Linijski spektar je spektar elektromagnetskoga zračenja koji se sastoji od niza monokromatskih, međusobno odvojenih (diskretnih) spektralnih linija. Emisijski linijski spektar nastaje od svjetlosti koju emitiraju jednoatomni plinovi male gustoće, a apsorpcijski linijski spektar nastaje od kontinuirane svjetlosti koja je prošla kroz jednoatomne plinove male gustoće.

Linijski su spektri atoma pojedinih kemijskih elemenata jedinstveni, to jest svaka vrsta atoma emitira svjetlost svojstvenih frekvencija. Spektralnom analizom zračenja nepoznate plinovite tvari može se odrediti kemijski sastav te tvari, spektralnom analizom svjetlosti koja dolazi sa zvijezda može se odrediti kemijski sastav tih zvijezda. Tako je analizom apsorpcijskoga linijskoga spektra Sunčeve svjetlosti helij najprije otkriven na Suncu (1868.), a tek poslije otkriven je i na Zemlji (1895.).

Objašnjenje
Čvrste tvari usijane do bijelog žara emitiraju svjetlost, koja daje svih valnih duljina, odnosno boja, sličan Sunčevu spektru. Takav se spektar zove neprekidni ili kontinuirani spektar jer kod njega jedna boja prelazi neprekidno u drugu. U izuzetnim slučajevima takve spektre daju tekućine i plinovi.

Plinoviti izvori svjetlosti daju diskontinuirani spektar koji može biti linijski i vrpčasti. Ako je izvor svjetlosti užareni plin ili para u atomskom stanju onda dobijemo linijski spektar. Linijski spektri sastoje se od nekoliko oštrih crta. Takav je spektar svojstven za pojedine kemijske elemente, od kojih se sastoji plin izvora svjetlosti. Na primjer spektar natrijevih para pokazuje samo jednu žutu crtu. Pošto linijske spektre daju atomi pojedinih kemijskih elemenata, zato se oni zovu atomski spektri. Oni su najvažniji od sviju spektara.

Ako je izvor svjetlosti plin ili para u molekularnom stanju, onda svjetlost koju daje takav izvor svjetlosti ima vrpčasti spektar. Takav se spektar sastoji od nekoliko širokih svijetlih pruga (vrpca) koje su na jednoj strani oštro ograničene, a na drugoj se strani postepeno gube. Ovakav spektar daju spojevi koji se ni u užarenom plinovitom stanju ne raspadaju. To je spektar molekula. Od elemenata takav spektar daje dušik i jod. Sve te spektre zovemo emisijski spektri, jer ih dobivamo od izvora, koji emitiraju svjetlost.

Izvori

Spektroskopija

Linijski spektar


Vogin (latína: Libra) er stjörnumerki í dýrahringnum staðsett á suðurhimni. Það er kennt við vog. Í babýlonskri stjörnufræði var þetta stjörnumerki þegar þekkt. Vogarskálarnar táknuðu sannleika og réttlæti. Stjörnumerkið hefur líka verið túlkað sem klær Sporðdrekans. Í Egyptalandi var það túlkað sem bátur.

Bjartasta stjarnan í stjörnumerkinu, Zubeneschamali eða Beta Librae, er blá meginraðarstjarna í 185 ljósára fjarlægð frá sól.

Tenglar
 Vogin á Stjörnufræðivefnum

Stjörnumerki

Vogin


Kelmės futbolo klubas er en litauisk fodboldklub fra Kelmė. Klubben har hjemmebane på Kelmės central stadion (kapacitet 1.000).

Historie
Klubben blev stiftet i 2006.

Historiske navne
 2006—2008	Kelmės VJSM
 2008—2009	Kelmės FK-VJSM
 2010—2012	FK Kaslita Kelmė
 2013—2017	FK Kražantė Kelmė
 2017—2018	FK Kražantė–Kelmės FK-VJSM
 2019—nu	FK Kražantė

Historiske slutplaceringer

siden 2006

Klub farver

Trænere
  Rytis Tavoras (2015-16);

Noter

Eksterne kilder/henvisninger
 Facebook Kluba oficiālā vietne
 lietuvosfutbolas.lt
 futbolinis.lt
 SAFF.lt

Fodboldklubber i Litauen
Etableret i 2006

Kelmės FK


حزب الفضيلة  حزب إسلام سياسي تأسس في ديسمبر 1998 وتم حظره في في 2001 بعد أن أصدرت المحكمة الدستورية العليا في أنقرة حكماً يوم 22 يونيو 2001 يقضي بإغلاق الحزب وحظر نشاطه بعد اتهامة بانتهاك الدستور ليصبح رابع حزب له توجه إسلامي يحظر نشاطه خلال الثلاثين عاماً الماضية بعد حظر أحزاب النظام الوطني والرفاه التي كان يتزعمها جميعاً الزعيم الإسلامي نجم الدين أربكان.

فاز في الانتخابات التركية وكون الحكومة ورأس حكومته السياسي التركي الإسلامي نجم الدين أربكان وحذر بتهمة محاولة إنشاء دولة إسلامية في تركيا وتهديد نظامها العلماني الذي أسسه كمال أتاتورك.

وكانت قد دخلت علي قائمته الي البرلمان مروة قاوقجي؛ المرأة الوحيدة المحجبة في البرلمان وتم إسقاط عضويتها لرفضها خلع الحجاب وإسقاط جنسيتها التركية ونفيها خارج البلاد.

مراجع

وصلات خارجية
 رجائي كوتان - رئيس حزب الفضيلة التركي: إغلاق حزب الفضيلة وأثره على الاستقرار السياسي في تركيا، برنامج بلا حدود، قناة الجزيرة، 27 يونيو 2001م

أحزاب إسلام سياسي محظورة
أحزاب سياسية أسست في 1997
أحزاب سياسية انحلت في 2001
أحزاب سياسية سابقة في تركيا
انحلالات سنة 2001 في تركيا
تأسيسات سنة 1997 في تركيا
تأسيسات سنة 1998 في تركيا
رجب طيب أردوغان
أحزاب يمينية متطرفة سابقة في تركيا

حزب الفضيلة (تركيا)


Logi Eldon Geirsson (Reykjavík, Island, 10. listopada 1982.) je bivši islandski rukometaš i nacionalni reprezentativac. Igrao na poziciji lijevog vanjskog a karijeru je morao prekinuti zbog uzastopnih ozljeda ramena.

Karijera
Geirsson se rodio u Reykjavíku kao sin Geira Hallsteinssona, također nacionalnog rukometnog reprezentativca. Karijeru je započeo nastupajući za FH Hafnarfjörður da bi 2004. godine potpisao za njemačkog bundesligaša Lemga. Tijekom šest sezona, Geirsson je klubom dva puta osvajao Kup EHF-a (2006. i 2010.) da bi se 2010. vratio u svoj prvotni klub FH Hafnarfjörður s kojim je te sezone osvojio islandsko prvenstvo a nakon toga se igrački povukao.

Kao reprezentativac Islanda, Geirsson se nije previše naigrao dok ga je vodio Viggó Sigurðsson. Međutim, dolaskom Guðmundura Guðmundssona, Logi Eldon Geirsson je postao standardan. Samim time, bio je dio rukometne generacije koja je pod Guðmundssonovim vodstvom igrala olimpijsko finale u Pekingu 2008. te bila brončana na europskom prvenstvu 2010.

Izvori

Vanjske poveznice
Profil rukometaša na Sports-reference.com

Islandski rukometaši

Logi Eldon Geirsson


1998 Eurovision Şarkı Yarışması, 43. Eurovision Şarkı Yarışması'dır. Yarışma 1997 yarışması'nı kazanmasından dolayı 9 Mayıs 1998 tarihinde Birleşik Krallık'ın kenti Birmingham'da bulunan National Indoor Arena'da yapılmıştır. Yarışmanın sunuculuğunu Terry Wogan ve Ulrika Jonsson yapmıştır. Birleşik Krallık sekizinci defa yarışmaya ev sahipliği yapmıştır. Wogan yarışmanın tarihinde hem yorumculuk yapıp hem de sunuculuk yapan Denise Fabre ve Léon Zitrone'den sonra üçüncü kişi olmuştur. Sahnede değilken, BBC izleyicilerine gerekli TV tanıtımını yapmak için sahne arkasındaki özel standında yer almıştır.

Yarışmaya yirmi beş ülke katılmış,  yarışmaya ilk kez katılmış, , , ,  ve  yarışmaya geri dönmüştür. , , ,  ve  yarışma kuralları gereği önceki yıl aldıkları kötü sonuçlar nedeniyle katılamamış,  ise yarışmadan çekilmeyi tercih etmiştir. İtalya  yılına kadar geri dönmemiştir.

Yarışmanın başlarında, daha çok Yunanistan, İsrail ve Türkiye'nin katılımcılarını çevreleyen tartışmalar oldu. Yunan besteci Yiannis Valvis, yönetmen Geoff Posner'ın şarkısının filme çekmeyi düşündüğü için mutsuzdu; Birçok Ortodoks Yahudi, İsrail için transseksüel Dana International'ın seçilmesine itiraz etti; Türkiye provalar sırasında şarkılarını üç dakikalık bir süre içinde almak için mücadele etti. Dana International, "Diva" adlı şarkısıyla 172 puan alarak yarışmayı kazanmıştır. Şarkıcı, 1993'te Cinsiyet değiştirme ameliyatı geçirmesinden beri yarışmaya katılan ilk açık transseksüel sanatçı olmasından dolayı, İsrail ve Avrupa'da çok fazla medya ilgisini çekmişti.  yarışmada ikinci olmuş ve  üçüncü olmuştur.

Yer

Birleşik Krallık ve yayıncı kuruluş BBC, Birmingham şehrinde bulunan National Indoor Arena'da 1998 yarışması'na ev sahipliği yapmıştır.  yılından beri Eurovision Şarkı Yarışması ilk kez ve günümüze dek son kez Birleşik Krallık'ta yapıldı. Yarışma , , , , , , ve  yıllarından sonra sekizinci kez ev sahibi olan Birleşik Krallık, en çok ev sahibi olan ülke rekorunu kırmıştır. Ev sahibi şehir ve mekan 8 Ağustos 1997 tarihinde açıklanmıştır.

National Indoor Arena, 1992 Birleşik Krallık genel seçimleri için salondaki en az sekiz seçmen sayılması da dahil olmak üzere geçmişte birçok önemli etkinlik için kullanıldı. Eurovision Şarkı Yarışması'ndan bir hafta sonra şehir, 24. G8 zirvesine ev sahipliği yapacaktı. Terry Wogan, Bill Clinton'ın konaklayacağı için otel odasını boşalttı. Ekim 1991'de açılan arena, İngiltere'de 1990'lardaki İngiliz televizyon dizisi Gladyatörleri'ne ev sahipliği yapmıştı.

National Indoor Arena'nın kapasitesi 12.700 sandalyeye kadar çıkarken, BBC 4.000 seyircinin ağırlayabileceği mekanın sadece yarısını kullanıma kapatmaya karar verdi. Ana sahnenin en seçkin öğesi olarak balina kuyruğu şeklinde bir yapısı vardı. Yarışmacıların oylamayı izlediği sahnenin arkasında büyük bir yeşil oda inşa edildi. Bir gece kulübü, bir bar alanı ve 40 büyük televizyon ekranına benziyordu. Her iki alan Andrew Howe-Davies tarafından tasarlanmıştır.

Format
Yarışmanın sahneye çıkış kuraları 13 Kasım 1997 tarihinde Birmingham şehrinin ev sahibi mekanın dışında yapıldı, kura çekiminin sunuculuğunu Terry Wogan ve 1997 yarışmasının kazananı Katrina Leskanich yapmıştır. 1997 yılında getirilen yeni kural ile katılımların çoğunda orkestrasız sistem kullanılmasına izin verilmiştir. , , , , ,  ve  orkestrayı kullanmayı tercih etmemiştir.  ise kısmen orkestrayı kullanmıştır.

Yarışmada ilk defa tüm şarkı performansları bittikten sonra izleyiciler beş dakikalık oylama zamanı içinde oylarını iletmiştir. İngiliz dili konuşan son üllke yarışmaya ev sahipliği yapmıştır. Ayrıca bu yarışmadan sonra dil serbestliği kuralı getirilmiştir. Kuraldan önce Resmî dili İngilizce olan Birleşik Krallık, İrlanda ve Malta bu dilden yararlanabiliyordu.

Tanıtımlar
Tanıtımlar, geleneksel bir objeye ve daha sonra çağdaşına bakarak "Birmingham Eski ve Yeni" nin açılış temasıyla devam etti. Popüler Britpop şarkıları ve ayrıca bazı klasik müzik parçaları fon müziği olarak kullanılmıştır. Sonunda, ülkelerin bayrakların performansları yapıldı, ve sonra orkestra şefi ya da yapmak üzere olan ülkenin performansının başlangıcında gösterildi. Çeşitli temalar sahneye çıkış sırasına göre listelenmiştir:

  - Futbol
  - Plajlar
  - Uçak
  - Akviteler
  - Loch Ness
  - Mücevher
  - Glasgow, İskoçya
  - Sanat
  - Demir fabrikaları
  - Moda
  - Galler
  - Barlar
  - Londra, İngiltere
  - Eğitim
  - Yelkencilik
  - Arabalar
  - Yemek
  - Yayıncılık
  - Perakende
  - Tiyatrolar
  - Filmler
  - Orta Çağ
  - Belfast, Kuzey İrlanda
  - Ulusal yerler
  - Hava durumu

Oylama
Macaristan, Romanya, Slovakya ve Türkiye'de televizyon yayınlarında yaşanan sorunlar yüzünden istisna olarak jüri oylaması ile ülkelere puanlarını vermiştir. Bu ülkeler dışında kalanlar ise halk oylaması ile puanlarını vermiştir.

Açılış ve Ara Gösteri Sanatçıları

Birmingham, Old and New
Yarışmanın açılışı, Birmingham, Old ve New başlıklı bir videoyla başladı. Ev sahibi şehrin geçmişi ve şimdiki manzarası, tarihine bir bakış atmak için yan yana getirildi. Orkestra ekranda göründüğü gibi, Yaşamın Muhafızları'nın aktarımın başlangıcını seslendiren trompetleri de ortaya çıktı. BBC tarafından 1960 yılında Londra'da düzenlenen ilk yarışmayı özetleyen kısa bir video gösterildi. Katie Boyle (yarışmayı dört kez sunan tek kişi), önceki yılın galibi, Katrina and the Waves grubunun vokalisti Katrina Leskanich ile birlikte izleyiciye katıldı.

