Le Voyage en Tunisie () est un voyage important dans l'histoire de l'art, que les trois peintres Paul Klee, August Macke et Louis Moilliet ont effectué en Tunisie en . Lors de ce voyage, Klee et Macke en particulier ressentent de fortes impressions de couleurs, de formes et de lumière qui influencent durablement leur création artistique à l'aube de l'art abstrait moderne. Le voyage est le sujet de nombreuses réflexions et analyses sur l'histoire de l'art, qui voient dans ce voyage le dépassement de l'expressionnisme allemand vers l'art non-figuratif, abstrait et moderne, en particulier chez Paul Klee. Il est considéré par l'histoire de l'art comme un événement clé dans l'art du .

Antécédents
August Macke s'intéresse déjà à l'art oriental vers 1910. On trouve ainsi des tableaux et des tentures murales de sa main représentant des personnages habillés à l'orientale. Il est inspiré par la visite d'une exposition à Munich qui présente de l'art musulman en . Cette exposition s'inspire de la vision et des attentes romantiques des Européens du centre de l'Europe vis-à-vis de l'art oriental, influencées par les légendes et les contes de fées, telles que représentées par la peinture romantique européenne occidentale du , dans laquelle l'Orient est dépeint comme un symbole de richesse, de cruauté, de sensualité et de danger, ce qui n'est rien de plus que la projection des propres désirs des Européens, par exemple chez Eugène Delacroix dans son tableau La Mort de Sardanapale de 1822. Henri Matisse, qu'August Macke apprécie, se rend plusieurs fois en Afrique du Nord (1911-1912 et 1912-1913). Ses œuvres sont présentes dans des collections allemandes, notamment chez Bernhard Koehler, le mécène d'August Macke.

Louis Moilliet séjourne déjà en Tunisie en 1907 et 1909-1910 et y connaît quelque peu le pays. Il fait la connaissance d'August Macke à l'occasion de son voyage de noces à Berne, où les jeunes mariés Macke sont hébergés dans la pension de sa mère. Paul Klee connaît déjà Moilliet depuis ses années de lycée en 1903. Les connaissances de Moilliet sur la Tunisie consistent en sa relation avec un couple de médecins bernois, Ernst Jäggi et Rosa Jäggi-Müller, chez qui il peut séjourner en tant qu'invité. En 1911, Klee et Macke, qui travaille à l'époque à Hilterfingen, se rencontrent par hasard chez Moilliet, qui habite à . En , ils se rencontrent à nouveau, cette fois chez Macke, et Klee propose d'entreprendre un voyage commun en Tunisie. Comme les trois ont besoin d'un soutien financier, on cherche des donateurs et des mécènes. Les tableaux réalisés pendant et après le voyage doivent servir de contrepartie. Ainsi, après le voyage, Paul Klee cède des œuvres d'une valeur de 500 francs au pharmacien Bornand de Berne. Macke réussit à convaincre son collectionneur Bernhard Koehler de soutenir financièrement le voyage. La mère de Moilliet est en revanche sceptique, mais les Jäggi de Tunis promettent de remédier à la situation et les trois peuvent être hébergés dans leur maison de campagne locale. Moilliet se procure l'argent du voyage auprès de ses connaissances. En échange du gîte et du couvert, les peintres doivent peindre une chambre dans la maison de campagne de Jäggi.

Paul Klee tient un journal méticuleusement précis lors de ce voyage, ce qui permet une reconstitution exacte avec ses étapes. Le , Klee et Moilliet se rendent en train à Marseille pour y rencontrer Macke, qui est déjà arrivé et y a assisté à une corrida. Deux jours plus tard, ils embarquent à bord du paquebot Carthage, qui arrive à Tunis le . Ils sont pris en charge par la famille Jäggi. Moilliet et Klee peuvent d'abord se loger dans l'appartement en ville des Jäggi, tandis que Macke a assez d'argent pour descendre au Grand Hôtel de France.

Séjour à Tunis, Hammamet et Kairouan
Les artistes passent la journée en dehors de la ville, dans la banlieue de Saint-Germain (actuelle Ezzahra), où les Jäggi ont une maison de campagne au bord de la mer. On écrit, on dessine et les premières aquarelles voient le jour. Macke et Klee commencent à peindre une pièce de la maison. Klee peint un Arabe et une Arabe à gauche et à droite de la cheminée, Macke réalise sur un autre mur une scène de marché avec un âne aux couleurs vives de l'eau. Ils font des excursions à Carthage et visitent des villes arabes qui n'ont pas le caractère colonial européen de Tunis, mais aussi le village d'artistes de Sidi Bou Saïd. Le , ils séjournent à Hammamet et, le 15, ils se rendent à Kairouan. C'est là que sont créées les œuvres les plus importantes du voyage. Les impressions sont si fortes pour Klee qu'il veut repartir pour Tunis dès le . Les deux autres le suivent. Le 19, Klee rentre en Europe : il prend le bateau à vapeur Capitaine Pereire jusqu'à Palerme, puis le train jusqu'à Naples et arrive à Berne le . Moilliet et Macke y restent encore quelques jours. Macke est ravi et écrit à son mécène Bernhard Koehler : .

Œuvres créées
Macke peint la plupart des tableaux lors de ce voyage ; l'historien de l'art Hans Christoph von Tavel parle en 1982 de cinquante aquarelles et de . À cela s'ajoutent de nombreuses photos. Pour Klee, il avance le chiffre de cinquante œuvres, composées d'aquarelles, de dessins à la plume et au crayon, d'un dessin au pinceau et d'une peinture à l'huile sur carton. Moilliet n'a que peu peint durant ce voyage. On lui attribue trois aquarelles et cinq dessins. En revanche, Peter Fischer, ancien directeur du Centre Paul-Klee, donne des chiffres plus actuels issus de la recherche. Dans sa préface au catalogue Die Tunisreise 1914, il fait état de 33 aquarelles et de 79 dessins dans trois carnets d'esquisses, que Macke a créés lors de son voyage. Pour Klee, il s'agit de trente aquarelles et treize dessins, et pour Moilliet de trois aquarelles et onze dessins. Louis Moilliet a assumé le rôle d'organisateur et de guide lors du voyage, après tout il avait déjà visité le pays auparavant.

