w 1944
Laureaci Nagrody Shawa – nauki przyrodnicze i medycyna

Michael Rosbash


Kaliwatan sa alibangbang ang Pyropteron chrysoneura. Una ning gihulagway ni Rudolf Püngeler ni adtong 1912. Ang Pyropteron chrysoneura sakop sa kahenera nga Pyropteron, ug kabanay nga Sesiidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Pyropteron

Pyropteron chrysoneura


Toxopsoides huttoni là một loài nhện trong họ Toxopidae. Chúng được miêu tả năm 1973 bởi Raymond Robert Forster & Wilton.

Chú thích

Tham khảo

Toxopsoides

Toxopsoides huttoni


Den fransksprogede, schweiziske tegneserieskaber Claude de Ribaupierre blev født den 8. august 1944 i La Tour-de-Peilz. Under pseudonymet Derib har han tegnet en række populære serier, hovedsageligt i westerngenren med fokus på indianernes levevis, men også et par dyrefabler. Han har selv skrevet flere af historierne, mens andre er skrevet af Job, som han har haft et årelangt samarbejde med.

Album og serier
 Hunden Attila
 Pythagoras & Co.
 Yakari
 Buddy Longway
 Go West
 Han som blev født to gange
 Min ven Blis
 Manden som troede på Californien
 Den røde vej
 Jo
 Pour toi Sandra

Eksterne links
 Minetegneserier
 le-carredas.ch
 lambiek.net
 bedetheque.com

Tegneserietegnere

Derib


Geranium schultzei is 'n plant wat deel is van die Geraniaceae familie.

Verwysings

schultzei

Geranium schultzei


Mellematlas (Amazigh: ⴰⵟⵍⴰⵙ ⴰⵏⴰⵎⵎⴰⵙ, Atlas Anammas, arabisk : الأطلس المتوسط, al-Aṭlas al-Mutawassiṭ) er en bjergkæde i Marokko. Den er en del af Atlasbjergene, et stort bjergområde på mere end 100.000   km2, hvor 15 procent af dens område er over 2.000 meter over havet. Mellematlas er den nordligste og næsthøjeste af de tre vigtigste Atlasbjergkæder i Marokko. Til syd, adskilt af floderne de Moulouya og Um Er-Rbiâ, ligger Høje Atlas. Mellematlas danner den vestligste ende af et stort plateaubassin, der strækker sig østover ind i Algeriet, også afgrænset af Tell Atlas mod nord og Sahariske Atlas mod syd, begge ligger stort set i Algeriet. Nord for Mellematlas og adskilt af floden Sebou ligger Rif-bjergene, som er en forlængelse af Baetic-systemet, der inkluderer Sierra Nevada i det sydlige Spanien. Sebouens bassin er ikke kun den primære transportvej mellem Atlanterhavet Marokko og Middelhavs-Marokko, men er et område, vandet af Mellematlasområdet, der udgør landets største landbrugsregion.

Berberaben er hjemmehørende i Mellematlas, og større populationer forekommer kun i begrænset afstand i dele af Marokko og Algeriet. Der er vedvarende sne om vinteren, helt ned til 600 m over havets overflade.

Geografi og økologi

Provinserne i Mellematlas dækker 23.000   km2 i området og udgør 18% af den samlede bjergområde i Marokko. Provinserne Khènifra, Ifrane, Boulmane, Sefrou, Khemisset, El Hajeb samt dele af provinserne Taza og Beni Mellal ligger i Mellematlasregionen. Béni Mellal ved floden Oum Er-Rbia betegnes "Døren til Mellematlas".

Mellematlas er 350   km i længden i den nordøstlige del af Marokko. Dets biologiske mangfoldighed, både i fauna og flora, gør Mellematlas til en betydelig turistdestination. Regionen er kendt for forekomst af den truede primat, Berberabe, Macaca sylvanus. Vildsvin og ilder (varianten Nordafrikansk stribet væsel ''Ictonyx libycus'') findes også i Mellematlasområdet.

Dem geomorfologiske struktur er:

 Primært kalksten.
 Klippeplader i vest, i højder fra 800 til 1.000 meter.
 Foldet klippe mod nordøst i højder over 3.000 m med et højeste punkt, Jbel Bou Naceur på 3.340 m.
 Spækket med vulkanske plateauer.