Sonuçlar

Skor Tablosu

12 points
Finalde tüm 12 puanların bir özeti:

Uluslararası yayın ve Oylama

Oylama ve Oyları okuyanlar

  - Davor Meštrović
  - Alexis Kostalas
  - Marie Myriam ( yarışmasının kazananı)
  - Belén Fernández de Henestrosa
  - Regula Elsener
  - Alena Heribanová
  - Jan Chojnacki
  - Yigal Ravid ( yarışmasının sunucularından biri olacak)
  - Nena
  - Stephanie Spiteri
  - Barna Héder
  - Mojca Mavec
  - Eileen Dunne
  - Lúcia Moniz  ( yılında Portekiz'i temsil etmişti)
  - Anca Ţurcașiu
  - Ken Bruce
  - Marina Maleni
  - Conny Vandenbos ( yılında Hollanda'yı temsil etmişti)
  - Björn Hedman
  - Marie-Hélène Vanderborght
  - Marjo Wilska
  - Ragnhild Sælthun Fjørtoft
  - Urve Tiidus
  - Osman Erkan
  - Evgenija Teodosievska

Dış bağlantılar

 Resmî site

Kaynakça

Yıla göre Eurovision Şarkı Yarışması
1998'de müzik
1998'de Birleşik Krallık

1998 Eurovision Şarkı Yarışması


مصرّف الكربون (Carbon sink) أو بالوعة ثنائي أكسيد الكربون (Carbon dioxide sink) هي خزان حيوي أو اصطناعي يقوم بتجميع ثاني أكسيد الكربون لفترة غير محددة.

البالوعات الطبيعية الرئيسية هي:
 المضخات البيولوجية للمحيطات.
 النباتات والأحياء الأخرى التي تقوم بعملية التمثيل الضوئي.

البالوعات الاصطناعية الرئيسية هي:
 مدافن أرضية
 خزانات

تعرف العملية التي يتم بها استخلاص وعزل غاز ثاني أكسيد الكربون من الغلاف الجوي باسم عملية عزل ثاني أكسيد الكربون. ازداد الاهتمام العالمي ببالوعات ثاني أكسيد الكربون بعد اتفاق كيوتو الذي شجع على استخدامها للتقليل من نسب غاز ثاني أكسيد الكربون في الغلاف الجوي.

نظرة عامة
يعني ارتفاع نسبة ثنائي أكسيد الكربون في الغلاف الجوي زيادة في درجة الحرارة العالمية. تختلف كمية ثنائي أكسيد الكربون بشكل طبيعي في توازن ديناميكي تبعًا لعملية التركيب الضوئي التي تجريها النباتات البرية. المصارف الطبيعية هي:

 التربة، وهي أكبر مخزن للكربون وأهم مصرف نشط للكربون على سطح الأرض.
 يُعتبر التركيب الضوئي عند النباتات الأرضية، مع ما يقدمه العشب والأشجار بمثابة مصارف كربون في مواسم النمو.
 امتصاص ثناني أكسيد الكربون بواسطة المحيطات عبر العمليات الفيزيائية الكيميائية والعمليات الحيوية البسيطة.

على الرغم من مناقشة إمكانية إنشاء مصارف اصطناعية، لا توجد أنظمة اصطناعية رئيسة لإزالة الكربون من الغلاف الجوي حسب أي مقياس مادي.

تشمل مصادر الكربون حرق البشر للوقود الأحفوري (الفحم، والغاز الطبيعي، والنفط) من أجل الحصول على الطاقة وتنفيذ عمليات النقل؛ والأراضي الزراعية (عن طريق تنفس الحيوانات)، على الرغم من وجود مقترحات لتحسين الممارسات الزراعية لعكس هذا التخزين.

اتفاقية كيوتو
نظرًا إلى أن زراعة النباتات تتضمن إنتاج ثنائي أكسيد الكربون، فإن اتفاقية كيوتو تسمح للبلدان المدرجة في الملحق الأول الممتلِكة مساحات كبيرة من الغابات المتنامية بإصدار وحدات إزالة للتعرف على عزل الكربون. تسهل الوحدات الإضافية عملية تحقيق مستويات الانبعاثات المستهدفة. يقدَّر أن تحول الغابات ما بين 10 إلى 20 طنًا من ثنائي أكسيد الكربون لكل هكتار سنويًا -بفضل عملية التركيب الضوئي- إلى النشا والسليولوز والليغنين والمكونات الأخرى للكتلة الحيوية الخشبية. على الرغم من توثيق ذلك جيدًا في ما يتعلق بالغابات والمزارع المعتدلة، تضع مجموعات الغابات الاستوائية الحيوانية بعض القيود على هذه التقديرات العالمية.

تسعى بعض البلدان إلى المتاجرة في حقوق الانبعاثات في أسواق انبعاثات الكربون، وشراء تراخيص انبعاثات الكربون غير المستخدمة في بلدان أخرى. إذا وُضعت حدود كلية لانبعاثات الغازات الدفيئة، فسوف يُزعم أن آليات الحد الأقصى والسوق التجارية قادرة على إيجاد طرق فعالة من ناحية التكلفة لخفض الانبعاثات. لا يوجد حتى الآن نظام لمراجعة الكربون في جميع هذه الأسواق على المستوى العالمي، ولم يُحدد أي منها في اتفاقية كيوتو. يُعلن عن انبعاثات الكربون الوطنية ذاتيًا.

في آلية التنمية النظيفة، يُعتبر التشجير وإعادة التحريج المؤهلان الوحيدان لتخفيض الانبعاثات المعتمدة في فترة الالتزام الأولى باتفاقية كيوتو (2008-2012). تُعد أنشطة حفظ الغابات أو أنشطة تجنب إزالة الغابات -التي من شأنها أن تؤدي إلى خفض الانبعاثات عبر الحفاظ على مخزونات الكربون الحالية- غير مؤهلة في هذا الوقت. بالإضافة إلى أن عزل الكربون الزراعي ليس ممكنًا بعْد أيضًا.

التخزين في البيئات الأرضية والبحرية

التربة
تمثل التربة وسيلة تخزين متوسطة للكربون على المدى القصير إلى المدى الطويل، وتحتوي على كمية أكبر من الكربون مقارنةً مع جميع النباتات البرية والغلاف الجوي المشترك. تتراكم فضلات النباتات والكتلة الحيوية الأخرى بما في ذلك الفحم النباتي على شكل مواد عضوية ترابية، ثم تتحلل بسبب التجوية الكيميائية والتحلل الحيوي. يُحتفظ بالمزيد من البوليمرات الكربونية العضوية المقاومة مثل السليولوز والهيميسليولوز والليغنين والمركبات الأليفاتية والشموع والتيربونايد مجتمعةً بشكل دبال. تميل المواد العضوية إلى التراكم في مناطق التربة والأتربة الباردة مثل الغابات الشمالية في أمريكا الشمالية وتايغا في روسيا. تتأكسد فضلات النبات والدبال سريعًا ويُحتفظ بها بشكل سيئ في الظروف المناخية الاستوائية وشبه الاستوائية نظرًا إلى ارتفاع درجات الحرارة والترشيح واسع النطاق بسبب الهطولات المطرية. عادةً ما تكون المناطق التي تُمارس فيها الزراعة المتحركة أو الزراعة عن طريق القطع والحرق خصبة مدة عامين إلى ثلاثة أعوام قبل أن يجري التخلي عنها. تشبه هذه الأدغال الاستوائية الشعاب المرجانية من ناحية كفاءتها العالية في حفظ العناصر الغذائية الضرورية وتوزيعها، وهو ما يفسر اندفاعها في الصحراء الغنية بالمواد المغذية. جرى استنزاف الكثير من كربون التربة المحتفظ به في العديد من المناطق الزراعية في جميع أنحاء العالم بشدة بسبب ممارسات الزراعة المكثفة.

تساهم الأراضي العشبية في تشكيل المواد العضوية الموجودة في التربة، وتخزن بشكل أساسي في حصائرها الجذرية الليفية واسعة النطاق. نظرًا إلى التأثير الجزئي للظروف المناخية لهذه المناطق (مثل درجات الحرارة الأكثر برودة والأوضاع شبه القاحلة إلى القاحلة)، يمكن لهذه التربة أن تراكم كميات كبيرة من المواد العضوية. قد يتفاوت هذا الأمر تبعًا لهطول الأمطار وطول فصل الشتاء وتواتر حرائق العشب التي تحدث طبيعيًا نتيجة الصواعق. على الرغم من أن هذه الحرائق تطلق ثنائي أكسيد الكربون، تحسن من نوعية الأراضي العشبية عمومًا، لذا تزيد من كمية الكربون المحتفظ به في المادة الدبالية، بالإضافة إلى أنها تودع الكربون مباشرة في التربة على شكل فحم حيوي غير قابل للتحلل بشكل مؤثر إلى ثنائي أكسيد الكربون من جديد.

تطلق حرائق الغابات الكربون الممتص مرة أخرى في الجو، وتسبب إزالة الغابات الأمر ذاته بسبب الزيادة السريعة في أكسدة المواد العضوية في التربة.

تخضع المادة العضوية في مستنقعات الخث لهضم لاهوائي بطيء تحت سطح التربة. هذه العملية بطيئة بما يكفي لنمو المستنقع في كثير من الحالات بسرعة كبيرة وتثبيته لكمية من الكربون في الجو أكبر مما ينشره. مع مرور الوقت، ينمو الخث بعمق أكبر. تحتوي مستنقعات الخث على نحو ربع الكربون المخزّن في النباتات البرية والتربة.

في ظل بعض الظروف، قد تصبح الغابات ومستنقعات الخث مصدرًا لثنائي أكسيد الكربون، مثلما يحصل عندما تُغمر غابة بسبب بناء سد كهرومائي. ما لم تُحصد الغابات والخث قبل حدوث فيضان، فإن الغطاء النباتي المتعفن يصبح مصدرًا لثنائي أكسيد الكربون والميثان، اللذين تمكن مقارنتهما من ناحية الحجم بكمية الكربون المنبعثة من محطة تعمل بالوقود الأحفوري ذات طاقة مكافئة.

طالع أيضا
 علم العوالق

مراجع

التحكم في المناخ
تقنيات الغازات
تمثيل ضوئي
ثنائي أكسيد الكربون
عزل ثاني أكسيد الكربون
علم البيئة

مصرف كربون


Alan Harvey Guth (; born February 27, 1947) is an American theoretical physicist and cosmologist. Along with Alexei Starobinsky and Andrei Linde, he won the 2014 Kavli Prize "for pioneering the theory of cosmic inflation." Guth's research focuses on elementary particle theory and how particle theory is applicable to the early universe. He is Victor Weisskopf Professor of Physics at the Massachusetts Institute of Technology.

He graduated from MIT in 1968 in physics and stayed to receive a master's and a doctorate, also in physics.

As a junior particle physicist, Guth developed the idea of cosmic inflation in 1979 at Cornell and gave his first seminar on the subject in January 1980. Moving on to the SLAC Theory Group at Stanford University Guth formally proposed the idea of cosmic inflation in 1981, the idea that the nascent universe passed through a phase of exponential expansion that was driven by a positive vacuum energy density (negative vacuum pressure). The results of the WMAP mission in 2006 made the case for cosmic inflation very compelling.

Early life and education
Guth was born to a Jewish family in New Brunswick, New Jersey in 1947 and grew up across the Raritan River in Highland Park, where he attended the local public schools. After his junior year at Highland Park High School, he left school and enrolled in a five-year program at the Massachusetts Institute of Technology where he could get his bachelor's and master's after two more years. Guth obtained a bachelor's and master's degree in 1969 and a doctorate in 1972. In 1971, he married Susan Tisch, his high school sweetheart. They have two children: Lawrence (born 1977) and Jennifer (born 1983).

Guth was at Princeton 1971 to 1974, Columbia 1974 to 1977, Cornell 1977 to 1979, and the Stanford Linear Accelerator Center (SLAC) 1979 to 1980. Like many other young physicists of the baby boom era, he had a hard time finding a permanent job, because there were far fewer assistant professorships than there were young scientists seeking such jobs, a phenomenon that has been referred to as the "generation of lost scholars."

At the start of his career, Guth studied particle physics, not physical cosmology. Guth's earliest work at Princeton was in the study of quarks, the elementary particles that make up protons and neutrons. At Columbia, Guth studied grand unification theories (GUTs), focusing on the cosmological phase transitions generated by spontaneous symmetry breaking. Most GUTs predict the generation of magnetic monopoles during spontaneous symmetry breaking, but none had ever been detected—the monopole problem.

Career

Inflationary theory

Guth's first step to developing his theory of inflation occurred at Cornell in 1978, when he attended a lecture by Robert Dicke about the flatness problem of the universe. Dicke explained how the flatness problem showed that something significant was missing from the Big Bang theory at the time. The fate of the universe depended on its density. If the density of the universe was large enough, it would collapse into a singularity, and if the actual density of the matter in the cosmos was lower than the critical density, the universe would increasingly get much bigger.

The next part in Guth's path came when he heard a lecture by Steven Weinberg in early 1979. Weinberg talked in two lectures about the Grand Unified Theory (GUT) that had been developed since 1974, and how it could explain the huge amount of matter in the universe compared to the amount of antimatter. The GUT explained all the fundamental forces known in science except for gravity. It established that in very hot conditions, such as those after the Big Bang, electromagnetism, the strong nuclear force, and the weak nuclear force were united to form one force. Weinberg also was the one who emphasized the idea that the universe goes through phase transitions, similar to the phases of matter, when going from high energy to low energy. Weinberg's discussion of why matter is so dominant over anti-matter showed Guth how precise calculations about particles could be obtained by studying the first few seconds of the universe.

Guth decided to solve this problem by suggesting a supercooling during a delayed phase transition. This seemed very promising for solving the magnetic monopole problem. By the time Guth and his collaborator Henry Tye came up with that, Guth had gone to the Stanford Linear Accelerator Center (SLAC) for a year. Tye suggested that they check that the expansion of the universe would not be affected by the supercooling. The supercooled state is a false vacuum: It is a vacuum in the sense that it is the state of the lowest possible density of energy; it is "false" since its state is not permanent. False vacuums decay, and Guth found that the decay of the false vacuum at the beginning of the universe would produce an exponential expansion of space. This solved the monopole problem, since the expansion proportionately reduces the monopole density.