Conséquences pour les artistes
Inspirés par la richesse des couleurs, l'exotisme étranger et l'intensité de la lumière naturelle des paysages nord-africains, Paul Klee et August Macke réalisent des aquarelles d'une clarté et d'une luminosité impressionnantes, tandis que Moilliet reste en retrait lors de ce voyage.

Pour Paul Klee, le voyage à Tunis marque un tournant dans son travail artistique. Dès le 8 avril, il note dans son Journal ses objectifs :  C'est aussi dans son Journal – daté du  à Kairouan – qu'il note le passage célèbre :

Les surfaces colorées rectangulaires, si caractéristiques de Klee par la suite, qu'il voit dans l'architecture urbaine arabe, renforcent l'influence cubiste déjà présente depuis son voyage chez Robert Delaunay à Paris et se retrouvent longtemps dans son œuvre artistique, même sous forme de variations.

La couleur, qui a si durablement marqué Paul Klee, fait depuis longtemps partie intégrante de l'art d'August Macke. Lui aussi connaît et apprécie le style orphique de Delaunay. L'ami de Macke, Franz Marc, s'adresse à lui en plaisantant, dans une lettre du , sous le nom d'August Vonderfarbe car Macke savait peindre ses tableaux avec effet grâce à des couleurs vives et une composition sûre. Ses travaux réalisés lors de son voyage à Tunis sont l'apogée de sa création artistique. Ses aquarelles renoncent totalement à la perspective et à la profondeur de l'espace. Des surfaces colorées géométriques presque abstraites, de petits carrés comme chez Klee, déterminent désormais le contenu du tableau, afin d'expérimenter l'effet de couleurs contiguës. Macke a prévu de créer plus tard des tableaux d'après ses aquarelles et ses dessins, mais il n'en a pas l'occasion car, quelques mois seulement après son voyage à Tunis, August Macke est tué pendant la Première Guerre mondiale.

Pour Louis Moilliet, la Tunisie n'est pas une terre inconnue : il s'y est déjà rendu en 1908 et en 1909. Lors de son deuxième voyage, la végétation l'a tellement séduit qu'il y reste huit mois avec une courte pause. Après une averse nocturne hivernale, il trouve un champ qui, la veille, semblait desséché, avec une semence levée de dix centimètres de haut au matin. En utilisant la technique de la peinture à l'huile, il réalise des tableaux décrivant ce processus de végétation, principalement avec les couleurs primaires. Moilliet s'intéresse également de manière critique au cubisme, à l'expressionnisme (son tableau Dans la Variété de 1913 exposé au musée des Beaux-Arts de Berne présente des influences berlinoises et à l'abstraction). Il est également impressionné, comme Klee, par l'architecture urbaine islamique qui semble sans perspective et qui lui permet de se détacher de l'objet. Moilliet rapporte dans une interview avec l'historien de l'art  que lui, Macke et Klee avaient acheté dans un village arabe des dessins aquarelles d'artistes tunisiens représentant les tombes de marabouts avec des couleurs particulières. Ce n'est que lors de visites ultérieures en 1919-1920 et 1928 que Moilliet commence à transposer ses impressions en peinture dans ses aquarelles nord-africaines. Contrairement à ses collègues artistes, l'exotisme du paysage tunisien ne l'impressionne plus autant. Il se limite donc au rôle d'organisateur et de guide touristique.

Après le voyage
August Macke est mort pendant la Première Guerre mondiale, le , cinq mois après son voyage à Tunis, à Souain-Perthes-lès-Hurlus, dans le nord-est de la France. Six jours plus tôt, il reçoit encore la Croix de fer. Paul Klee est mobilisé en , mais peut poursuivre son travail artistique pendant la Première Guerre mondiale. En 1916, la femme de Moilliet meurt à la naissance de leur premier enfant, et il commence alors une vie errante et instable. En 1917, six aquarelles de Klee sur Tunis sont présentées à la galerie berlinoise Der Sturm. En 1920, le marchand d'art munichois Hans Goltz expose 362 œuvres de Klee et en vend au moins dix en rapport avec le voyage à Tunis. Moilliet se rend à nouveau en Tunisie de  à  et put y travailler artistiquement. Auparavant, il a passé un certain temps chez Hermann Hesse au Tessin. Walter Gropius appelle Klee au Bauhaus de Weimar. En 1921, Klee achève la version remaniée de son célèbre journal en vue de sa publication. Moilliet part pour une longue période au Maroc. En 1923, Klee termine provisoirement son travail avec des impressions de son voyage à Tunis. En 1925, Moilliet achève sur commande un vitrail aux motifs arabes pour la maison privée des collectionneurs d'art  et Margrit Rupf à Berne. En 1928-1929, il séjourne à nouveau en Tunisie et peint d'autres tableaux aux couleurs intenses. Klee visite l'Égypte à cette époque. Moilliet vient pour la dernière fois en Tunisie cet hiver-là, puis il part dans le sud de l'Espagne. En 1931, Klee devient professeur à l'Académie des beaux-arts de Düsseldorf, puis est renvoyé en 1933 sous la pression des nationaux-socialistes et retourne en Suisse. À partir de 1936, Moilliet ne s'occupe plus que de vitraux. Dans le cadre de la diffamation de l'art moderne par les nationaux-socialistes en tant qu', des œuvres d'August Macke et de Paul Klee sont confisquées et présentées dans l'exposition . En raison des protestations des officiers de la Seconde Guerre mondiale et de sa décoration de la Croix de fer, les œuvres de Macke sont retirées de l'exposition. En 1936, une rétrospective des œuvres de Louis Moilliet a lieu au Kunsthaus de Zurich. En 1940, Klee meurt. Les œuvres de Moilliet sont exposées en 1961 au Kunstmuseum de Bâle et à la Kestnergesellschaft de Hanovre. Moilliet lui meurt en 1962.

Importance pour l'histoire de l'art
Le voyage en Tunisie est considéré dans l'histoire de l'art comme le mythe de la naissance de l'art moderne. L'abstraction de la peinture, qui se développe jusque-là de manière plutôt hésitante, prend un nouvel élan après ce voyage, même si la catastrophe de la Première Guerre mondiale y contribue aussi largement. Les trois peintres se sont déjà penchés sur le thème de l'abstraction et de la non-figuration, mais le voyage stimule leur évolution vers un nouvel art. La décomposition prismatique des couleurs dans les tableaux de Robert Delaunay après 1912, appelée cubisme orphique, est connue et appréciée des trois voyageurs de Tunis. Klee, Macke et Moilliet contribuent, avec les œuvres réalisées lors de leur voyage, à une nouvelle image de l'Orient qui dépasse les idées reçues du . La technique picturale qu'ils utilisent donne en outre une nouvelle importance à l'aquarelle.