Over bjergskråningerne er der spredte, store skove af cedertræer, krydset af dybe dale. Omkranset af den frugtbare slette Plaine du Saïs og byerne Fes, Meknes og Beni Mellal er de bjergrige Mellematlas højborg for en spredt befolkning af berberstammer, der taler sproget Tamazight

Mellematlas krydses af en af de vigtigste adgangsveje til det sydlige Marokko, der forbinder Fes med den store oase Tafilalet. Mellematlas ender i øst ved Tazekka Nationalpark,  med et landskab fyldt med smalle kløfter og huler. Syd for byen Sefrou skifter skovene af cedertræer, steneg og korkeg med flader, vulkanske bjergarter og små fiskerige søer. Mellematlas' juvel er Ifrane Nationalpark, der ligger mellem Khenifra og Ifrane.

Det højeste punkt i Mellematlas er Jbel Bou Naceur (3.340 m). 15 km mod nordvest ligger det næsthøjeste bjergmassiv Moussa ou Sabel (3.172 m) og Jbel Bou Iblane (3.081m), som ligger tæt på Immouzer Marmoucha.

Klima
På grund af sin højde oplever Mellematlas sne i vintermånederne og et køligt klima om sommeren. Byen Ifrane har tilstrækkelig sne i vintermånederne til at have et skisportssted.

Inddeling
Mellematlas omfatter de fire vigtigste afvandingsområder:

 Sebou-bassinet: med areal på ca. 40.000   km2, udledning til Atlanterhavet.
 Oum Errabiaas-bassinet: strækker sig på et areal af 35.000   km2, og har udledning til Atlanterhavet.
 Bou Regreg-bassinet: dækker en overflade på ca. 10.000   km2, udledning til Atlanterhavet.
 Moulouya-bassinet: der har kilde i Almssid-regionen og afvander både Mellematlas og Høje Atlas med et afvandingsområde på 74.000   km2, og løber til Middelhavet.

Mellematlas bidrager med store mængder vand til relativt regelmæssige forsyninger til disse floder. Der er udviklet reservoirer til oversvømmelseskontrol, til forbedring af turismen og til at skabe vandreserver, der understøtter udviklingen af levnedsmiddelvirksomheder der er vigtige for landbruget i regionen.

Referencer

 C. Michael Hogan. 2008. Barbary Macaque: Macaca sylvanus, GlobalTwitcher.com, red. N. Stromberg
 Marshall Cavendish Corporation. 2006. World and Its Peoples, Udgivet af Marshall Cavendish,  ,

Atlasbjergene
Marokkos geografi

Mellematlas


"The Good Side" é uma canção do cantor australiano Troye Sivan. Foi escrito por Sivan, Leland, Allie X, Bram Inscore, Jam City e Ariel Rechtshaid, com produção realizada pelos três últimos. A música foi lançada na EMI Music Australia e Universal Music Australia em 19 de janeiro de 2018, como o segundo single do segundo álbum de estúdio, Bloom (2018).

Desempenho nas paradas musicais

Singles de 2018
Canções de 2018
Canções gravadas por Troye Sivan

The Good Side


An Trigonoptera isabellae in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Gilmour hadton 1949. An Trigonoptera isabellae in nahilalakip ha genus nga Trigonoptera, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Trigonoptera

Trigonoptera isabellae


The La Trêve River is a tributary of the Maicasagi River located at Eeyou Istchee Baie-James (Municipality), in the Nord-du-Québec, in the Canadian province of Quebec, in Canada.

The course of the river La Trêve successively crosses the townships of Daine and Branssat.

The hydrographic slope of the La Trêve River is accessible on road 113 linking Lebel-sur-Quévillon to Chibougamau. This road goes to  South of the mouth of La Trêve Lake and goes to the South of the Inconnu Lake and La Trêve Lake.

The surface of La Trêve River is usually frozen from early November to mid-May, however, safe ice circulation is generally from mid-November to mid-April.

Geography
The main hydrographic slopes near La Trêve River are:
North side: Caupichigau River, Maicasagi River, Monsan River, Capichigau Lake;
East side: Comencho Lake, Opataca Lake, La Trêve Lake;
South side: Inconnue River (Maicasagi River), Inconnue Lake, Chibougamau River;
West side: Maicasagi River, Inconnue River (Maicasagi River).

The river La Trêve originates at the mouth of a [[La Trêve lake] (length: ) altitude: ). The mouth of this head lake is located at:
 South of the southern boundary of Assinica Wildlife Sanctuary;
 North of the mouth of the La Trêve River (confluence with the Maicasagi River);
 East of the mouth of the Maicasagi River (confluence with Maicasagi Lake);
 East of the mouth of Goéland Lake (Waswanipi River);
 East of the mouth of Matagami Lake;
 Southeast of the mouth of the Nottaway River;
 Northeast of downtown Matagami.