Guth realized from his theory that the reason the universe appears to be flat was that it had enlarged to such an overwhelming size in comparison to its original size. The perspective is analogous to the apparent flatness of the Earth, on a human scale, when seen from its surface. The observable universe was actually only a very small part of the actual universe. Traditional Big Bang theory found values of omega near 1 to be puzzling, because any deviations from 1 would quickly become much, much larger. In inflation theory, no matter where omega starts, it would approach 1 because of the scale of the universe's expansion. In fact, a major prediction of inflationary theory is that omega will be found to be precisely 1.

Two weeks later, Guth heard colleagues discussing something called the horizon problem. The microwave background radiation discovered by Arno Penzias and Robert Woodrow Wilson appeared extremely uniform, with almost no variance. This seemed very paradoxical because when the radiation was released about 300,000 years after the Big Bang, the observable universe had a diameter of 90 million light-years. There was no time for one end of the cosmos to communicate with the other end, because energy cannot move faster than the speed of light. The paradox was resolved, as Guth soon realized, by the inflation theory. Since inflation started with a far smaller amount of matter than the Big Bang had presupposed, an amount so small that all parts would have been in touch with each other. The universe then inflated, at a rate corresponding to a billion times the speed of light, and the homogeneity remained unbroken. The universe after inflation would have been very uniform, even though its parts were no longer able to influence each other.

Guth first made public his ideas on inflation in a seminar at SLAC in January 1980. He ignored magnetic monopoles because they were based on assumptions of GUT, which was outside the scope of the speech. In August 1980, he submitted his paper, entitled "Inflationary universe: A possible solution to the horizon and flatness problems" to the journal Physical Review.  In this paper Guth postulated that the inflation of the universe could be explained if the universe were supercooled 28 orders of magnitude below the critical temperatures required for a phase change.

In December 1981, Guth read a paper from Moscow physicist Andrei Linde saying that the whole universe is within just one bubble, so nothing is destroyed by wall collisions. This conclusion was made using a Higgs field with an energy graph that was originally proposed by Sidney Coleman and Erick Weinberg. Guth discussed this with Linde, who had independently been working on bubble inflation, but without considering the flatness problem. Linde and Guth eventually exchanged papers on the subject.

By 1983, Guth had published a paper describing how his supercooled universe scenario was not ideal, as the "triggering mechanism" to exit such a state would require "extreme fine tuning of parameters" and felt a more natural solution was required. However, this did not deter him from the belief that the universe expanded exponentially in a vacuum in its early lifetime.

Current interests
In the past, Guth has studied lattice gauge theory, magnetic monopoles and instantons, Gott time machines, and a number of other topics in theoretical physics. Much of Guth's current work includes extrapolating density fluctuations arising from various versions of inflation, to test against observations, and investigating inflation in "brane world" models.

He is the Victor F. Weisskopf Professor of Physics at the Massachusetts Institute of Technology (MIT). He has written more than 60 technical papers related to the effects of inflation and its interactions with particle physics.

Honors and awards

Guth has won many awards and medals, including the  Medal of the International Center for Theoretical Physics, Trieste, Italy, with Andrei Linde and Paul Steinhardt and the Eddington Medal in 1996, and the 2009 Isaac Newton Medal, awarded by the British Institute of Physics.

In July 2012, he was an inaugural awardee of the Breakthrough Prize in Fundamental Physics, the creation of physicist and internet entrepreneur, Yuri Milner.

In 2014, he was a co-recipient of the Kavli Prize awarded by the Norwegian Academy of Science and Letters, together with Andrei Linde of Stanford University, and Alexei Starobinsky of the Landau Institute for Theoretical Physics, "for pioneering the theory of cosmic inflation." That same year, Guth received the Golden Plate Award of the American Academy of Achievement.

In 2005, Guth won the award for the messiest office in Boston, organised by The Boston Globe. He was entered by colleagues who hoped it would shame him into tidying up, but Guth is quite proud of the award.

Publications

See also

MIT Center for Theoretical Physics
MIT Physics Department

References

External links

Alan H. Guth's webpage at MIT
MIT Center for Theoretical Physics
Alan Guth - "Eternal inflation: Successes and questions"
The Growth of Inflation, Symmetry magazine, December 2004/January 2005
Guth's Grand Guess, Discover magazine, April 2002
 Additional photo
Inflationary spacetimes are not past-complete

1947 births
Living people
21st-century American physicists
American cosmologists
Columbia University faculty
Members of the United States National Academy of Sciences
Jewish American scientists
Highland Park High School (New Jersey) alumni
People from Highland Park, New Jersey
People from New Brunswick, New Jersey
Members of the Norwegian Academy of Science and Letters
American string theorists
MIT Center for Theoretical Physics faculty
MIT Center for Theoretical Physics people
Massachusetts Institute of Technology School of Science alumni
Kavli Prize laureates in Astrophysics
Fellows of the American Physical Society
21st-century American Jews
Benjamin Franklin Medal (Franklin Institute) laureates

Alan Guth


Galega officinalis, commonly known as galega or goat's-rue, is a herbaceous plant in the subfamily Faboideae of the legume family Fabaceae. It is native to parts of northern Africa, western Asia and Europe, but is widely cultivated and naturalised elsewhere. The plant has been extensively cultivated as a forage crop, an ornamental, a bee plant, and as green manure.

G. officinalis is rich in galegine, a substance with blood glucose-lowering activity and the foundation for the discovery of metformin, Italian fitch, a treatment for managing symptoms of diabetes mellitus. In ancient herbalism, goat's-rue was used as a diuretic. It can be poisonous to mammals, but is a food for various insects.

Etymology
The English name "goat's-rue" is a translation of the Latin Ruta capraria, used for the plant in 1554 when it was considered to be related to Ruta graveolens, or common rue. The Latin specific epithet officinalis refers to plants with some medicinal, culinary or herbal attributes.

Galega bicolor is a synonym.

Distribution and habitat
Widely distributed throughout temperate regions of the world, predominantly in Europe, the plant is a hardy perennial that blooms in the summer months on grasslands, wetlands, and riverbanks, and is classified as an invasive weed in many parts of North America. It has also been found in South America, North Africa, Pakistan, Turkey, and New Zealand.

In 1891 in the United States, Galega officinalis was introduced experimentally at Utah State University for potential use as a forage crop, but escaped cultivation and is now an agricultural pest. As a result, it has been placed on the Federal Noxious Weed List in the United States. It was collected in Colorado, Connecticut and New York prior to the 1930s, and in Maine and Pennsylvania in the 1960s, but the populations appear to have died out.

Chemistry and herbalism
Although not thoroughly studied with 21st century methods, G. officinalis has been analyzed for its constituents, which include galegine, hydroxygalegine, several guanidine derivatives, such as 4-hydroxygalegine flavones, flavone glycosides, kaempferol, and quercetin. In addition to its purported effect to lower blood glucose levels and induce diuresis, goat's rue was used as a herbal tonic in folk medicine practices of medieval Europe to treat bubonic plague, worms, and snake bites.

Relation to metformin
Once used in traditional medicine over centuries, G. officinalis is at the foundation of the biguanide class of antidiabetic drugs, which also included phenformin and buformin (both discontinued).

G. officinalis contains  the phytochemicals, galegine and guanidine, both of which decrease blood sugar, but were discovered to cause adverse effects in human studies. The study of galegine and related molecules in the first half of the 20th century led to development of oral antidiabetic drugs. Research on other compounds related to guanidine, including biguanide, led ultimately to the discovery of metformin (trade name, Glucophage), used in the 21st century for management of diabetes by decreasing liver glucose production and increasing insulin sensitivity of body tissues.

Adverse effects
Goat's rue may interfere with prescribed diabetes drugs, iron absorption, and anticoagulants. It may cause headache or muscular weakness, and its safety during pregnancy or breastfeeding is unknown.

Gallery

References

External links

Taxonomy on NCBI (National Library of Medicine).
Noxious Weed USDA Noxious & Invasive Weeds.

Galactagogues
Galegeae
Flora of Pakistan
Medicinal plants of Africa
Medicinal plants of Asia
Plants described in 1753
Taxa named by Carl Linnaeus

Galega officinalis


زابولوتيا (Заболоття) هي مدينة في مقاطعة فولينسكا في أوكرانيا.

يبلغ عدد سكانها حوالي 4180   نسمة.

مراجع

مدن أوكرانيا

زابولوتيا (فولينسكا)


Josip Pivarić (; n. 30 ianuarie 1989) este un fundaș croat care joacă pentru Dinamo Kiev.

Carieră

Dinamo Zagreb
Josip Pivarić s-a alăturat academiei de tineret a lui GNK Dinamo Zagreb de la o vârstă fragedă. El a fost promovat în prima echipă în primăvara anului 2008. El a fost împrumutat în același an la clubul afiliat NK Lokomotiva Zagreb, jucând 13 meciuri în primul său sezon cu Lokosi. În ianuarie 2009, a semnat un contract pe șapte ani și jumătate cu Dinamo Zagreb, rămânând la Lokomotiva sub formă de împrumut până la sfârșitul sezonului 2011-2012.

În ianuarie 2012, Pivarić a revenit la prima echipă a lui Dinamo. El și-a făcut debutul pentru Dinamo la 25 februarie 2012 într-o victorie scor 0-3 cu NK Karlovac. Primul său gol pentru Modri a venit într-o remiză scor 1-1 cu NK Rijeka la 21 aprilie 2012.

Pivarić a înscris un gol istoric pentru Dinamo în septembrie 2015, primul din victoria cu Arsenal FC din Liga Campionilor UEFA 2015-2016, scor 2-1.

Într-un meci amical cu echipa norvegiană Strømsgodset din ianuarie 2016, Pivarić a suferit o accidentare la ligamentele genunchiului, scoțându-l pe tușă pentru tot restul sezonului 2015-2016 și pierzând convocarea la naționala Croației pentru UEFA Euro 2016. Pivarić a jucat pentru prima dată după accidentare pe 6 iulie 2016, într-o victorie obținută într-un amical jucat înaintea începerii noului sezon, 1-0 cu FC Copenhaga.

Dinamo Kiev
Pe 8 august 2017, Pivarić a semnat un contract pe trei ani cu clubul ucrainean Dinamo Kiev.

Cariera la națională
Pivarić a debutat la echipa națională de fotbal a Croației pe 14 august 2013, într-o victorie scor 3-2 cu Liechtenstein în Vaduz.

În luna mai 2018 a fost numit în lotul lărgit de 32 de jucători al echipei Croației pentru Campionatul Mondial din 2018 din Rusia. De-a lungul turneului Ivan Strinić, titularul Croației din banda stângă a apărării s-a accidentat, fiind suprasolicitat de cele trei meciuri consecutive terminate după prelungiri. Acest lucru i-a permis lui Pivarić să joace pentru Croația în finala Campionatului Mondial din 2018.

Statistici privind cariera

La națională

 Până pe 11 iulie 2018.

Titluri

Internațional
Croația

 Campionatul Mondial: finalist 2018

Decorații

  Ordinul ducelui Branimir cu panglică: 2018

Referințe

Legături externe

 Josip Pivarić

Fotbaliști ai Campionatului Mondial de Fotbal 2018
Fotbaliști internaționali croați
Fotbaliști croați
Oameni în viață
Nașteri în 1989

Josip Pivarić


(6795) Örnsköldsvik, denumire internațională (6795) Ornskoldsvik, este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
6795 Örnsköldsvik este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Observatorul La Silla în cadrul programului UESAC. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,64 ua, o excentricitate de 0,12 și o înclinație de 5,1° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 6001-7000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1993
Centura de asteroizi

6795 Örnsköldsvik


Sindo (griego Σίνδος, latín Sindus, eslavo meridional Текелиево/Tekelievo) es un suburbio de Salónica, Grecia. Está junto a la desembocadura del río Galikós (antiguo Equidoro), a unos 10 km al oeste de Terma. Allí se encuentra el Instituto de Educación Tecnológica Alexandrio de Salónica y la zona industrial de la ciudad. Forma parte del municipio de Delta.

En la Antigüedad, Sindo es mencionada por Heródoto y Esteban de Bizancio, como una ciudad marítima de Migdonia en Macedonia, entre Terma y Calestra.

Arqueología
En este lugar hay un yacimiento arqueológico donde se han excavado un total de 121 tumbas cuyos restos ajuares funerarios —vasijas de cerámica y metal, cascos, armas en los enterramientos masculinos, joyas en los enterramientos femeninos, tres máscaras funerarias de oro  y una de plata, entre otros objetos— indican que el asentamiento floreció a finales del , en la época arcaica, mientras los restos pertenecientes a la época clásica son de menor importancia. Se ha relacionado con estos hallazgos a otra tumba hallada en Anjíalos, donde se ha sugerido que podría haber estado la antigua ciudad. de Calestra.

Referencias

 Smith, William, ed (1854–57). Dictionary of Greek and Roman Geography. Londres: John Murray.

Enlaces externos

Localidades de la periferia de Macedonia Central
Antiguas ciudades griegas macedonias
Delta (Tesalónica)

Sindo


Queen je četvrti studijski album reperice Nicki Minaj. Izdali su ga 10. kolovoza 2018. izdavači Young Money Entertainment, Cash Money Records i Republic Records. To je Minajin prvi album u gotovo četiri godine, nakon albuma The Pinkprint (2014.). Reperica je album počela snimati krajem 2016., a završila u kolovozu 2018. te je surađivala s nekolicinom producenata kako bi postigla željeni zvuk. Sadrži gostovanja repera Eminema, Foxyja Browna, Futurea, Swaea Leeja i Lila Waynea: i pjevača Ariane Grande, Labrintha i The Weeknda.

Izvori

Albumi Nicki Minaj
Albumi iz 2018.

Queen (album Nicki Minaj)


الباي جتك  هو مجموعة من المغلفات لمكتبة الـ GUI لـلجتك+. الباي جتك هو من برمجيات حرة مرخص تحت رخصة جنو العمومية الصغرى. كاتب الباي جتك الاصلي هو مطور الجنوم البارز جايمس هينستريج. اليوم هناك ستة اشخاص في فريق التطوير الأساسي، بمشاركة عدة اشخاص اخرين قدموا رقع وتقارير اخطاء. اختير الباي جتك كبيئة مفضل للتطبيقات في نظام «حاسب منقول لكل طفل». المطورين والمهتمين يتواجدون في قناة #pygtk على "irc.gnome.org" في الـ IRC.