Selon Michael Baumgartner, historien de l'art et spécialiste de Klee, ce voyage des trois peintres . Pour Klee particulièrement, qui contribue lui-même, avec son célèbre passage, à forger le mythe qui entoure ce voyage. Au delà de ce voyage même, un autre aspect de Paul Klee est également  et mis en avant beaucoup plus tôt par la critique. Dès 1921, le critique d'art Wilhelm Hausenstein se penche sur Paul Klee et le surestime en le présentant comme un  qui serait revenu à ses origines grâce à ce voyage :  serait la conséquence de son précédent séjour à Rome, où il a absorbé des influences arabes et où, après la , lorsque , il a pris . Klee lui-même a spéculé qu'il pourrait être d'origine orientale du côté maternel, car leurs ancêtres étaient originaires du sud de la France, et il en fait part à Hausenstein.

Depuis les années 1950, le voyage est un sujet d'histoire de l'art et de recherche. Les historiens qui s'y sont intéressés ont . C'est Werner Haftmann qui ouvre le bal dans un ouvrage publié en 1950. En s'inspirant du célèbre passage du Journal, il écrit : .  et  publient en 1958 la première monographie du voyage à Tunis et sont également enthousiastes, en particulier en ce qui concerne August Macke, le voyage étant même pour eux .

Ce n'est que plus tard que le journal de Paul Klee, qui sert de base à presque toutes les analyses et réflexions, est considéré de manière plus critique. L'historien de l'art et commissaire d'exposition  se penche en détail sur les notes de Klee et considère le Journal III non plus comme un recueil d'entrées spontanées rédigées sur place, mais comme des textes autobiographiques compilés dans les années 1920 et 1921 à partir d'une version originale disparue. La célèbre phrase de Klee,  n'a donc été stylisée par Klee que longtemps après le voyage, comme une sorte d' pour le débat controversé qui a débuté dans les années 1920 sur une conception scientifique théorique de la théorie des couleurs de la part du chimiste Wilhelm Ostwald.

Expositions (sélection)
 Die Tunisreise: Klee, Macke, Moilliet, , Münster, 12 décembre 1982-13 février 1983.
 Die Tunisreise: Klee, Macke, Moilliet, Centre Paul-Klee, Berne, 14 mars-22 juin 2014.
 Klee Macke Moilliet – Tunis 2014, Musée national du Bardo, Tunis, 28 novembre 2014-14 février 2015.
 Paul Klee in Nordafrika. 1914 Tunesien | Ägypten 1928, Musée Berggruen, Berlin, 3 mars 2020-10 janvier 2021.

Notes et références

Notes

Références

Annexes

Bibliographie

Français
 .
 .
 .
 .
 .
 .

Allemand
 .
 .
 .

Autres
 .

Articles connexes
 Die Tunisreise

Liens externes

 .
 .
 .

Voyage
Paul Klee
Expressionnisme
Histoire de l'art en Tunisie

Voyage en Tunisie


Olaylar
 10 Ocak - Boğdan Prensliği komutanı III. Ştefan ile Osmanlı Devleti komutanı Hadım Süleyman Paşa arasında Racova Muharebesi gerçekleşti.
 Osmanlı Padişahı Fatih Sultan Mehmet, Kırım Hanı Mengli Giray Han'ın müstakil bir hükümdar gibi olduğu 7 maddelik bir antlaşma akdetti ve Kırım Osmanlı Devleti'nin bir parçası haline geldi.
 İngiltere ve Fransa arasında Picquigny Anlaşması imzalandı ve aralarındaki savaş sona erdi.
 Brugge'de William Caxton tarafından ilk İngilizce kitap basıldı.
 Fatih Sultan Mehmet tarafından Sisam Adası fethedildi.

Doğumlar
 6 Mart - Michelangelo, Rönesans dönemi İtalyan ressam, heykeltıraş, mimar ve şair (ö. 1564)
 11 Aralık - X. Leo, papa (ö. 1521)
 tarihi bilinmeyen
 Alejo Fernández, İspanyol ressam (ö. 1545)
 Cesare Borgia, Rönesans İtalyası'nda asker ve siyasetçi (ö. 1507)
 Diego de Almagro, İspanyol serüvenci (ö. 1538)
 Gendun Gyatso, 2. Dalay Lama (ö. 1541)
 Marcantonio Trevisan, Venedik Cumhuriyeti'ne "Doçe" unvanı ile devlet başkanlığı yapan 80. düka (ö. 1554)
 Oliverotto Euffreducci, İtalyan condottieri ve Marche bölgesindeki Fermo hükümdarı (ö. 1502)
 Şehzade Mahmud, Osmanlı Padişahı II. Bayezid'ın oğlu, Yavuz Sultan Selim'in kardeşi (ö. 1506 - 1507)
 Vasco Núñez de Balboa, İspanyol kâşif ve serüvenci, Büyük Okyanus'u gören ilk Avrupalı (ö. 1519)

Ölümler
 10 Aralık - Paolo Uccello, veya Paolo di Dono, İtalyan Rönesansı başlangıcında Floransa ekolünde bulunan ressam (d. 1397)
 tarihi bilinmeyen
 Afanasiy Nikitin, Rus tacir ve o dönem Türklerin elinde bulunan Hindistan'a seyahatini Niccolò de' Conti'den sonra kaleme alan ilk gezgin

1475


FK Jedinstvo Ub ist ein serbischer Fußballverein.

Geschichte
Der Verein wurde 1920 in Ub gegründet. Einer der bedeutendsten serbischen und jugoslawischen Fußball-Trainer, Dragan Džajić, begann in diesem Fußballklub seine Karriere.
Auch Dušan Savić, Ratko Colić und Nemanja Matić haben in diesem Verein ihre ersten Schritte gemacht. Während der 1990er und 2000er spielten viele andere Profi-Fußballer in dem Verein, wie Boško Janković, Boban Bajković, Nenad Kovačević, Aleksandar Luković, Dušan Basta, George Tutorić, Persipura, Dejan Musović, Miloš Drobnjak, Boban Stojanović, Marko Perović, Saša Vulević, Slavoljub Đorđević, Nenad Milašinović, Dusan Kerkez, Vladimir Sindjić oder Kuzeljević Radosav Petrović.