From La Trêve Lake, the "La Trêve River" flows on  according to the following segments:
 Southwesterly through four falls, to a stream (from the South);
 Westerly forming two curves to the North and crossing swamp areas to Huguette Creek (from the Southwest);
 Northerly forming a slight westerly curve to the Caupichigau River (coming from the North);
 Northwesterly through a marsh area at the beginning of the segment to Branssat Creek (from the South);
 Northwesterly, forming a northeasterly curve to Veto Creek (from the Southwest);
 West to mouth.

The "La Trêve River" flows into a river bend on the Southeastern shore of the Maicasagi River. From there, it flows West to the East shore of Maicasagi Lake. Then the current flows southwesterly through the Max Passage into the Goéland Lake. The latter is crossed to the Northwest by the Waswanipi River which is a tributary of Matagami Lake.

The mouth of La Trêve River located at:
 Northeast of the mouth of the Maicasagi River (confluence with Maicasagi Lake);
 Northeast of the mouth of [Goéland Lake (Waswanipi River)]];
 Northeast of the mouth of Olga Lake (Waswanipi River);
 North of the village center of Waswanipi;
 North of downtown Matagami.

Toponymy
The toponym "Rivière la Trêve" (English: La Trêve River) was formalized on December 5, 1968, at the Commission de toponymie du Québec, i.e. at the creation of this commission.

References

See also

Rivers of Nord-du-Québec

La Trêve River


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Thyreonotus corsicus. Una ning gihulagway ni Jules Pièrre Rambur ni adtong 1838. Ang Thyreonotus corsicus sakop sa kahenera nga Thyreonotus, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Matang nga nahiubos

Ang kaliwatan gibahinbahin ngadto sa matang nga nahiubos:

 T. c. corsicus
 T. c. montanus

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Espanya
Insekto sa Pransiya
Thyreonotus

Thyreonotus corsicus


La pieve di Santa Mustiola a Quarto è una chiesa di Arezzo che si trova in località Pieve a Quarto.

Sorta probabilmente nel V secolo come chiesa battesimale, risulta menzionata nel 955. La prima ricostruzione risale al VII-VIII secolo. La forma basilicale con tre navate (oggi rimaneggiate e ridotte) e tre absidi semicircolari fu realizzata in epoca romanica. Le due absidi laterali sono andate perdute. La parte più antica è l'abside esterna, che un tempo era quella centrale. Nella curvatura si aprono due monofore, mentre al centro è un grande occhio con conci alterni di arenaria e travertino di tipo gotico. L'abside di sinistra è stata sostituita dal campanile costruito nel 1866. La facciata è novecentesca. Il nome Quarto deriva dall'agglomerato romano posto alla quarta pietra miliare della via consolare Cassia Vetus o Clodia. La pieve ha avuto, dall'8 al 16 novembre 2008, l'importante presenza del corpo di santa Mustiola V.M., traslata dal duomo di Chiusi (Si).

Collegamenti esterni

Mustiola a Quarto
Arezzo
Mustiola

Pieve di Santa Mustiola a Quarto


James Burton Ax ( – ) foi um matemático estadunidense, que trabalhou com teoria dos números, lógica, álgebra, física matemática e matemática financeira, fundador de um fundo multimercado.

Foi palestrante convidado do Congresso Internacional de Matemáticos em Nice (1970 - Transcendence and differential algebraic geometry).

Ligações externas

Biographie bei der UCSD, die eine Bibliothek nach ihm benannte

Professores da Universidade Cornell
Professores da Universidade Stony Brook
Matemáticos dos Estados Unidos do século XX

James Ax


Kaliwatan sa alibangbang ang Motya transfossa. Una ning gihulagway ni Heinrich Benno Möschler ni adtong 1890. Ang Motya transfossa sakop sa kahenera nga Motya, ug kabanay nga Nolidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Motya

Motya transfossa


La Prem'er-Liga 2003 fu la dodicesima edizione della massima serie del campionato russo di calcio; vide la vittoria finale del , giunto al suo primo titolo. Capocannoniere del torneo fu Dmitrij Los'kov, calciatore della , con 14 reti.