تطبيقات مشهورة تستخدم الباي جتك
 مركب الاناكوندا
 البتورين
 سي أو دي
 ديلوج
 ايكزايل
 فلوموشن
 جي ديسكليتس
 جي إديت
 سودوكو(جنوم)
 قرامبس
 اي تاكا
 جوكوشر
 باي ميوسيق
 باي بليوقرافر
 كود ليبت
 روكس ديسكتوب
 روكس-فيلر
 ستوق
 وينف IDE

مراجع

http://www.daa.com.au/pipermail/pygtk/2008-January/014707.html

انظر أيضًا
 باي كت
 وكس بايثون

وصلات خارجية

 صفحة باي جتك الرئيسية
 الاسئلة والاجوبة
 دروس باي جتك

أدوات تحكم واجهة المستخدم الرسومية
جتك
مكتبات بايثون
برمجيات تستخدم باي جتك

باي جتك


Für die Objektivierung einer abgestuften Bewertung oder Rangordnung von Einschätzungen, Ereignissen, Untersuchungsergebnissen, physikalischen Größen usw. ist deren Zuordnung zu Zahlen hilfreich. Für diese Quantifizierung ist eine Einteilung als Bezug oder eine Zuordnungsvorschrift erforderlich, die vielfach als Skala (von  'Treppe, Leiter', von , zu  'steigen') bezeichnet wird. Statt Zahlen können auch andere Zeichen verwendet werden, die einem Ordnungsschema genügen.

Anwendung
Die Quantifizierung wird vorzugsweise in den Naturwissenschaften und der Technik dadurch vorgenommen, dass der Wert einer physikalischen Größe durch das Produkt aus Zahlenwert und Maßeinheit ausgedrückt wird. Alle Messwerte basieren auf einer Skala, die in diesem Zusammenhang auch als Größenwertskala bezeichnet wird. Die Skala wird durch die Maßeinheit festgelegt. Beginnend mit der internationalen Meterkonvention von 1875 sind viele regionale Einheiten durch Einheiten des SI-Einheitensystems (Système International d'Unités) international ersetzt worden. Diese Einheiten sind in Deutschland zusätzlich festgelegt durch das Einheiten- und Zeitgesetz und durch DIN-Norm. Daneben halten sich noch historische Skalen, z. B. bei  Druck- und  Temperaturskalen.

Neben der damit verbundenen linearen Zuordnung gibt es auch den logarithmischen Zusammenhang. Die Richterskala zur Beschreibung der Stärke eines Erdbebens leitet sich aus dem dekadischen Logarithmus der maximalen Auslenkung im Seismogramm ab (durch mathematische Definition unbegrenzt). Weitere Beispiele sind der Schalldruckpegel in der Akustik und der pH-Wert in der Chemie.

Auch in der Qualitätssicherung und Statistik wird eine Skala als "zweckmäßig geordneten Wertebereich eines Merkmals" verwendet.

Beispiele
Die große Bandbreite der Gebiete, in denen Skalen zu einer Bewertung verwendet werden, sollen diese Beispiele zeigen:
 Für Prüfungsergebnisse wird eine Notenskala festgelegt, indem bestimmten Leistungen eine Zahl zugeordnet wird. An deutschen Schulen 1 … 6, in der Schweiz 6 … 1.
 Für die Bewertung und Analyse von Wirtschaftsunternehmen, Banken und Staaten hinsichtlich ihrer Bonität gibt es Ratingskalen (beispielsweise 1 … 7 oder AAA … D).
 Unter ISO 7730 findet man eine Bewertungsskala für die thermische Behaglichkeit (−3 … +3).
 Die Beaufortskala dient zur Klassifikation von Winden nach ihrer Geschwindigkeit (0 … 12).
 Die UIAA-Skala ist eine von vielen Bewertungsskalen für die Schwierigkeit beim Klettern (I … XII mit den Abstufungen "+" und "−").

Abgrenzung
 Der Begriff Skala wird auch in Fällen angewendet, die nicht mit einer Bewertung zusammengebracht werden können, z. B. bei Farbskalen.
 Die Skala für die Ordnung eines Wertebereichs ist zu unterscheiden von dem Teil einer Anzeigeeinrichtung, der eine Folge von Zeichen und Ziffern trägt. Dieser Teil wird gemäß der Normung als Skale bezeichnet.
 In anderen Gebieten wie der Statistik oder den Sozialwissenschaften wird der Begriff Skala auch im Zusammenhang mit der Darstellung von Häufigkeiten und statistischen Betrachtungen verwendet im Sinne solcher Skalen, wie sie unter Skalenniveau aufgeführt werden.
 Siehe auch Skala.

Einzelnachweise

Weblinks

Skala
Messdatenerfassung

Skala (Bewertung)


Hamamatsu ( Hamamatsu-shi) Japonya'nın Shizuoka prefektörlüğünde bulunan bir şehirdir. Yüzölçümü 1,558.06 km² olan şehrin nüfusu 1 Eylül 2015 tarihi itibarı ile 789,407 olup Shizuoka'nın en büyük şehridir.

Coğrafya
Hamamatsu, başkent Tokyo'nun 260 km güneybatısında, güneyde düz ova ve Mikatahara Yaylası ile kuzeyinde dağlık alan arasında yer almaktadır. Batıda Hamana Gölü, doğuda Tenryū Nehri ve güneyde Pasifik Okyanusu'na kıyısı bulunmaktadır.

İklim

Tarihçe
Hamamatsu, 1 Temmuz 1911 tarihinde şehir statüsü almıştır. 1 Temmuz 2005 tarihinde Japonya'da Hensei'nin büyük birleşmeleri olarak bilinen belediye birleşmeleri akımı sonucu çevresindeki 11 şehir ve kasaba ile birleşerek Shizuoka prefektörlüğünün en büyük kenti durumuna geldi. Birleşmeden sonra Inasa ve Iwata ilçeleri lağvedilmiştir. 1 Nisan 2007 tarihinde belirlenmiş şehir statüsü almıştır.

İdari bölümler
Hamamatsu idari olarak yedi semte ayrılmaktadır.
 Hamakita-ku (浜北区)
 Higashi-ku (東区)
 Kita-ku (北区)
 Minami-ku (南区)
 Naka-ku (中区)
 Nishi-ku (西区)
 Tenryū-ku (天竜区)

Ekonomi
Hamamatsu özellikle müzikal aletler ve motosiklet endüstrisi ile bilinen bir sanayi şehri olup Hamamatsu Photonics K.K., Kawai Musical Instruments Mfg., Roland Corporation, Suzuki Motor Co., Tōkai Gakki ve Yamaha Corporation gibi şirketlere ev sahipliği yapmaktadır. Ayrıca Honda Motor Co. Hamamatsu'da kurulmuştur.

Ulaşım
Hamamatsu'ya JR Central'in Tōkaidō Shinkansen, Tōkaidō ve Iida hatları ile Enshū  ve Tenryū Hamanako demiryolları hizmet vermektedir.

Kardeş şehirler
  Camas, ABD (Eylül 1981'den beri)
  Porterville, ABD (Ekim 1981'den beri)
  Varşova, Polonya (1 Şubat 1990'dan beri)
  Chehalis, ABD (Ekim 1998'den beri)
  Rochester, ABD (Ekim 2006'dan beri)

Kaynakça

Dış bağlantılar

 In Hamamatsu

Hamamatsu


Sofia is a region in northern Madagascar. It is named for the Sofia River. The region covers 50,100 km² and had a population of 1,500,227 in 2018. The administrative capital is Antsohihy.

Administrative divisions
Sofia Region is divided into seven districts, which are sub-divided into 108 communes.

 Analalava District - 11 communes
 Antsohihy District - 12 communes
 Bealanana District - 13 communes
 Befandriana-Nord District - 12 communes
 Boriziny-Vaovao District - 15 communes
 Mampikony District - 6 communes
 Mandritsara District - 22 communes

Transport

Airports
Analalava Airport
Antsohihy Airport
Bealanana Airport
Befandriana-Avaratra Airport
Mampikony Airport
Mandritsara Airport
Boriziny Vaovao Airport

Roads
Sofia is crossed by the National Road 4 (Antananarivo-Mahajanga), National Road 6  (Antsohihy-Diego Suarez), the National road 31 (Antsohihy to Mandritsara) and National road 32 (Antsohihy to Bealanana).

Protected Areas

Sofia disposes of the highest concentration of mangroves in Madagascar with a total surface of 450 km2.

Bongolava forest corridor
 Marotandrano Reserve
 Bora Reserve
 Tampoketsa Analamaitso Reserve
Radama Islands/Sahamalaza National Park]]
Bemanevika New Protected Area
Mahimborondro New Protected Area
Part of Makira Natural Park
Anjajavy Forest New Protected Area

External links
  Official Website

References

Regions of Madagascar

Sofia Region


Infoterm (International Information Centre of Terminology) o Centro Internacional de Información sobre la Terminología es una asociación fundada en 1971, con sede en Viena, que se ocupa de coordinar las colaboraciones internacionales en el campo de la terminología. Se trata de una organización sin ánimo de lucro.

Historia
Desde su creación hasta su muerte en 1977 el director de la organización fue el lingüista Eugen Wüster (Wieselburg 1898 - 1977), reconocido en el mundo de la terminología por ser el creador de la Teoría General de la Terminología o TGT.

Instituciones y organismos con sede en Viena
Terminología

Infoterm


The Pentecostal World Fellowship is an international fellowship of Evangelical Pentecostal churches and denominations from across the world. The headquarters is in Tulsa, Oklahoma. Its leader is William Wilson (Tulsa, OK).

History
The Pentecostal World Fellowship was founded in 1947 at Zürich, Switzerland, during a conference of Pentecostal leaders. This meeting was organized by Swiss pastor Leonard Steiner, who was assisted by David du Plessis. Since then, the Conference has been conducted in various major cities around the world, every three years.
In 2001, the conference in Los Angeles, California, was convened in celebration of the Azusa Street Revival.

In 2019, William Wilson became Chairman of the organization.

Conferences

The Pentecostal World Fellowship has a conference every three years.

Member organizations
In 2022, the Pentecostal World Fellowship has 76 member representatives in 47 countries.

See also
 World Evangelical Alliance
 Bible
 Born again
 Worship service (evangelicalism)
 God in Christianity
 Believers' Church

References

External links

1947 establishments in Switzerland
Pentecostal denominations
Christian organizations established in 1947

Pentecostal World Fellowship


1. ŽNL Brodsko-posavska u sezoni 2006./07. je predstavljala ligu prvog stupnja županijske lige u Brodsko-posavskoj županiji, te ligu petog stupnja hrvatskog nogometnog prvenstva.
Sudjelovalo je 16 klubova, a ligu je osvojila "MV Croatia" iz Slavonskog Broda.

Ljestvica

Rezultatska križaljka

 Izvori:

Povezani članci
 1. ŽNL Brodsko-posavska
 4. HNL – Istok 2006./07.
 1. ŽNL Vukovarsko-srijemska 2006./07.

Vanjske poveznice
 zns-bpz.hr, ŽUPANIJSKI NOGOMETNI SAVEZ BRODSKO POSAVSKE ŽUPANIJE
 ns-ng.com, Nogometno središte Nova Gradiška ,

Izvori

 nksvacic.com.hr, Arhiva – Sezona 2006. / 2007. / Prva brodsko-posavska županijska liga 2006./2007., wayback arhiva
  rsssf.com, Croatia 2006/07 (ljestvica do 16. kola)

2006-07
Brodsko-posavska-1

1. ŽNL Brodsko-posavska 2006./07.


Filme americane din 1915 — Filme americane din 1916 — Filme americane din 1917
Aceasta este o listă de filme americane din 1916:

Referințe

Legături externe

Listă de filme americane din 1916 la Internet Movie Database

 *Listă
america
Liste de filme americane

Listă de filme americane din 1916


Delaila Amega (født 21. september 1997) er en hollandsk håndboldspiller som spiller i TuS Metzingen og Hollands kvindelandsholdlandshold.

Referencer

Håndboldspillere fra Nederlandene

Delaila Amega


Francisco Luiz Mendes (Cametá), mais conhecido como Chico, é um cordelista paraense.

Biografia
Desde criança, o cordel chamava a atenção de Francisco Mendes quando repentistas recitavam suas rimas nas festas juninas. Anos mais tarde, leu seu primeiro folheto de cordel: "A verdadeira história de Joãozinho e Mariquinha", de José Camelo de Melo Resende. Como Francisco conta,

Apenas na década de 1980 escreveu seu primeiro cordel.

Obra

 198? - Caminho de tatu,
 2017 - Barca das Letras,
 2019 - participou da "I Antologia de Cordéis do Norte",
 2022 - Cordel: a arte que encanta.

Reconhecimentos

 Vice-presidente da Academia Paraense de Literatura de Cordel (APLC).

Cordelistas do Pará
Cametá

Chico (cordelista)


În barcă este o pictură în ulei pe pânză din 1874 realizată de pictorul francez Édouard Manet. Acum se află în colecția Metropolitan Museum of Art din New York.

Tabloul înfățișează un bărbat (despre care se crede că este cumnatul lui Manet, Rodolphe Leenhoff) și o femeie necunoscută, care plutesc pe râul Sena, la Argenteuil, în suburbiile Parisului.

Note

Picturi din 1874
Picturi realizate de Édouard Manet
Metropolitan Museum of Art

În barcă (Édouard Manet)


Medalia "Semicentenarul Unirii Transilvaniei cu România" este o medalie aniversară emisă cu ocazia sărbătoririi a 50 de ani de la desfășurarea Marii Adunări Naționale de la Alba Iulia din 1 decembrie 1918.

Descriere
Medalia este din bronz, cu diametrul de 60 mm și are elemente grafice relativ sumare:
 Pe avers conține un scut curbat ornat, cu textul "SEMICENTENARUL UNIRII TRANSILVANIEI CU ROMÂNIA", înconjurat de o cunună de lauri și o banderolă pe care scrie "1918 1968"
 Pe revers este stema RSR înconjurată de cununi de lauri (dextra) și stejar (senestra), înconjurate de textul "REPUBLICA SOCIALISTĂ ROMÂNIA – 1 DECEMBRIE 1968".