Weblinks
 Offizielles Sportportal von Ub
 Profil vom Verein

Ub
Opština Ub

FK Jedinstvo Ub


Helgi Dam Ziska (født 26. juli 1990 i Tórshavn, Færøerne) er den hidtil bedste færøske skakspiller, og den første og hidtil eneste færing, der har opnået titlen Skakstormester. Han kvalificerede sig til titlen ved Skakolympiaden den 12. september 2016, efter at han havde vundet over Jose Daniel Gemy fra Bolivia.
Pr. august 2016 er hans ratingtal 2547, ingen anden færinger har opnået så højt ratingtal. Titlen blev tildelt ham nogle måneder senere, i 2017.

Karriere
Ziska startede med at spille skak som barn. Han var tæt på at cykle ind i daværende verdensmesteren Garry Kasparov, da Ziska som 10-årig kom cyklende i Tórshavn gader i juni 2010. Kasparov var på besøg på Færøerne og krydsede gaden sammen med Rani Nolsøe, daværende formand for Færøsk Skakforbund og Torbjørn Jacobsen, daværende kulturminister for Færøerne. Helgi Dam Ziska blev færøsk mester i skak for ungdom i 2004. Efter at han havde vundet blev han interviewet til det færøske fjernsyn af Tórður Mikkelsen, og Ziska sagde til ham, at hans mål var at blive skakstormester. Dette fortalte han i et interview til Kringvarp Føroyas radiovært Suni Merkistein i 2012.

2006 - Nordisk ungdomsskakmester og vandt over Timman
I februar 2006, blev Ziska nordisk mester i skak for ungdom. Ved Chess Open 2006 i Reykjavik vandt han over den hollandske skakstormester, Jan Timman, der havde været kandidat til at blive verdensmester, men tabte mod Karpov, han var den bedste skakspiller i 1980'erne og 1990'erne i Vesteuropa og en af de fem største i verden. Helgi Dam Ziska var kun 15-år gammel, da han vandt over Timman.

Copenhagen Chess Challenge
Ziska blev nummer to ved Copenhagen Chess Challenge i 2012 og i 2014.

Danmarksmesterskabet
Ziska blev nummer to ved Danmarksmesterskabet i skak 2013, næst efter Davor Palo.

Skakolympiaden
Helgi Dam Ziska har sammen med det færøske skaklandshold deltaget ved skakolympiaden i 2006, 2008, 2010, 2012, 2014 og 2016. Ved Skakolympiaden 2016 spillede han remis mod verdensmesteren fra 2005, Veselin Topalov.

Vinder af European Small Nations Chess Championship 2016
I april 2016 deltog Ziska ved European Small Nations Individual Chess Championship 2016, som er en skakkonkurrence for små nationer i Europa, hvor hver nation har en skakspiller med, dog har værtsnationen to spillere, og derudover udvælges der en ekstra spiller fra en af landene ved et wildcard. Konkurrencen endte med, at Ziska vandt med 9½ points af 11 mulige og kvalificerede sig derved til World Cup 2017, som vil afholdes i Tbilisi.

Hæder
 2006 - Årets sportsnavn på Færøerne - arrangør: Kringvarp Føroya
 2006-2010 - Årets færøske skakspiller, valgt af andre færøske skakspillere ved arrangement hos (Talvsamband Føroya)

Noter

Eksterne henvisninger

Skakspillere fra Færøerne
Skakstormestre

Helgi Dam Ziska


Colette Janine Marchand (født 29. april 1925, død 5. juni 2015) var en fransk balletdanser, koreograf og skuespiller. Hun var nomineret til en Oscar for bedste kvindelige birolle i 1952 for sin præstation som Marie Charlet i Moulin Rouge, instrueret af John Huston.

I løbet af sin dansekarriere blev hun anset for at være en af de største dansere i Europa, kendt som "Les jambes" (Benene), sammen med Violetta Elvin, Zizi Jeanmaire, Yvette Chauviré, Janine Charrat og Margot Fonteyn. Marchand rejste rundt om i verden som danser og dansede med mange af de største balletdansere fra 1940'erne og 1950'erne.

Privatliv
Marchand blev født i Paris, Frankrig, datter af Alice (født Lioret) og Roger Marchand. Hun begyndte sin karriere på Paris Opera Ballet.

Hun blev gift med Jacques Bazire, den musikalske direktør for Roland Petit Ballet. Hun døde den 5. juni 2015, 90 år gammel, og blev overlevet af sin søster, Yvonne (Marchand) Le Bras.

Karriere
Hun optrådte som en prima ballerina på Broadway i Roland Petits Les Ballets de Paris (1949 & 1950). I 1950-showet optrådte Marchand et balletstykke med titlen The Boiled Egg, for hvilket hun modtog gode anmeldelser. I 1951 havde hun en fremtrædende rolle i Broadway musicalen Two on the Aisle, der løb for 276 forestillinger. I begyndelsen af 1950'erne, mens de optrådte på Broadway, blev Marchand omtalt i flere magasiner, herunder LIFE, og ville gøre optrædener på New York City tv-shows, herunder Ford Star Revue, Colgate Comedy Hour og Ed Sullivan Show.

I 1951 udlånte hun sin stemme til Isidore Iso' Venom and Eternity. I 1952 modtog hun en Golden Globe Award som mest lovende kvindelige nykommer i Moulin Rouge, samt en nominering til BAFTA for mest lovende nykommer. I 1953 blev hun instrueret af Orson Welles i The Lady in the Ice. Hendes andre filmoptræden var sjældne: Ungarische Rhapsodie, Par Ordre du Tsar og den musikalske kortfilm Romantic Youth (også som koreograf) (alle 1954).

Referencer

Eksterne henvisninger

Dansere fra Frankrig
Skuespillere fra Frankrig
Koreografer fra Frankrig
Personer fra Paris
Franskmænd i 1900-tallet
Franskmænd i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere

Colette Marchand


Sala Centenarului  (în , în , fostă Hala Ludowa) este o clădire istorică din Wroclaw, Polonia. Aceasta a fost construită după planurile arhitectului Max Berg în 1911-1913, atunci când orașul făcea parte din Imperiul German. Max Berg a proiectat Sala Centenarului să servească drept structură multifuncțională pentru a găzdui "expoziții, concerte, spectacole de teatru și operă și evenimente sportive".