Stagione

Novità
Dalla Prem'er-Liga 2002 erano stati retrocessi l' e il , mentre dalla Pervyj divizion 2002 erano stati promossi il  e il . Prima dell'inizio della stagione l'Alanija tornò alla denominazione . La Torpedo-ZIL cambiò denominazione in  dopo che la società venne acquistata dalla società metallurgica Norilsk Nickel. Il Rostsel'maš cambiò denominazione in  dopo che la Rostsel'maš, società di impianti di ingegneria agricola, cessò la sua sponsorizzazione al club.

Formula
Le sedici squadre partecipanti si sono affrontate in un girone all'italiana con partite di andata e ritorno per un totale di 30 giornate. La prima classificata al termine della stagione regolare era designata campione di Russia e ammessa al secondo turno di qualificazione della UEFA Champions League 2004-2005. Le squadre seconda e terza classificate venivano ammessa in Coppa UEFA 2004-2005, assieme alla vincitrice della Coppa di Russia. Ulteriori due posti vennero assegnati per la partecipazione alla Coppa Intertoto 2004. Le ultime due classificate erano retrocesse in Pervyj divizion.

Squadre partecipanti

Classifica finale

Legenda:
      Campione di Russia e ammessa alla UEFA Champions League 2004-2005.
      Ammessa alla Coppa UEFA 2004-2005.
      Ammessa alla Coppa Intertoto 2004.
      Retrocesse in Pervyj divizion 2004.

Note:
Tre punti a vittoria, uno a pareggio, zero a sconfitta.

Risultati

Statistiche

Classifica marcatori

Note

Voci correlate
 Pervyj divizion 2003
 Kubok Rossii 2003-2004

Collegamenti esterni

Calcio nel 2003
2003

Prem'er-Liga 2003


Bakići su naseljeno mjesto u općini Vlasenica, Bosna i Hercegovina.

Mjesna zajednica
Naselje Bakići su i sjedište istoimene mjesne zajednice koja obuhvata naseljena mjesta: Tabana, Bakići, Vijenac, Brda, Prodanovići, Đokići, Slijepčevići i Drušče.

Stanovništvo

Reference

Vanjski linkovi

 Zvanični sajt općine Vlasenica

Bakići (Vlasenica)


Kaliwatan sa insekto ang Odontothripiella innominata. Una ning gihulagway ni Linda M. Pitkin ni adtong 1972. Ang Odontothripiella innominata sakop sa kahenera nga Odontothripiella, ug kabanay nga Thripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Ostralya
 State of New South Wales

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Ostralya
Insekto sa State of New South Wales
Odontothripiella

Odontothripiella innominata


Ammophila sarekandana là một loài côn trùng cánh màng trong họ Sphecidae, thuộc chi Ammophila. Loài này được Balthasar miêu tả khoa học đầu tiên năm 1957.

Xem thêm
Danh sách các loài trong họ Sphecidae

Chú thích

Tham khảo

Ammophila (Sphecidae)

Ammophila sarekandana


Concert Classics vol. 5 è un album dal vivo del gruppo di rock progressivo statunitense Starcastle. Lo stesso materiale è stato pubblicato anche con il titolo Fountains e Shine on Brightly.

Il disco
L'album fu pubblicato dopo lo scioglimento del gruppo, da registrazioni relative al tour dell'album Citadel del 1978. Contiene un brano inedito, Breath and Thunder. Lo stesso materiale, ma con una qualità di produzione inferiore, fu ripubblicato in Giappone col titolo Fountains (etichetta Welcome) nel 2001 dall'etichetta discografica NMC Records, senza coinvolgere il gruppo. Nonostante quanto il titolo volume 5 lascerebbe supporre, questo fu il primo e unico album dal vivo ufficiale pubblicato dagli Starcastle.

Formazione
 Terry Luttrell - voce
 Herb Schildt - tastiere
 Gary Strater - basso, seconde voci
 Stephen Tassler - percussioni, batteria, seconde voci
 Matt Stewart - chitarra, seconde voci
 Stephen Hagler - chitarra, seconde voci

Tracce
Shine on Brightly (5:31) (da Citadel, 1977)
Forces (5:58) (da Starcastle, 1976)
Can't Think Twice (3:51) (da Citadel)
Could This Be Love (3:42) (da Citadel)
Change in Time (4:36) (da Citadel)
Lady of The Lake (10:57) (da Starcastle)
Breath and Thunder (6:16) (inedita)
Fountains (9:50) (da Fountains of Light, 1977)

Note

Album del 2001

Concert Classics vol. 5