Acordare
Medalia a fost acordată tuturor delegaților la Marea Adunare Națională de la Alba Iulia care erau în viață în 1968.

Note

Marea Unire
Decorații ale României Socialiste

Medalia „Semicentenarul Unirii Transilvaniei cu România”


Claudio Invernizzi (* 2. Januar 1957 in Montevideo, Uruguay) ist ein uruguayischer Schriftsteller und Werber.

Invernizzi war Kreativ-Direktor von Viveversa/ Young & Rubicam und wurde unter anderem sowohl beim Festival in New York, beim Iberoamerikanischen Festival der Werbung und bei den Clio Awards ausgezeichnet. Seine journalistische Tätigkeit begann er 1984 bei der Wochenzeitung Jaque und arbeitete später im In- und Ausland für diverse Zeitungen. Zu seinen schriftstellerischen Werken gehören Esta empecinada flor-Relatos de la cárcel und der Roman La pulseada. Für letzteren erhielt er den Zweiten Preis der Intendencia Municipal von Montevideo in der Sparte unveröffentlichte Erzählungen sowie den Premio Bartolomé Hidalgo. Seine Erzählung La indiscretión de Alda ist Teil der aus dem Jahr 1996 stammenden Anthologie La cara oculta de la luna. Invernizzi war zudem Dozent für Kommunikationswissenschaften an der Universidad de la República. Im Januar 2009 wurde er Direktor von Televisión Nacional Uruguay (TNU).

Auszeichnungen
 Zweiter Preis der Intendencia Municipal von Montevideo
 Premio Bartolomé Hidalgo

Literatur
 Miguel Ángel Campodónico: Nuevo Diccionario de la Cultura Uruguaya. Sepa quién es quién en artes visuales, música, cine y video, teatro, letras y periodismo. Librería Linardi y Risso, Montevideo 2003, S. 169, ISBN 99-74-55931-6.

Weblinks
 Entrevista a Claudio Invernizzi - Canalizando (spanisch) auf www.montevideo.com.uy vom 4. Februar 2009, abgerufen am 9. März 2012

Autor
Uruguayer
Geboren 1957
Mann

Claudio Invernizzi


Louise de Courville, née Louise Rondel à Avignon le  et morte à Paris  le , plus connue sous son titre de comtesse de Courville, est une auteure de livres pour enfants et une militante d'Action française.

Biographie
D'origine bourgeoise, Louise Rondel est la fille d'un ingénieur des Ponts et Chaussées et la sœur d'Auguste Rondel. En 1886, elle épouse le comte Maurice de Courville (1860-1944), ingénieur militaire et directeur des usines Schneider chargée de la fabrication de l'artillerie lourde de l'armée française. Passionnée par la littérature, la comtesse de Courville publie plusieurs romans de littérature enfantine entre 1896 et 1899. En parallèle, elle tient un salon dans son appartement de la rue Cherche-Midi par l'intermédiaire duquel, elle devient une grande amie de Charles Maurras et de Maurice Barrès. En somme, la comtesse de Courville est une « femme de mondanité et de réseaux ».

Aux côtés de la marquise de Mac Mahon, elle œuvre à la mobilisation des sections des dames royalistes et participe activement à la création d'un Institut d'Action française. Elle est ainsi nommée secrétaire du comité des dames royalistes. Son investissement fut un exemple pour « son fils Xavier, ses deux gendres, Jean Rivain et Pierre Gilbert [qui] brillèrent parmi les premiers militants de l'Action Française ».

Œuvres
 1896 : Mademoiselle Edmonde
 1897 : Les Petits de Presle
 1897 : La Vieille
 1898 : Amitiés d'enfants
 1898 : Marmiton
 1899 : En fuite
 1900 : Histoires bretonnes ; Le Petit Ami des pauvres ; La Veuve Corr

Notes et références

Liens externes

Personnalité de l'Action française
Personnalité royaliste française du XXe siècle
Comtesse française du XIXe siècle
Femme de lettres française
Auteur français de littérature d'enfance et de jeunesse
Naissance en août 1860
Naissance à Avignon
Décès en février 1937
Décès dans le 7e arrondissement de Paris
Décès à 76 ans

Louise de Courville


Red Dead Redemption: Undead Nightmare este o expansiune de sine stătătoare a jocului video de acțiune-aventură cu tematică Western de groază din 2010 Red Dead Redemption. A adăugat o poveste nouă cu o tematică zombi pentru modul singleplayer al jocului, două moduri noi de joc pentru multiplayer, și câteva schimbări estetice open-world-ului și personajelor din jocul original.

Povestea jocului se petrece într-un univers alternativ care, deși respectă evenimentele jocului original, introduce niște aspecte noi, care contrazic ce se întâmplă în continuare în Red Dead Redemption, astfel că jocul este considerat a nu se petrece în același univers ca și acesta. Undead Nightmare începe în timpul evenimentelor din Red Dead Redemption, la scurt timp după ce protagonistul jocului, fostul nelegiuit John Marston, și-a terminat misiunea pentru Biroul de Investigații de-ași găsi și aduce în fața justiției toți membrii rămași din fosta lui bandă și s-a întors la familia sa, numai ca aceștia să fie infectați de un virus misterios care îi transformă în zombi. Astfel, John trebuie să plece în căutarea unui antidot pentru acest virus care a infectat mare parte din populație, pe drum protejând diverse orașe cu supraviețuitori de valuri de zombi și reîntâlnindu-se cu diferiții aliați ce și-a făcut în jocul original și nu au fost infectați, pe care îi ajută cu probleme și favoruri în cadrul acestei apocalipse zombi.

Editorii jocului, Rockstar Games, au vrut de multă vreme să creeze un joc cu zombi și în cele din urmă s-au gândit că Red Dead Redemption și cadrul său rural creează perfect impresia unui film horror. Rockstar a vrut ca acest conținut adițional să funcționeze în afara poveștii jocului de bază, dar să păstreze personajele și atmosfera acestuia. Undead Nightmare a fost lansat drept conținut descărcabil (DLC) pentru Red Dead Redemption pentru PlayStation 3 și Xbox 360 pe 25 octombrie 2010, iar mai târziu ca un joc de sine stătător împreună cu restul DLC-urilor în noiembrie 2010.

Undead Nightmare a avut parte de recenzii foarte pozitive, asemănător cu jocul original, și a vândut deja două milioane de copii până în 2011. A fost lăudat ca exemplul perfect de conținut descărcabil și unul dintre cele mai bune ale anului, câștigând premiul la această categorie la Spike Video Game Awards din 2010 și pe site-ul Shacknews. Criticii i-au lăudat producția și modul în care s-a ocupat de tematica zombi, și i-au observat natura pozitivă în comparație cu cea a jocului de bază, deși unii s-au chinuit cu controalele personajului principal și au găsit combat-ul foarte repetitiv. Cu toate acestea, jocul este considerat și în prezent unul dintre cele mai bune DLC-uri create vreodată. Asemănător cu jocul de bază, Undead Nightmare a devenit compatibil anterior pentru Xbox One, astfel încât orice copie a jocului pentru Xbox 360 să poată fi jucată și pe Xbox One.

Gameplay
Undead Nightmare este o versiune modificată a lui Red Dead Redemption, astfel că gameplay-ul este foarte identic cu cel al acestuia. Jocul este un Western de acțiune-aventură plasat într-un open world și îl are drept protagonist pe John Marston, un fost nelegiuit care a fost obligat să lucreze pentru Biroul de Investigați și să-și găsească și aducă în fața justiției pe toți membrii rămași ai fostei sale bande, în schimbul eliberării familiei sale. Undead Nightmare se petrece într-un univers alternativ în care, după ce John îndeplinește această sarcină și se întoarce la ferma și la familia sa, populația începe să fie infectată de un virus care îi transformă în zombi, inclusiv familia lui John, astfel încât acesta trebuie să plece în căutarea unui antidot; din cauza acestui virus, nu doar oamenii, ci întregul open-world capătă o temă mai întunecată și înfricoșătoare, creând astfel impresia unui adevărat film horror. În cadrul acestei apocalipse zombi, cei morți prind viață și devin zombi mâncători de carne, astfel încât cei neinfectați fie încearcă să se ascundă și să supraviețuiască, fie devin ostili jucătorului și încearcă să-l omoare și să-i fure resursele, pentru a-și asigura propria supraviețuire. Povestea jocului durează în jur de șase ore, mult mai puțin decât cea a jocului de bază, și include noi cutscene-uri, voice acting și muzică. Jocul este accesat separat din meniul principal al lui Red Dead Redemption și folosește propriile file pentru a salva progresul. Nu folosește același progres ca și jocul de bază, nici nu are nevoie de acesta în niciun fel pentru a fi jucat.

Ca și în Red Dead Redemption, jucătorul se poate abate de la povestea principală și poate misiuni secundare în schimb; acestea pot fi diferite favoruri pentru străini, provocări sau alte digresiuni. Aceste misiuni sunt asemănătoare cu cele din jocul original, dar sunt ușor modificate pentru a se potrivi cu tema horror cu zombi. De exemplu, jucătorul pleacă în căutarea unor membri ai unei familii dispăruți în loc de nelegiuiți sau omoară zombi din cimitire în loc de bandiți din ascunzători. John este adesea însărcinat cu eliberarea unor orașe de zombi, ceea ce îl recompensează cu muniție pentru arme, noi locuri în care să stea, misiuni pentru oamenii neinfectați sau ajutorul acestora în a se lupta cu zombi. După ce John scapă orașul de zombi, acesta va rămâne așa pentru câteva zile din joc, dar în cele din urmă va fi atacat din nou de zombi și jucătorul va trebui să ajute. Jucătorul poate decide dacă să-și împartă sau nu muniția cu oamenii neinfectați: în joc, muniția reprezintă principala valută, deoarece toate magazinele sunt închise. Moralitatea are un rol mult mai mic aici decât în jocul de bază, John pierzând sau câștigând respect doar dacă îi omoară, respectiv îi ajută pe ceilalți supraviețuitori. Jocul pune mai mult accent pe distracția hiperbolică.

Asemănător cu alte jocuri, inamicii zombi din Undead Nightmare sunt de mai multe feluri: zombii "Walker" se deplasează de regulă încet, dar încep să alerge spre jucător când acesta se apropie de ei; zombii "Bruiser" sunt grași și înceți, dar puternici și încearcă să-l pună pe jucător la pământ; iar zombii "Retcher" scuipă cu acid verde toxic în jucător. Jocul introduce câteva arme noi, precum apă sfințită, momeală pentru zombi și o pușcă care trage cu părți de zombi; deși toate aceste arme îi rănesc semnificativ pe zombi, aceștia pot fi omorâți doar dacă capul lor este distrus. De exemplu, John poate ademeni un grup de zombi folosind momeala, iar apoi să folosească tehnica de încetinire a timpului "Dead Eye", prezentă și în jocul original, pentru a-i împușca pe toți în cap, sau se poate cățăra pe un acoperiș și să tragă de acolo, deoarece zombi nu pot folosi scările. Alte personaje non-jucător care sunt infectate de virus se transformă în zombi pe loc și, de cele mai multe ori, îl vor ataca pe jucător.

Undead Nightmare nu mai include modul de călătorie rapidă din jocul de bază, ceea ce îl încurajează pe jucător să folosească așezări pentru a-și păstra caravana. Caii din joc sunt, de asemenea, zombi, dar nu îl atacă pe jucător și pot fi călăriți și chemați prin fluierături, ca și caii obișnuiți. De asemena, jocul include patru cai mitici - cei patru cai ai apocalipsei - care au abilități mai rapide, dar sunt ascunși prin open-world-ul jocului și trebuie să fie găsiți și îmblânziți de jucător înainte ca acesta să-i poată călări. Printre alte creaturi mitice din joc, care pot fi vânate, sunt Sasquatch, Chupacabra și un unicorn. Jocul mai include și două outfit-uri noi pentru John, noi opțiuni cosmetice pentru arme, cai pentru jucător ("mount-uri") și realizări.

Pe lângă povestea pentru singleplayer, jocul adaugă și două moduri noi de joc pentru multiplayer: "Undead Overrun" și "Land Grab". Primul este un mod horror în care până la patru jucători trebuie să se lupte împreună cu valuri de zombi. Jucătorii trebuie să deschidă sicrie între runde pentru a reumple un timer cu o numărătoare inversă, ceea ce îi descurajează din a rămâne staționari în aceeași locație. Modul este, de asemenea, proiectat să încurajeze munca în echipă, deoarece jucătorii se pot reînvia între ei. Cel de-al doilea mod se desfășoară în open-world-ul jocului de bază, astfel că nu are nicio legătură cu tema zombi. În acest mod, jucătorii încearcă să securizeze cât mai multe zone din mediul înconjurător al jocului. Deși jucătorii care dețin doar jocul de bază se pot alătura unui astfel de mod de joc, doar cei cu Undead Nightmare îl pot iniția.

Povestea
La scurt timp după ce și-a terminat misiunea pentru Biroul de Investigații de-ai găsi și aduce în fața justiției pe toți membrii fostei sale bande, John Marston duce un trai pașnic împreună cu familia sa - soția sa Abigail și fiul său Jack - și prietenul lor Uncle în Beecher's Hope. Totuși, într-o noapte furtunoasă, Uncle nu s-a întors încă acasă. După ce John și familia sa se duc la culcare, Uncle apare deodată ca un zombi și o mușcă pe Abigail, ce îl mușcă apoi pe Jack, transformându-i astfel și pe ei în zombi. După ce îl omoară pe Uncle și îi leagă și pe Abigail și Jack, John pleacă în căutarea unui leac, numai pentru a descoperi că mare parte din populație s-a transformat, de asemenea, în zombi. Căutând un doctor, el sosește în orașul Blackwater, care este aproape complet abandonat, și dă peste unul dintre aliații săi din povestea principală a jocului, Profesorul Harold MacDougal, care s-a întors de la Yale și își exprimă suspiciunile că un virus a făcut ca morții să revină la viață. MacDougal este apoi omorât de Nastas, un alt aliat de-al lui John care a fost omorât, dar a reînviat drept zombi. După ce curăță Blackwater de zombi, John află că există trei surse posibile ale virusului: mexicanii, escrocul Nigel West Dickens și vânătorul de comori Seth Briars, amândoi foști aliați de-ai lui John. După ce vorbești cu amândoi, John descoperă că niciunul nu știe despre sursa virusului, deși este de acord să-i ajute cu câteva favoruri. În același timp, John mai asistă și alți supraviețuitori cu probleme lor, printre care mai mulți aliați de-ai săi, precum Mareșalul Leigh Johnson, fermiera Bonnie MacFarlane și bătrânul trăgător Landon Ricketts.