Construcția și împrejurimile sunt vizitate frecvent de turiști și de populația locală. Aceasta se află aproape de alte atracții turistice populare, cum ar fi Grădina Zoologică din Wrocław, Grădina Japoneză, și Pergola cu havuzul.

Ca un prim punct de reper al arhitecturii din beton armat, clădirea a devenit unul dintre monumentele oficiale naționale istorice ale Poloniei desemnat astfel la 20 aprilie 2005, împreună cu cele Patru Cupole Pavilion, Pergola, și Iglica. Listarea sa este menținută de către Consiliul Patrimoniului Național din Polonia. Aceasta a fost, de asemenea, listată ca fiind unul din Locurile din Patrimoniul Mondial UNESCO în 2006.

Istoria

În capitala Sileziei, Breslau, la 10 martie anul 1813, regele Frederic Wilhelm al III-lea al Prusiei a chemat popoarele germane să se ridice împotriva ocupației lui Napoleon I, prin proclamația sa An Mein Volk. În luna octombrie a acelui an, în bătălia de la Leipzig, Napoleon a fost învins.

Deschiderea sălii a făcut parte din sărbătoarea de comemorare a 100 de ani de la bătălie, de unde și numele ei. Autoritățile municipale din Breslau au așteptat în zadar un ajutor de finanțare de la stat, în cele din urmă trebuind să suporte costurile enorme din propriile fonduri. Amenajarea terenului și a clădirilor din jurul sălii au fost decise de către Hans Poelzig, iar deschiderea a fost făcută pe 20 mai 1913 în prezența Prințului Moștenitor Wilhelm de Hohenzollern. Terenurile includ un iaz imens, cu fântâni, închis de o mare pergolă din beton în formă semieliptică. Dincolo de acesta, la nord, a fost amenajată o grădină japoneză. Dramaturgul Gerhart Hauptmann a pregătit special o piesă Festspiel în deutschen Reimen, dar punerea în scenă a lui Max Reinhardt a fost suspendată de către cercurile național-conservatoare pentru tendințele sale antimilitariste.

După evenimente, clădirea a fost utilizată mai mult în scopuri de agrement, găzduite pe terenurile de expoziții, folosite anterior pentru curse de cai. A fost, în mare parte, salvată de la devastare în urma asediului orașului din cel de-al Doilea Război Mondial și, după ce orașul a devenit parte a Republicii Populare Polone, potrivit Acordului de la Potsdam din 1945, sala a fost redenumită Hala Ludowa ("Sala Poporului") de către guvernul comunist. În 1948, o sculptură sub forma unui mare ac de metal înalt de 106 metri numit Iglica a fost instalată în fața clădirii. Sala a fost renovată în 1997 și în 2010.

Sala Centenarului a găzduit EuroBasket 1963 și un tur preliminar din grupa A al turneului EuroBasket 2009.

Sala continuă să fie utilizată pentru evenimente sportive și concerte.

După renovarea din 2010, arena poate găzdui 10.000 de spectatori.

Construcția
Cupola realizată pe modelul Festhalle Frankfurt a fost construită din beton armat, având un diametru interior de 69 m și o înălțime de 42 m. Era cea mai mare clădire de acest fel la momentul construcției. Cupola însăși are 23 m și este construită din oțel și sticlă. Jahrhunderthalle a devenit o clădire de referință în dezvoltarea structurilor de beton armat în secolul al XX-lea.

Sala a fost inițial prevăzut cu o orgă Sauer construită de Walcker Orgelbau, care, pe atunci, cu cele 15.133 de tuburi și 200 de registre ale sale, era cotată ca fiind cea mai mare din lume. Pe 24 septembrie 1913, Karl Straube a fost primul care a cântat la orgă, piesa lui Max Reger Introducere, Passacaglia și Fuga pentru Orgă Op. 127, compusă special pentru a sărbători această ocazie. Cele mai multe părți ale orgii au fost transferate la Catedrala din Wrocław, reconstruită după cel de-al Doilea Război Mondial.

Acces
Sala Centenarului se află la est de centrul orașului, dar se poate ajunge ușor la ea cu tramvaiul sau cu autobuzul.

Sala este deschisă zilnic pentru vizitatori, plătindu-se o mică taxă de intrare.

Note

Clădiri și structuri din 1913
Patrimoniul mondial în Polonia

Sala Centenarului


Nogometni klub Tabor Sežana (normalt bare kendt som Tabor Sežana) er en slovensk fodboldklub fra byen Sežana.

Klubben spiller i landets bedste liga, og har hjemmebane på Stadion Rajko Štolfa. Klubben blev grundlagt i 1923.

Historiske slutplaceringer

Referencer

Eksterne henvisninger
 Klubbens officielle hjemmeside
 PrvaLiga

Fodboldklubber i Slovenien
Etableret i 1923

NK Tabor Sežana


Epanomí, en  ou anciennement , est une ville et un ancien dème du district régional de Thessalonique, en Macédoine-Centrale, Grèce.

Depuis 2010, le dème est fusionné au sein de celui de Thermaïkós. La localité est située en banlieue, sud-est, de Thessalonique, à  du centre-ville.

La localité a une superficie de . Son littoral s'étend sur , tandis que son cap constitue la limite géographique du golfe Thermaïque.

Selon le recensement de 2011, la population du dème compte  tandis que celle de la ville s'élève à .

Notes et références

Voir aussi

Liens externes

Ville en Macédoine-Centrale
Ancien dème en Grèce
Dème en Macédoine-Centrale

Epanomí


Književnost u 1987. godini.

Hrvatska i u Hrvata

Osnivanja
Napisana djela, nastanak žanra, oživljenje žanra, prvo (posljednje kod izumrlih jezika) djelo na nekom jeziku u nekom žanru ili općenito, antološka djela..., osnivanja studija određenih jezičnih književnosti, književne povijesti, književne teorije, književnih časopisa, književnih priloga u inim tiskovinama, književnih emisija na radiju i televiziji, književne stranice na internetu, pojava književne kritike, književne manifestacije...

Rođenja
Rođenja poznatih osoba u svezi s književnošću.

Smrti
Smrti poznatih osoba u svezi s književnošću.

 26. siječnja: Zdravko Pucak, hrvatski pjesnik

Nagrade i priznanja
Uvođenje i dodjele književnih nagrada i priznanja, kao i neknjiževničke nagrade književnicima za književni rad (n.pr. nagrada grada itd.).

Svijet
Napisana djela, nastanak žanra, oživljenje žanra, prvo (posljednje kod izumrlih jezika) djelo na nekom jeziku u nekom žanru ili općenito, antološka djela..., osnivanja studija određenih jezičnih književnosti, književne povijesti, književne teorije, književnih časopisa, književnih priloga u inim tiskovinama, književnih emisija na radiju i televiziji, književne stranice na internetu, pojava književne kritike, književne manifestacije...

Rođenja
Rođenja poznatih osoba u svezi s književnošću.

Smrti
Smrti poznatih osoba u svezi s književnošću.

Nagrade i priznanja
Uvođenje i dodjele književnih nagrada i priznanja, kao i neknjiževničke nagrade književnicima za književni rad (n.pr. nagrada grada itd.).

Izvori

Godine 20. stoljeća
1987.

Književnost u 1987.


Serežanin ili serežan (prema madž. sereg: vojska), naziv je za vojnika u serežanskoj četi. Postrojbe serežana bile su ustrojene nakon Karlovačkoga mira 1699. Postojale su sve do razvojačenja Vojne krajine 1873. Činile su ih neredovite vojne postrojbe koje su koje su bile naoružane puškama, pištoljima i jataganima. Vojnu su obvezu služili bez plaće, ali su imali su doređene povlastice i bili izuzeti od svih oblika podavanja. Nadzirali su granice s Osmanskim Carstvom, provodili su sanitarne zakone i carinske poslove, a kao vrsta vojnoga redarstva bili su zaduženi i za održavanje reda unutar pukovnija kojima su pripadali. U sastavu krajiških pukovnija nalazio se po jedan odjel serežana pod zapovjedništvom oberbaše ili harambaše, a niži serežanski zapovjednici bili su unterbaše ili vicebaše. U 19. st. na cijelom području Hrvatske i Slavonske krajine bila je ustrojena četa od 360 serežana, koja se dijelila na krila pod satnikom, a ova na desetine pod stražarmeštrom ili nadserežaninom.

Izvori

Hrvatska povijest (1527. – 1790.)
Hrvatska vojna povijest

Serežani


Robert Lawrence Moses (Nueva York, 28 de enero de 1948) es un baterista, percusionista, vibrafonista, clarinetista, compositor y director de orquesta de jazz estadounidense, hijo de Richard Moses, que ejerció de "jefe de prensa" de Charles Mingus y Max Roach.

Historial
Sus primeros trabajos profesionales, en grupos de salsa, los realiza con el vibráfono. Después, a partir de 1964 y hasta comienzos de la década de 1980, trabajará con Roland Kirk, en los "Free Spirits" de Larry Coryel, con Gary Burton, Michael Lawrence, la Jazz Composer's Orchestra, Jack DeJohnette, Dave Liebman, Pat Metheny, Steve Kuhn y muchos más, con los que también grabará. En 1982 forma una big band, con la que graba dos discos, reduciendo después la formación a quinteto (1984). en los años 1990 trabaja, entre otros, con John Lockwood y John Medeski, además de dar clases en el Conservatorio de Nueva Inglaterra.

Como compositor y arreglista, está muy influido por Mingus y por Gil Evans.

Discografía seleccionada

Como líder
Bittersuite in the Ozone (1975)
Devotion (1979, Soul Note), publicado después como Family (1980)
When Elephants Dream of Music (1982)
Visit with the Great Spirit (1983)
The Story of Moses (1987)
Love Everlasting (1987)
Time Stood Still (1993)
Falling From Grace (1995)
Nishoma (2000)
Drumming Birds (2003)
Love Animal (2003)

como acompañante
Con Gary Burton
Dreams So Real (ECM, 1975)
Con Steve Kuhn
Motility (ECM, 1977)
Non-Fiction (ECM, 1978)
Playground con Sheila Jordan (ECM, 1979)
Last Year's Waltz (ECM, 1981)
Con Pat Metheny
Bright Size Life (ECM, 1976)
Con Steve Swallow
Home (ECM, 1979)

Referencias

Bibliografía

 CARLES, Phillipe; CLERGEAT, André & COMOLLI, Jean-Louis: Dictionaire du jazz . Robert Laffont Edt, París, 1988. ISBN 2-221-04516-5

Notas

Enlaces externos

 Bob Moses, y Gil Evans, en la emisión del 23 de marzo de 1987 del programa de La 2 (TVE) Jazz entre amigos.

Bateristas de jazz de Estados Unidos
Directores de big bands
Músicos de jazz moderno

Bob Moses


Paschalis 1. (født Pascale Massimi; død 11. februar 824) var pave fra 25. februar 817 til sin død i 824. Hans mor var den kendte religiøse kvinde Episcopa Theodora. Hans far hed Bonosus, og han blev født Rom.

Referencer

Paver i middelalderen

Pave Paschalis 1.


Ave, OsEconomia! spomenica je iz 2021. hrvatske književnice Jasne Horvat posvećene Ekonomskom fakultetu u Osijeku, smještenom u zgradi bivše Oružničke vojarne na Trgu Ljudevita Gaja u Osijeku. Ave, OsEconomia! donosi 60 poglavlja pri čemu svako poglavlje predstavlja jednu temu u životu Ekonomskog fakulteta u Osijeku. Poglavlja su ujedno simboličke godine Fakulteta, ali i minute jednoga sata.  Ave, OsEconomia! konstrukcijski je tekst po svemu srodan oulipovskom propitivanju potencijala književnosti.
Ave, OsEconomia! je multimedijska knjiga dostupna u otvorenom pristupu na mrežnim stranicama Ekonomskog fakulteta u Osijeku.

Izvori

Vanjske poveznice

Hrvatska književnost

Ave, OsEconomia!


An Rhynchospora comata in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Heinrich Friedrich Link, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Schult.. An Rhynchospora comata in nahilalakip ha genus nga Rhynchospora, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Rhynchospora

Rhynchospora comata


Paraguay TV es un canal de televisión abierta pública paraguayo. Es el primer canal en trasmitirse a través de TDT en el país y, a la vez, el primer canal cuyo propietario es el Gobierno de Paraguay.