În cele din urmă, Seth își exprimă suspiciunile că aztecii sunt responsabili pentru virus, astfel că John pleacă în statul mexican Nuevo Paraiso, după ce obține o uniformă de soldat pentru a putea trece granița, la sfatul lui Nigel. John descoperă că Mexicul este într-o stare mult mai proastă decât America și dă peste un grup de călugărițe conduse de Maica Superior Calderon. După ce le ajută să curețe orașul și cimitirul lor de zombi, omorându-l din nou pe Căpitanul Vincente de Santa, reînviat drept zombi, în proces, John află de la Calderon că o femeie i-a spus că Abraham Reyes, fostul lider al rebelilor pe care John l-a ajutat să preia controlul asupra lui Nuevo Paraiso, este responsabil pentru virus. După ce o întâlnește pe acea femeie și îl omoară pe Reyes, acum un zombi, John află că Reyes a provocat apocalipsa zombi când a furat o mască aztecă din niște catacombe, ce l-a transformat și pe el în zombi când și-a pus-o pe față. Aventurându-se în catacombe, John și femeia reușesc să pună masca la locul ei original, punând astfel capăt apocalipsei. Femeia îi dezvălui apoi lui John că este zeița aztecă Ayauhteotl și îi mulțumește pentru ajutorul său, oferindu-i unul dintre cei patru cai ai Apocalipsei pentru a se întoarce acasă.

John se întoarce la Beecher's Hope și descoperă că Abigail și Jack s-au întors la normal, bucurându-se să fie din nou alături de ei. Câteva luni mai târziu, după moartea lui John în povestea principală, Seth găsește și fură mască, declanșând apocalipsa zombi din nou. Drept urmare, John reînvie, dar întrucât a fost înmormântat cu apă sfințită, își păstrează sufletul uman.

Dezvoltare
În urma lansării lui Red Dead Redemption, Rockstar San Diego a lucrat și a lansat mai multe pachete de conținut descărcabil, printre care și Undead Nightmare. Lumea din jocul de bază era proiectată să nu fie neapărat serioasă ci doar să se încadreze temei Western, fără a se simți ca o imitație ieftină. După succesul jocului, Rockstar a vrut să mai facă conținut care să-i păstreze atmosfera. Echipa a echilibrat tema zombi "inerent de ridicolă" cu propriile aspecte horror și ale umorului. Ei s-au bazat pe povestea din spate a personajelor din universul lor și asocierile populare cu zona rurală americană pentru a-și construi conținutul emoțional al poveștii lor. Deși într-un univers paralel, acțiunea din Undead Nightmare este gândită să se petreacă după întoarcerea lui John Marston la familia sa, dar înainte de moartea acestuia la finalul lui Red Dead Redemption.

Rockstar a găsit universul din Red Dead Redemption drept cadrul perfect pentru a-și crea jocul cu zombi pe care îl doreau de foarte mult timp. În loc să creeze ceva nou și intelectual pentru acest joc de succes, Rockstar a ales în schimb să-i lase pe jucători să exploreze cum o apocalipsă zombi ar afecta o lume deja familiară. Ei s-au gândit că acest lucru ar face toată ideea de zombi mai interesantă. Rockstar a văzut, de asemenea, "asemănările cinematografice" dintre genul de filme Western și cele horror. Echipa a folosit analogia filmelor din anii 1970 pentru a-și explica ambițiile - Undead Nightmare în același univers ca și Red Dead Redemption ar face personajele să pară că filmează un "Western serios și revizionist" ziua și "un film horror oarecum nebunesc" cu aceeași actori noaptea. În urma experienței lor cu expansiunile lui Grand Theft Auto IV, Rockstar ca pachetele lor de conținut descărcabil să fie o poveste separată cu posibile suprapuneri, în loc de o continuare a poveștii de bază. Dan Houser, vice-președintele creativ al Rockstar Games, a descris câteva motive pentru care au ales să nu facă scenariul lor cu zombi în universul Grand Theft Auto, precum că mecanicile de tras din Red Dead, inclusiv "Dead Eye", ușurează trasul în capetele zombilor, că zombii se încadrează mai bine în scenariul deșertului, asemănător cu cel al filmelor din anii 1970, și că John are caracterul unui mai bun vânător de zombi decât orice protagonist din Grand Theft Auto.

Houser a spus că recenzenții jocului de bază nu a avut un impact prea mare în dezvoltarea lui Undead Nightmare, deși echipa a folosit pachetele de conținut descărcabil mai mici pentru a adăuga trăsături pe care alții le voiau în jocul de bază. Houser a recolectat feedback-urile echipei și interesul lor în a face ceva ce fanii nu au văzut încă dar de care se vor bucura oricum, spunând "Nu cred că am auzit pe cineva spunând că ce îi lipsește acestui joc este supranaturalul" și "Asta e parte din ce ne-a atras atenția". Rockstar a lansat Undead Nightmare pe 26 octombrie 2010. Dan Houser a spus că echipa a fost satisfăcută cu rezultat și cu cât de bine lumea din Red Dead Redemption și tema zombi s-au suplimentat reciproc.

Undead Nightmare a fost lansat mai târziu ca un disc de sine stătător în noiembrie 2010. Pe lângă această expansiune, discul a mai inclus două pachete mai mici: "Liars and Cheats" și "Legends and Killers". Primul a adăugat a adăugat versiuni pentru multiplayer ale unor jocuri de masă prezente în modul singeplayer, în timp ce cel de-al doilea a adăugat câteva trăsături noi pentru multiplayer, precum provocări și hărți. Cum jocul de bază și expansiunea sa împart același multiplayer, Official Xbox Magazine a descris versiunea de sine stătătoarea a lui Undead Nightmare ca același joc ca și originalul salvat, cu o campanie nouă pentru singleplayer. Rockstar Games a lansat un pachet adițional pentru multiplayer, "Myths and Mavericks", în septembrie 2011, care a inclus noi modele noi de personaje pentru multiplayer bazate pe cele din singleplayer și noi locații pentru multiplayer.

Recepție
Undead Nightmare a avut parte de recenzii "în general favorabile", conform site-ului agregator de recenzii Metacritic, și a fost numit printre cele mai bune pachete de conținut descărcabil ale anului. A câștigat premiul pentru cel mai bun conținut descărcabil al anului la Spike Video Game Awards din 2010 și de la Shacknews în fața altor pachete precum "Lair de Broker Shadow" (Mass Effect 2) și "Minerva's Den" (BioShock 2). IGN i-a acordat un scor perfect de 10/10 ca o "capodoperă" și alegerea editorului, în timp ce GameSpot a scris că, deși  distractiv, jocul nu a fost la fel de mult o capodoperă ca originalul. Dan Whitehead (de la Eurogamer) a spus că Undead Nightmare este o altă dovadă că John Marston este "unul dintre cele mai bune personaje dintr-un joc video vreodată".

"Tonul elegiac al lui Red Dead Redemption se tricotează incredibil de bine cu horror-ul gotic", a continuat Dan Whitehead. Criticii au descoperit că povestea expansiunii este mult mai simplă în comparație cu jocul principal și se simte foarte diferit de acesta. IGN a marcat teatralitatea exagerată a titlului și tonurile de groază ale filmului de groază B. În acel moment, zombi au fost un motiv recurent în jocurile video. Whitehead a adăugat că abilitatea lui Rockstar de a folosi "cea mai jucată și mai expusă memorie culturală" în "epicul occidental", fără ca produsul să apară proastă sau înfricoșătoare, a fost un testament al designului lor. De exemplu, o discuție cu Bigfoot a fost atât absurdă, cât și tulburătoare. Scenariul expansiunii, a scris el, a înțeles spiritul personajelor sale și sardonicismul echilibrat și patosul cinstit. Whitehead a simțit că tratamentul său nuanțat al lui John Marston la făcut "unul dintre personajele minunate ale jocurilor". Pe de altă parte, Whitehead a considerat că proiectul de misiune al expansiunii nu a fost suficient de plin și că se plângea de prea multe căutări în care jucătorul aduce elemente pentru alte persoane și călătorește între puncte doar pentru a iniția tăieturi. GameSpot a lăudat umorul povestii, dar a simțit că era mai puțin interesant și variat în comparație cu jocul principal. Referenții au recomandat finalizarea jocului de bază înainte de a începe să se descarce conținut, nu pentru spoilere, ci pentru a profita la maximum de referințele jocului la povestea originală.

Referenții au remarcat volumul de muncă pe care Rockstar l-a pus în producția expansiunii. GameSpot a spus că extinderea a adăugat caracteristici noi și a păstrat cele mai bune calități ale jocului principal în prezentarea sa. Whitehead (Eurogamer) a scris că efortul lui Rockstar a apărut pentru a le provoca constrângerile, în timp ce alți dezvoltatori încearcă adesea să atingă un minim. Recenzentul a comparat reinvigrarea jocului cu cea a conținutului de descărcare creat pentru Grand Theft Auto IV de la Rockstar. El a apreciat, de asemenea, continuitatea atmosferei "apocaliptice" și melancolice în care jocul de bază a considerat dispariția metaforică a vestului cowboy în timp ce expansiunea a considerat dispariția literală a civilizației. Criticii au remarcat modurile în care Undead Nightmare a împrumutat modele de zombi din seria Left 4 Dead. Acest comentator dezamăgit de Eurogamer, ținând seama de reputația lui Rockstar ca pionier, mai degrabă decât ca un imitativ. Cele mai importante momente ale GameSpot din joc au inclus armele sale din multiplayer, imaginative, monturile mitice și coloana sonoră extraordinară.

Criticii au raportat că jucătorii rareori trebuie să folosească noile arme ale lui Undead Nightmare. Whitehead (Eurogamer) a spus că armele de foc ale lui Marston sunt în mare parte aceleași în afară de blunderbuss, care este utilă numai atunci când jucătorul este depășit de zombi. GameSpot a adăugat că lupta jocului este repetitivă și mai puțin distractivă în expansiune, deoarece zombii reprezintă abia o amenințare. Zombie, fără arme, acoperă, caii, nu au complexitatea cowboy-urilor și, în afară de unele dintre tipurile speciale de zombi, sunt doar o amenințare la distanțe scurte. Recenzentul a descoperit o mică variație între arme atunci când arde din apropiere, ceea ce este mai eficient decât ținta de la distanță. Distracția noilor arme a dispărut rapid pentru critic, care a găsit. Whitehead (Eurogamer) a remarcat de asemenea că jocul de bază se bazează pe folosirea de copertă în timpul războaielor, pe care jettisons de expansiune cu totul. Astfel, jucătorul este forțat să intre în tehnica de retragere și de întoarcere pentru a folosi modul "Dead Eye" pentru a încetini timpul și a-i împușca pe zombi în cap. Referentul a constatat, de asemenea, că controalele au fost stângace și adesea s-au blocat pe grămezi de corpuri zombie sau au rămas blocate în ușă. În timp ce ideea de animale zombie îi speriase pe Whitehead, el a fost atât ameliorat, cât și dezamăgit pentru a afla că urșii și cămilele, precum oamenii, au murit cu un singur glonț.

Eurogamer a remarcat supărarea de a se întoarce pentru a apăra peste 20 de orașe, fiecare cu probleme zombie recurente, dar a spus că mecanicul jocului nu este niciodată prea deranjant și chiar a apreciat elementul său de gestionare a timpului, similar cu cel al seriei Dead Rising. IGN a crezut că lipsa călătoriei rapide a fost un impediment. Reverendii au remarcat, de asemenea, problemele tehnice cu caracterul lui John, în special atunci când urcă scările și depășesc zombi

Criticii au numit Undead Nightmare ca exemplul perfect pentru conținut descărcabil, în special în ceea ce privește conținutul și prețul acestuia. Neil Davey (The Guardian) a spus că a fost cea mai bună achiziție din 2010 la gama sa de prețuri, dar personalul revistei oficiale Xbox a constatat că prețul este puțin prea mare. Henry Gilbert de la GamesRadar a crezut că conceptul jocului a sunat ca un joc pentru a face bani simpli fără prea multă muncă, dar a recunoscut cât de greșit și de surprins a fost la adâncul jocului. În momentul lansării sale în 2010, Official Xbox Magazin include Undead Nightmare printre cele mai bune conținuturi care pot fi descărcate. Discul independent de vânzare cu amănuntul a vândut două milioane de unități începând cu luna august 2011. Nu au fost publicate cifre de vânzări referitoare la pachetul propriu-zis.

Note

Jocuri video din 2010
Rockstar Games

Red Dead Redemption: Undead Nightmare


An Philodendron hebetatum in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Thomas Bernard Croat. An Philodendron hebetatum in nahilalakip ha genus nga Philodendron, ngan familia nga Araceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Philodendron

Philodendron hebetatum


Any Day Now (Ensilumi) est un film finlandais réalisé par Hamy Ramezan, sorti en 2020.

Synopsis
Une famille de réfugiés iraniens arrivent en Finlande et espère obtenir l'asile.

Fiche technique
 Titre : Any Day Now
 Titre original : Ensilumi
 Réalisation : Hamy Ramezan
 Scénario : Hamy Ramezan et Antti Rautava
 Musique : Tuomas Nikkinen
 Photographie : Arsen Sarkisiants
 Montage : Joona Louhivuori
 Production : Emilia Haukka et Jussi Rantamäki
 Société de production : Elokuvayhtiö Oy Aamu
 Société de distribution : Urban Distribution (France)
 Pays :
 Genre : Drame
 Durée : 82 minutes
 Dates de sortie :
 :
 :

Distribution
 Aran-Sina Keshvari : Ramin Mehdipouri
 Shahab Hosseini : Bahman Mehdipouri
 Shabnam Ghorbani : Mahtab Mehdipouri
 Kimiya Eskandari : Donya Mehdipouri
 Vilho Rönkkönen : Jirka « Jigi » Virtasalmi
 Laura Birn : Annika
 Kristiina Halkola : Helena
 Eero Melasniemi : Onni
 Muhammed Cangören : Fazel
 Lumi Barrois : Marianna
 Niilo Airas : Aleksi
 Daniel Safi : Ahmed
 Anniina Mäkelä : Sari
 Tinka Kyrönseppä : Elina

Distinctions
Le film a été nommé pour six Jussis et a reçu celui du meilleur acteur pour Shahab Hosseini ainsi que le Nordisk Film Award	.

Notes et références

Liens externes

Film finlandais sorti en 2020
Film dramatique finlandais
Film tourné en Finlande
Film en persan
Film en finnois
Film en anglais
Film sur l'immigration
Film distribué par Urban Factory
Film finlandais inspiré de faits réels
Œuvre sur les réfugiés
Réfugié en Finlande

Any Day Now (film, 2020)


Bonifacijev Božić u Zbjegovači, hrvatska vjersko-kulturna manifestacija koja se održava u Zbjegovači, Hrvatska. Osmislili su ju zaslužni kutinski kulturni djelatnik Dragutin Pasarić i suradnici, u spomen na Slugu Božjeg Bonifacija Ivana Pavletića. Na manifestaciji su izložbe božićnih jaslica, radovi učenika matičnih škola s područja Grada Kutine, predstavljanje knjiga. Prema višegodišnjem običaju organizira ju u subotu prije Božića kutinska Družba Sinova Bezgrješne. Prvi se Božić u Zbjegovači održao 2012. godine. Tada je naglašena potreba uspostaviti svezu Bonifacijeve Zbjegovače sa Saronnom u Italiji (nedaleko od Milana), koji nudi bogat fundus jaslica unutar muzeja Instituta Luigi Maria Monti, utemeljitelja Družbe Sinova Bezgrješne, čiji je član rođeni bio Zbjegovčanin Ivan Pavletić.

Izvori

Manifestacije u Hrvatskoj
Rimokatolička Crkva u Hrvatskoj

Bonifacijev Božić u Zbjegovači


ටීවී දෙරණ රූවාහිනිය මගින් අනුග්‍රාහකත්වය සපයන දෙරණ සිනමා සම්මාන 2011 සම්මාන උළෙල 2012 වර්ෂයේ සැප්තැම්බර් 14 වන දින කොළඹ මියුසියස් විද්‍යාලීය ශ්‍රවණාගාරයේදී පවත්වනු ලැබිණි.

නිර්දේශිත නාමයන් සහ ජයග්‍රාහකයින්

ජනප්‍රිය සම්මාන
ජයග්‍රාහකයාගේ නාමය තද අකුරින් දක්වා ඇත.

ජනතා සම්මාන
ජයග්‍රාහකයාගේ නාමය තද අකුරින් දක්වා ඇත.

සංගීත සම්මාන
ජයග්‍රාහකයාගේ නාමය තද අකුරින් දක්වා ඇත.

තාක්ෂණික සම්මාන
ජයග්‍රාහකයාගේ නාමය තද අකුරින් දක්වා ඇත.

වෙනත් විශේෂ සම්මාන
හොඳම කෙටි චිත්‍රපටය - වෝටර් ලිලි
විශේෂ ජූරි සම්මානය - ප්‍රසන්න ජයකොඩිගේ කර්ම චිත්‍රපටය
හෙට දවසේ සිනමාව වෙනුවෙන් හොඳම චිත්‍රපට අධ්‍යක්ෂවරයා - ඉනි අවන් චිත්‍රපටය අධ්‍යක්ෂණය කල අශෝක හඳගම
බලාපොරොත්තු සපිරි සිනමාකරු සම්මානය - නිකිණි වැස්ස චිත්‍රපටය වෙනුවෙන් අරුණ ජයවර්ධන

මූලාශ්‍ර

2011 දෙරණ සිනමා සම්මාන


හැඳින්වීම

සිංහල වත් පිළිවෙත් බෞද්ධ හා අබෞද්ධ වශයෙන් කොටස් දෙකකට බෙදිය හැකිය. පින්කම්, මඟුල, අව මඟුල, සෙත් ශාන්තිය ආදිය පදනම් කරගෙන, මෙම සිංහල වත් පිළිවෙත් ගොඩ නැගී ඇත.

බෞද්ධ වත් පිළිවෙත්

බෞද්ධ වත් පිළිවෙත්හි කැපී පෙණෙන වර්ණ දෙකකි. ඒවා නම් සුදු හා කහ වර්ණ වේ.

සුදු වර්ණය

සුදු පිරුවට යනු පවිත්‍රතාවය දනවන සංකේතයකි. පන්සල, දේවාලය, දානය, මඟුල, අව මඟුල, පූජාව පමණක් නොව පැවිදී වීමට පෙරද, උපසම්පදාව ලැබීමට පෙරද,  ඇඳුම්, පැළඳුම් සඳහා භාවිතා කරන්නේ සුදු පාටය.

බුදු පුදට ගෙන යන මල් අතර, ඉඳහිට ළා පාට වර්ණ යොදා ගත්තද, ඒ සඳහා වැඩි පුරම භාවිතා කරන්කේ සුදු පාටය. වද මල්, රත් මල්, වැනි  තද වර්ණ සහිත මල් කිසි විටෙකත් බුදුන් උදෙසා පූජා නොකෙරේ.

මනාලියගේ ඇඳුම බොහෝ විට සුදු පැහැති වන අතර, විවාහයෙන් පසු කුමරි බඹසර රැකි බව පෙන්වීමට ප්‍රයෝජනයට ගන්නේද සුදු රෙදි කඩකි. අවාසනාවට හා ශෝකයට ද සුදු පාට භාවිතා කෙරේ. එහෙත්, බලය, තේජස, පිරිසුදු බව, ප්‍රීතිය, නීරෝගී බව, ශාන්ත බව, සාමය ආදිය සුදු පාටෙන් හඟවන බව හෙළ ගැමියන්ගේ විශ්වාසයයි.

කහ වර්ණය

බෞද්ධ භික්ෂුන් වහන්සේලාගේ චීවරය සඳහා යොදා ගන්නේ කහ වර්ණයයි. කහ වර්ණයෙන් පිළිඹිබු වන්නේ නිරාශාව, බුද්ධිය, භක්තිමත් බව, ඥානය, පිරිසිදු බව, පුණ්‍ය භාවය ආදියයි. භික්ෂුන් වහන්සේ නමකගේ අපවත් වීමක් පෙන්නුම් කරන්නේ කහ වර්ණැති කොඩියක් එසවීමෙනි. ශෝකය සඳහා කහ වර්ණැති කොඩියක් භාවිතා කරන එකම අවස්ථාවද මෙයම වේ.

අබෞද්ධ වත් පිළිවෙත්

අබෞද්ධ වත් පිළිවෙත්හි කැපී පෙණෙන වර්ණ අතර, රතු, කළු, හා නිල් වර්ණයන් වේ.

රතු වර්ණය

කතරගම දෙවියන් සම්බන්ධ පුද පූජාවලදී රතු වර්ණැති මල්, රතු මල් මාලා ආදිය භාවිතා කෙරේ. සෙත් ශාන්ති, බලි තොවිල්, යාග හෝමාදියේ දී ද ැතු වර්ණය යොදා ගනිති. කතරගම දෙවියන් සම්බන්ධ කටයුතු වලට රතු වර්ණය අනුයුක්ත වූයේ කෙසේදැයි පැහැදිලි නොමැත.

මනාලියගේ පාරිශුද්ධ භාවය ඇඟවීමට, ඇතැම් ප්‍රදේශවල දෙවැනි ගමනට මනාලිය අඳින්නේ රතුපාට ඇඳුමකි.

රතු වර්ණය දක්වන්නේ, විශේෂයෙන්ම  බිය, අන්තරායදායක බව, කිල්ල ආදියයි. රතු වර්ණය ජීවය සංකේතවත් කරන වර්ණයක් ලෙසද පිළිගැනේ. රීරි යකුගේ පාට ලෙසින්ද රතු පාට සැලකේ.

කළු වර්ණය

කිතුනු බැතිමතුන්ගේ අවමංගල අවස්ථාව පෙන්නුම් කරන්නේ කළු පාටින්ය. මළ ගෙදරක කළු කොඩියක් ඔසවා ඇත්නම් එය කිතුනුවකුගේ මළ ගෙයක් බව එක රල්ලේම හඳුනා ගැනේ.

රීරි යකු හැරුණු විට අන් සියලුම යකුන්ගේ වර්ණය කළු පාට බව කියැවේ.

කළු වර්ණයෙන් නිරූපණය වන්නේ නපුර හෝ නරක, රාගය, දුක, අවාසනාව, අසුබ බව, ආදියයි.

නිල් වර්ණය

සිංහල වත් පිළිවෙත්හි නිල් පාට ගැන සඳහන් වන්නේ විෂ්ණු දෙවියන්ට පුද පූජා පැවැත්වීමේදී පමණකි. විෂ්ණු දෙවියන්ගේ පාට නිල්පාටවූ ආකාරය ගැන කතා පුවතක් ද ඇත.

ජ්‍යෝතිෂ්ශාස්ත්‍රයෙහි එන වර්ණ

ජ්‍යෝතිෂ්ශාස්ත්‍රයෙහි එන නව ග්‍රහයන් සඳහාද සම්මත වර්ණ ඇත. ග්‍රහයන් සඳහා පූජාවන් වලදී මෙම වර්ණ ගැන තොරතුරු දක්නට ලැබේ.

ග්‍රහයින් සඳහා යොදා ගත් මෙහි පහත දැක්වෙන පූජා මැණික් වර්ග වලින් අප හට මෙම වර්ණ පිළිබඳ අවබෝධයක් ලබා ගත හැක.

ආශ්‍රිත
පී. ඇම්. සේනාරත්න, ශ්‍රී ලංකාවේ සංස්කෘතික දායාද,  1995, පිටු 339, ඇස්. ගොඩගේ සහ සහෝදරයෝ කොළඹ-10, ISBN 955-20-1320-8

සංස්කෘතික අධ්‍යයනය

වත් පිළිවෙත්හි සංකේත වර්ණ


Adolfo Rincón de Arellano García (Madrid, 10 de octubre de 1910-Valencia, 17 de marzo de 2006) fue un cardiólogo y político español, presidente de la Diputación Provincial de Valencia entre 1943 y 1949 y alcalde de Valencia entre 1958 y 1969.

Biografía
Hijo de un médico militar, Adolfo Rincón de Arellano Lobo (1877-1952), estudió en la Universidad de Valencia, época en la que militó en la Juventud Monárquica Valenciana, en 1930, para pasar —ya a comienzos de la II República— a la Agrupación Escolar Tradicionalista.
Contrajo matrimonio con Isabel María de Castellví Trénor (1913-1999), Condesa de la Villanueva, con la que tuvo ocho hijos entre ellos tres médicos, Adolfo (cardiólogo, Conde de Villanueva), Enrique (traumatólogo) e Ignacio (estomatólogo) Rincón de Arellano de Castellví.
Falleció en Valencia el 17 de marzo de 2006, a la edad de 95 años.

Segunda República
Procedente de la milicia jonsista, tras el mitin del Teatro de la Comedia se afilió a Falange Española tras entrevistarse en Madrid con José Antonio Primo de Rivera y Julio Ruíz de Alda, arrastrando a la mayoría de sus camaradas en las JONS.
Tras la unificación con las JONS, forma parte del Triunvirato territorial valenciano junto a Maximiliano Lloret y José Sarzo Bordehore.

Guerra civil
Al comenzar la Guerra Civil Española se encontraba en Roma cursando la especialidad de cardiología. Volvió a España en un navío español (abordado por un grupo de jóvenes españoles entre los que él se encontraba) donde se alistó en las tropas franquistas con las que participó en el Frente de Teruel. Durante la Guerra Civil fue escogido jefe provincial del partido FET y de las JONS por Valencia. Al acabar la guerra, su padre fue detenido y condenado a muerte por los servicios prestados en la zona republicana. La pena capital fue conmutada por Franco personalmente, pero cumplió diversos meses de prisión en Monteolivete, saliendo de la misma cuando le llegó la hora de morir.

Presidente de la Diputación
En 1943 fue designado presidente de la Diputación de Valencia, cargo que ocupa hasta 1949, cuando comenzó como procurador en las Cortes franquistas, reponiendo en sus puestos a todo el personal separado del servicio por haber simpatizado en la guerra civil con el bando republicano, en contra de muchos de sus correligionarios.

Alcalde
En 1958, después de la dimisión de Tomás Trénor Azcárraga, Marquès del Túria, Rincón de Arellano fue designado alcalde de Valencia. Después de discrepancias con la remodelación gubernamental de 1969 y el predominio del Opus Dei, presentó la dimisión irrevocable en octubre ese año.

Promovió como alcalde numerosas obras, como el Psiquiátrico, la Casa de Misericordia, la ampliación del Palacio de la Generalitat, el nuevo recinto de la Feria Muestrario Internacional, la Facultad de Económicas, la Universidad Politécnica de Valencia, la nueva Estación de Autobuses (por la que tuvo amenazas de muerte), etc.

Es conocido por las obras arquitectónicas que fueron demolidas durante su mandato: la Tortada de Goerlich en la plaza del Caudillo (1961), actualmente del Ayuntamiento; la Fonda España en la plaza del Caudillo, actualmente del Ayuntamiento (ca. 1961) para dejar paso a dos edificios que rompen con la estética del entorno; la Facultad de Medicina (1960-63, salvándose el edificio del Hospital General, primer manicomio del mundo, por la oposición ciudadana); el Palacio de Ripalda (1967); la antigua Feria de Muestras (1968/69).

Su sucesor, Vicente López Rosat, lo designó alcalde honorario de Valencia.

Procurador en las Cortes franquistas
Fue procurador en las Cortes franquistas, hasta que se retiró definitivamente de la actividad pública, dedicándose a la medicina en su clínica particular, actividad que compaginó toda su vida con la política ya que —en sus propias palabras— «la política no daba para comer». También fue elegido consejero del Reino.

Distinciones
Fue condecorado con la Gran cruz de la Orden Imperial del Yugo y las Flechas, la Gran cruz de la Orden de Alfonso X el Sabio y la Gran cruz de la Orden del Mérito Militar (con Distintivo Blanco), la Orden de la Legión de Honor y la Orden de las Palmas Académicas por el gobierno francés, al finalizar la Guerra Civil, entre otras muchas. Era además autor de Valencia:1959-1967 (1969) y Pantanos y trasvases de la Región Valenciana (2001).