Su programación está enfocada a la difusión de noticias estatales, siendo el único canal del país con más de 8 horas diarias de noticiarios en vivo.

Historia
En el marco de los festejos por el Bicentenario de la Independencia de Paraguay, el 14 de mayo de 2011 se inauguró el nuevo canal del Estado paraguayo denominado TV Pública Paraguay, siendo el canal más moderno del país. La inauguración consistía en el primer paso para la puesta en marcha del proyecto televisivo que salió al aire el 15 de agosto de ese mismo año. Entre el 15 de agosto y el 11 de diciembre de ese mismo año mantuvo una grilla provisoria. El 29 de octubre del mismo año tuvo su primera transmisión Oficial, con el seguimiento en vivo y en directo de la XXI Cumbre Iberoamericana celebrada en Asunción (Paraguay), el cual se pudo ver por el canal 14 (Analógico) y el canal 15.1 (Digital) de TDT y para todo el mundo a través de su satélite Intelsat.

Para el 10 de diciembre de 2011 siendo el segundo día del Encuentro de Comunicadores del Estado (ECOE), se inició con la presentación de la grilla de programaciones del canal, y también anunció que saldrá al aire con su transmisión oficial a partir del lunes 12 de diciembre de ese año.

El 16 de agosto de 2013, cambia de imagen corporativa y de nombre.

En diciembre de 2015 la emisora estatal de televisión Paraguay TV se encargó de generar la señal y las imágenes limpias a disposición libre y gratuitamente, de la XLIX Cumbre del Mercosur para todos medios de televisión nacional e internacional desde el Centro de Convenciones de la Confederación Sudamericana de Fútbol.

En mayo de 2016 Paraguay TV anunció oficialmente que sería el único canal de aire en transmitir todos los encuentros de la Copa América Centenario, desde las diferentes ciudades de Estados Unidos. La señal fue generada por Unicanal que cedió los derechos de transmisión de los partidos a Paraguay TV.

En diciembre de 2016 y enero de 2017 en coproducción con Telefuturo el canal estatal fue el canal oficial del Rally Dakar siendo el único canal paraguayo en ofrecer más de 100 horas de espacio en pantalla dedicada exclusivamente a la competencia.

Desde el 13 de octubre de 2017, el canal se encontraba disponible en la plataforma de televisión digital terrestre de Argentina en el dial 22.3 a nivel nacional por medio de la empresa pública estatal Radio y Televisión Argentina S.E.. A diferencia de la señal disponible en Paraguay, dentro de la plataforma argentina, el canal emitía en la relación de aspecto 4:3 por medio del pan and scan, que supone una pérdida de imagen ya que se le recorta los extremos laterales para que pueda caber en un televisor de tubo de rayos catódicos.

Desde mediados de julio de 2018 fue activada la torre retransmisora de la señal en la ciudad cercana a Asunción, San Lorenzo en el canal 15 UHF virtual 32.2 y 32.3 provocando una gran interferencia en toda la capital debido a que interfería con la señal de Asunción que de la misma manera transmite en el canal 15 UHF virtual 15.1 y 15.2 en la TDT de ese país.

El 14 de agosto de 2018 la señal cesó sus emisiones en la plataforma de la TDA Argentina, dejando su lugar vacante y durante 9 meses, el canal fue reemplazado por Mirador pero años después el 1 de octubre de 2022, Mirador fue reemplazado por el canal Aunar.

El 1 de octubre de 2022 hasta el 15 de octubre de 2022 fue el único canal en emitir los Juegos ODESUR Asunción 2022 en vivo.

Paraguay Noticias

En marzo de 2015, el servicio informativo Paraguay Noticias, cumplió su primer aniversario como un noticiero de 8 horas diarias de lunes a viernes, especiales los fines de semana y programas exclusivos en guaraní, los que en total, suman más de 2000 horas de información brindadas en un solo año.

La decisión de apuntar a un canal informativo, fue la primera iniciativa del entonces ministro de la Secretaría de Información y Comunicación, Fabrizio Caligaris Ramos, quien en agosto de 2013, días después de asumir el cargo, tomó la decisión de presentar al canal de TV como medio informativo, al inicio con 3 horas, luego 6, hasta consolidar las 8 horas de información diaria.

Diariamente el equipo de Paraguay Noticias que va desde los conductores, productores y técnicos preparan los noticieros que se emiten desde las 06:00 a 08:30 y de 11:00 a 13:00 con Ernesto Almada, Matías Aranda y un gran equipo de cronistas que cubre el curso de la información al instante.

Logotipos

Eslóganes
 2011-2013: Jajotopá (Nos encontramos)
 2011-2013: Nuestras historias
 2013-2019: Creciendo Juntos
 Desde 2019: Más cerca tuyo

Referencias

Enlaces externos

Televisión de Paraguay
Canales de televisión de Paraguay
Canales de televisión abierta de Latinoamérica
Empresas públicas de radiodifusión

Paraguay TV


Wladimir Petrovich Köppen ( ; ; , ; 25 September 1846 – 22 June 1940) was a Russian–German geographer, meteorologist, climatologist and botanist. After studies in St. Petersburg, he spent the bulk of his life and professional career in Germany and Austria.  His most notable contribution to science was the development of the Köppen climate classification system, which, with some modifications, is still commonly used.  Köppen made significant contributions to several branches of science, and coined the name aerology for the science of measuring the upper air/atmosphere.

Background and education

Wladimir Köppen was born in St. Petersburg, Russia. He lived there until he was 20 years old. He died in Graz, Austria. Köppen's grandfather was one of several German doctors invited to Russia by Empress Catherine II to improve sanitation and was later personal physician to the tsar. His son, Wladimir's father, Peter von Köppen (1793–1864), was a noted geographer, historian and ethnographer of ancient Russian cultures and an important contributor to intellectual exchanges between western European slavists and Russian scientists. He attended secondary school in Simferopol, Crimea, and began his studies of botany in 1864 at the University of St. Petersburg.

He frequently traveled to his family's estate on the Crimean coast from St. Petersburg and to and from Simferopol, in the interior of the peninsula. The floral and geographical diversity of the Crimean peninsula, as well as the starker geographical transitions between the capital and his home, did much to awaken an interest in the relationship between climate and the natural world. In 1867, he transferred to the University of Heidelberg and in 1870 he defended his doctorate dissertation on the effects of temperature on plant growth at the University of Leipzig. He served in the Prussian ambulance corps in the Franco-Prussian War and later worked at the Central Physical Observatory in St. Petersburg.