Referencias

Bibliografía

Nacidos en Madrid
Médicos de la Comunidad de Madrid
Cardiólogos de España
Alcaldes de Valencia
Alumnos de Medicina de la Universidad de Valencia
Miembros de las JONS
Miembros de Falange Española
Miembros de Falange Española de las JONS
Miembros de FET y de las JONS
Procuradores de las Cortes franquistas
Militares de la guerra civil española sublevados
Alcaldes del Franquismo
Grandes cruces de la Orden de Alfonso X el Sabio
Grandes cruces de la Orden Imperial del Yugo y las Flechas
Presidentes de la Diputación de Valencia
Medallas de Oro al Mérito Social Penitenciario
I Legislatura de las Cortes Españolas
II Legislatura de las Cortes Españolas
VI Legislatura de las Cortes Españolas
VII Legislatura de las Cortes Españolas
VIII Legislatura de las Cortes Españolas
IX Legislatura de las Cortes Españolas
X Legislatura de las Cortes Españolas

Adolfo Rincón de Arellano García


Lieutaud ist der Name oder Familienname folgender Personen:

 Lieutaud (Bischof) (9. Jahrhundert), Bischof von Vence
 Balthazar Lieutaud, († 1780), Ebenist
 Émilien Lieutaud (1893–1971), französischer Politiker
 François Lieutaud (1665–1710), Ebenist
 Jean-François Lieutaud (1754–1801), Politiker
 Joseph Lieutaud (1703–1780), französischer Mediziner und Pathologischer Anatom

Lieutaud


Gustaf Wilhelm Palm (født 14. marts 1810 uden for Kristianstad i Skåne, død 20. september 1890 i Stockholm) var svensk landskabsmaler og professor, og far til maleren Sofia Anna Palm de Rosa.

Palm fik sin første undervisning hos en tegnelærer i Lund og studerede fra 1828 ved Kunstakademiet i Stockholm. Sideløbende ernærede han sig ved at farvelægge grafiske plancher i bøger. Palms tidligste arbejder viser stærk påvirkning fra den romantiske naturopfattelse hos den svenske landskabsmaler Carl Johan Fahlcrantz (1774-1861). Hans rejse til Norge i sommeren 1833 medførte et stærkere realistisk islæt i hans kunst i de følgende år.

I 1837 rejste han afsted mod Rom. På vejen gjorde han ophold i København, hvor han mødte både den danske maler og akademiprofessor C.W. Eckersberg og den norske landskabsmaler Johan Christian Dahl, som netop da var på besøg i København. Især mødet med Dahl fik stor betydning for Palm. Han rejste videre til Berlin og derfra til Wien, hvor han blev i to år. På denne tid slog påvirkningen fra Dahl igennem i hans kunst. I 1840 rejste han videre til Italien og tilbragte vinteren 1840-41 i Venedig, hvor han udførte en lang række skitsebogstegninger. I juli 1841 ankom han til Rom, hvor han blev de følgende 11 år og blev en af hovedskikkelserne i den svenske kunstnerkoloni.

Opholdet i Rom blev den vigtigste periode i hans kunstnerliv, og han med sine mange oliestudier udført ude i naturen bidrog afgørende til fornyelsen af svensk kunst. På sine sommerudflugter til landsbyer i bjergene omkring Rom udførte han en lang række malede og tegnede studier. Maleriet af den lille italienske bjergby Tivoli, Udsigt mod Tivoli i Italien, fra 1844 (tilhører Statens Museum for Kunst) er karakteristisk for mange af Palms italienske oliestudier. Her mærkes påvirkningen fra Dahl tydeligt i den maleriske behandling. Studien viser en panoramisk udsigt og er malet med stor friskhed og har et stærkt præg af umiddelbar oplevelse. Under opholdet i Rom knyttede Palm kontakt til flere unge danske malere, der også var taget til Rom på studieophold, bl.a. Thorald Læssøe, A.C. Lunde og Lorenz Frølich. Især Læssøe synes påvirket af Palm.

I 1851 foretog Palm en rejse til Sicilien og Spanien, og han gjorde ophold i Paris, inden han i 1852 var tilbage i Stockholm. Han blev samme år medlem af De Frie Kunstneres Akademi, og i 1859 blev han lærer ved akademiets tegneskole. Ved skolens nedlæggelse i 1880 fik han titel af professor. Han fastholdt sin ungdoms kunstneriske idealer og kom med tiden i modsætning til de yngre kunstnere, som gav ham øgenavnet "Palma Vecchio" (Gamle Palma, egl. tilnavnet på en italiensk renæssancemaler) som repræsentant for en svunden tid.

Palm signerede sine malerier med "GW" og et lille palmetræ.

Hovedparten af Palms studier og skitser findes på Nationalmuseum i Stockholm.

Kilder

Eksterne henvisinger

Malere fra Sverige
Svenskere i 1800-tallet

Gustaf Wilhelm Palm


Backtracker er en kortfilm instrueret af Johnny Melville efter eget manuskript.

Handling

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 2004

Kortfilm fra Danmark

Backtracker


Bobbi Jene er en dansk dokumentarfilm fra 2017 instrueret af Elvira Lind.

Medvirkende

 Bobbi Jene Smith

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 2017

Bobbi Jene


An Masdevallia exquisita in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carlyle August Luer ngan Alexander Charles Hirtz. An Masdevallia exquisita in nahilalakip ha genus nga Masdevallia, ngan familia nga Orchidaceae.

Mabibilngan ini ha Bolivia. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Masdevallia

Masdevallia exquisita


Mateusz Jakub Morawiecki (f. 20. júní 1968) er pólskur hagfræðingur, sagnfræðingur og stjórnmálamaður sem hefur verið forsætisráðherra Póllands frá desember 2017. Morawiecki er meðlimur í íhaldsflokknum Lögum og réttlæti og var áður varaforsætisráðherra, þróunarráðherra og fjármálaráðherra í ríkisstjórn forvera síns, Beatu Szydło. Áður en hann hóf þátttöku í stjórnmálum átti Morawiecki að baki langan feril í viðskiptum.

Æviágrip
Mateusz Morawiecki ólst upp í Wrocław og er sonur eðlisfræðingsins Kornels Morawiecki, sem var andófsmaður gegn kommúnistastjórn Póllands. Kornel Morawiecki var stofnandi Baráttusamtaka Samstöðu (Solidarność Walcząca), róttækrar klofningshreyfingar úr verkalýðsfélaginu Samstöðu sem var ósamþykk viðræðum við kommúnistastjórnina. Mateusz Morawiecki tók sjálfur þátt í andófsaðgerðum gegn ríkisstjórninni og var handtekinn og barinn fyrir vikið.

Morawiecki útskrifaðist árið 1992 með gráðu í sagnfræði frá Háskólanum í Wrocław og nam síðan viðskiptastjórnun við Vísinda- og tækniháskólann í Wrocław og Ríkisháskólann í Mið-Connecticut. Hann útskrifaðist árið 1995 með MBA-gráðu frá Hagfræðiháskólanum í Wrocław og með mastersgráðu í Evrópufræðum frá Háskólanum í Basel.

Á tíunda áratugnum vann Morawiecki ýmis störf í fræða- og viðskiptageiranum en árið 1998 hóf hann störf fyrir Bank Zachodni WBK, pólskan banka í eigu spænsku fjármálasamsteypunnar Banco Santander, SA. Morawiecki vann hjá bankanum til ársins 2015 og var framkvæmdastjóri hans frá árinu 2007.

Morawiecki var lengst af ekki tengdur við neinn stjórnmálaflokk en árið 2010 vann hann sem efnahagsráðgjafi Donalds Tusk, forsætisráðherra Póllands úr Borgaraflokknum. Þegar hægri-íhaldsflokkurinn Lög og réttlæti komst til valda eftir stórsigur sinn í þingkosningum árið 2015 var Morawiecki útnefndur fjármálaráðherra. Útnefning hans var víða álitin tilraun til þess að koma til móts við erlenda fjárfesta, sem óttuðust mögulegar afleiðingar þjóðernissinnaðrar fjármálastjórnunar Laga og réttlætis.

Í desember árið 2017 lét Jarosław Kaczyński, formaður Laga og réttlætis, stokka upp pólsku ríkisstjórnina. Beatu Szydło forsætisráðherra var bolað úr embætti og Morawiecki tók við af henni auk þess sem hann viðhélt embætti fjármála- og þróunarráðherra. Talið er að Kaczyński hafi litið svo á að Morawiecki myndi eiga auðveldara en Szydło með að semja við Evrópusambandið. Stjórn Morawiecki hefur átt í deilum við Evrópusambandið bæði um umdeildar breytingar á pólska dómkerfinu og um meginreglu rétthæðar ESB-löggjafar gagnvart pólskum lögum.

Tilvísanir

Forsætisráðherrar Póllands

Mateusz Morawiecki


Ryohei Yamazaki (født 14. marts 1989) er en japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder Júbilo Iwata, Albirex Niigata og Kashiwa Reysol.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Ryohei Yamazaki


James Daniel Richardson (March 10, 1843 – July 24, 1914) was an American politician and a Democrat from Tennessee for Tennessee's 5th congressional district in the United States House of Representatives from 1885 through 1905.

Early life and education
James Daniel Richardson was born in Rutherford County, Tennessee, son of John Watkins and Augusta M. Starnes Richardson. He attended the country schools and Franklin College, near Nashville. He married Alabama Pippen on January 18, 1865, and they had five children, Annie Augusta, Ida Lee, James Daniel, Allie Sue, and John Watkins. Before graduating from college, Richardson enlisted in the Confederate States Army during the American Civil War, and served nearly four years. The first year he was a private and the remaining three years as a first lieutenant and the adjutant of the 45th Tennessee Infantry Regiment.

Career
Richardson studied law; was admitted to the bar and commenced practice January 1, 1867, in Murfreesboro, Tennessee. He was elected to the Tennessee House of Representatives, serving from 1871 to 1873, and then to the Tennessee Senate, serving from 1873 to 1875. He was a delegate to the Democratic National Conventions in 1876, 1896, and 1900, and presided as permanent chairman at the 1900 convention.

Elected as a Democratic to the Forty-ninth and to the nine succeeding Congresses, Richardson served from March 4, 1885, to March 3, 1905.  He was among the earliest U.S. House Minority Leaders, holding that position from 1899 to 1903, during the 56th and 57th United States Congresses.

Pursuant to an act of Congress on August 20, 1894, Richardson was charged with compiling the "Messages and Papers of the Presidents," a multi-volume work including every single important document from the federal Government, from the early days of President Washington through the second administration of Grover Cleveland, plus some papers from the administration of William McKinley.

Death
Richardson died on July 24, 1914 (age 71 years, 136 days) in Murfreesboro, Tennessee. He is interred at Evergreen Cemetery.

Personal life
James Richardson was a freemason and was raised in Mt. Moriah Lodge 18, in Murfreesboro, on October 12, 1867. He was elected the Grand Master of the Grand Lodge of Tennessee in 1873. He also became the eleventh Sovereign Grand Commander of the Scottish Rite's Supreme Council. He held this office from 1900 until his death until 1914.

References

External links

1843 births
1914 deaths
19th-century American politicians
Confederate States Army officers
Democratic Party members of the United States House of Representatives from Tennessee
Grand Masters of the Grand Lodge of Tennessee
Democratic Party members of the Tennessee House of Representatives
Minority leaders of the United States House of Representatives
People from Rutherford County, Tennessee
Democratic Party Tennessee state senators

James D. Richardson


Vincent Gotti (1952) uyuşturucu kaçakçısı ve John Gotti'nin kardeşi.

Vincent Gotti 1952'de New York'ta doğdu. Gambino suç ailesinin bir üyesidir. John Jr., Peter, Gene ve Richard olmak üzere dört kardeşi vardır.

1952 doğumlular
Gambino Ailesi
Uyuşturucu kaçakçıları
Organize suçlar

Vincent Gotti


Karanfil aşağıdaki anlamlara gelebilir:

 Karanfil (çiçek), otsu bir bitki
 Karanfil (baharat), syzygium aromaticum ağacından elde edilen bir baharat
 Karanfil yaprakbükeni
 Karanfil Devrimi, Portekiz'de 25 Nisan 1974 günü şiddet kullanılmadan gerçekleştirilen askerî darbe
 Fatma Karanfil, tiyatro, sinema ve dizi oyuncusu
 Karanfil, Buca
 Karanfil, Karkamış
 Karanfilköy, Beşiktaş
 Karanfil Sokak
 Karanfiller, Çine

Karanfil


Les Orthornavirae  sont un règne de virus à ARN codant une ARN polymérase ARN-dépendante (RdRp).

Il s'agit de la classification du Comité international de taxonomie des virus.

Ce taxon correspond aux groupes 3, 4, 5 de la Classification Baltimore. Il ne contient notamment pas les retrovirus.

Liste des embranchements
 Duplornaviricota
 Kitrinoviricota
 Lenarviricota
 Negarnaviricota
 Pisuviricota

Exemples notables

Le virus Emesvirus zinderi (encore appelé Bactériophage MS2) a une importance historique en génomique car il s'agit du premier séquençage d'un gène en 1972, puis du génome d'un virus à ARN réalisé en 1976 par une équipe gantoise, ce qui a fait l'objet de deux publications dans Nature.

Les coronaviridae sont une famille de virus contenant notamment les Coronavirus, dont certains membres peuvent provoquer des maladies humaines graves.

Références

  Kuhn J.H., Adkins S., Agwanda B. et al., 2021. Taxonomic update of phylum Negarnaviricota (Riboviria: Orthornavirae), including the large orders Bunyavirales and Mononegavirales. Arch Virol 166, 3513–3566, .

Liens externes

  Proposition de taxonomie des virus de 2019: Orthornavirae sur le site de l'ICTV (site visité le 14 avril 2022).
  Orthornavirae sur le site d'UniProt (site visité le 14 avril 2022).

Règne (nom scientifique)
Règne de virus

Orthornavirae


An Platanthera florentia in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Adrien René Franchet ngan Paul Amédée Ludovic Savatier. An Platanthera florentia in nahilalakip ha genus nga Platanthera, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Platanthera

Platanthera florentia