He identified five major climatic groups, which correspond with the five main vegetation groups:
 Tropical rainy climate
 Dry climate
 Warm temperature rainy climate
 Snowy and cold climate
 Polar climate

Career and contributions
Köppen was a principal founder of modern climatology and meteorology. Between 1850 and 1860, Köppen contributed to Seewart's sailing handbooks for the Atlantic, Pacific and Indian Oceans by studying ship reports over the winds of different oceans. Between 1872 and 1873 Köppen was employed in the Russian meteorological service as an assistant where he helped prepare the daily synoptic weather map. In 1875, he moved back to Germany and became the chief of the new Division of Marine Meteorology at the German naval observatory (Deutsche Seewarte) based in Hamburg. There, he was responsible for establishing a weather forecasting service for the northwestern part of Germany and the adjacent sea areas. After four years of service, he was able to move on to his primary interest of fundamental research, and left the meteorological office.

Köppen began a systematic study of the climate and also experimented with balloons to obtain data from upper layers of the atmosphere. In 1884, he published the first version of his map of climatic zones in which the seasonal temperature ranges were plotted. It led to the development of the Köppen climate classification system around 1900, which he kept improving for the rest of his life. The full version of his system appeared first in 1918; after several modifications, the final version was published in 1936.

Apart from the description of various climate types, he was acquainted with paleoclimatology as well. In 1924, he and his son-in-law Alfred Wegener published a paper called Die  Klimate der Geologischen Vorzeit (The climates of the geological past) providing crucial support to the Milanković theory on ice ages. Also, in 1911 he co-wrote The Thermodynamics of the Atmosphere, a textbook that became very popular.

Towards the end of his life, Köppen cooperated with the German climatologist Rudolf Geiger to produce a five-volume work, Handbuch der Klimatologie (Handbook of Climatology). It was never completed, but several parts, three of them by Köppen, were published. After Köppen's death in 1940, Geiger continued to work on modifications to the climate classification system.

Köppen was a prolific scientist, producing more than 500 papers, and he retained his intellectual curiosity and wide range of interests throughout his life. In 1890, he co-authored the first cloud atlas. Alongside scientific pursuits, he was actively involved in social questions, devoting much time and energy to such problems of land-use and school reform and nutrition for the underprivileged. He was a strong advocate for the use of Esperanto in the cause of world peace, translating several of his publications into Esperanto.

He had a wife, Marie, and five children including daughter Else. Marie's sister Sophie and her children moved in with the Köppens in 1888.

Bibliography
 Köppen, Wladimir and Wegener, Alfred (1924): The Climates of the Geological Past ' Facsimile of the German original and English translation of 'Die Klimate der Geologischen Vorzeit' Berlin, Stuttgart: Gebr. Borntraeger
 Else Wegener-Köppen, Jörn Thiede (2018): Wladimir Köppen: Scholar for Life (Ein Gelehrtenleben für die Meteorologie), Borntraeger Science Publishers , 316p. (English and German language biography of Wladimir Köppen, highlighting his research with an updated bibliography.)

See also
List of Russian meteorologists

Notes

References

Sources
 Allaby, Michael (2000). Encyclopedia of Weather and Climate. New York: Facts On File, Inc. .
 Wille, Robert-Jan Wille (2017): Colonizing the Free Atmosphere:  Wladimir Köppen's 'Aerology', the German Maritime Observatory, and the Emergence of a Trans-Imperial Network of Weather Balloons and Kites, 1873–1906, History of Meteorology 8 (2017).

External links

German climatologists
German meteorologists
Emigrants from the Russian Empire to Germany
German phytogeographers

1846 births
1940 deaths
.Wladimir
Phytogeographers
Meteorologists from the Russian Empire
Esperantists from the Russian Empire
Scientists from Saint Petersburg
19th-century German geologists
20th-century German geologists
19th-century German botanists
20th-century German botanists
Russian phytogeographers
Russian scientists

Wladimir Köppen


est un ensemble de deux romans de science-fiction placés dans l'univers étendu de Star Wars.

Résumé
La Guerre Civile Galactique fait rage. Les légions de Stormtroopers impériaux sont chargées d'écraser la Résistance.

Au sein du front de l'Alliance Rebelle, les combattants sont des non-humains, des femmes, des hommes, réunis sous l'étendard du soixante-et-unième escadron d'infanterie, la Twilight Company.

Braves, férocement loyaux et endurcis par la guerre, les membres de ce groupe de renégats grincent des dents lorsque l'ordre est donné de se replier face aux troupes de l'Empire qui sont beaucoup plus nombreuses et mieux armées. Mais un allié inattendu va faire bouleverser l'équilibre des forces. La retraite pourrait donc se transformer en victoire. En dépit des ordres, sous-équipée, esseulée, mais toujours invaincue, la Twilight Company observe et prépare sa manœuvre la plus téméraire : un assaut visant principalement le cœur de la machine militaire impériale.

Chronologie

 Twilight Company (Twilight Company) - 3 ap. BY.
 L'Escouade Inferno (Inferno Squad) - 0 ap. BY.

est écrit par Alexander Freed. Il est publié aux États-Unis par Del Rey Books le . Il est traduit en français par Sandy Julien et publié par les éditions Pocket le , avec alors .

L'Escouade Inferno
L'Escouade Inferno est écrit par Christie Golden. Il est publié aux États-Unis par Del Rey Books le . Il est traduit en français par Sandy Julien et publié par les éditions Pocket le , avec alors .

Notes et références

Notes

Références

Série littéraire de l'univers officiel de Star Wars
Adaptation d'un jeu vidéo en roman
Star Wars: Battlefront

Battlefront (série littéraire)


Clare Hall steht für:

 Clare Hall (Antigua), Ort auf  Antigua
 Clare Hall (Cambridge), eines der Colleges der Universität Cambridge, England
 Clare College, eines der Colleges der Universität Cambridge, hieß von 1338 bis 1856 "Clare Hall"
 Das Gut Clare Hall (Clare Hall Manor) in Hertfordshire, das eine Zeitlang ein Krankenhaus war und ab 1929 ein Sanatorium, ab 1986 waren dort die Clare Hall laboratories untergebracht.

Clare Hall


Utopia je deveti studijski album islandske glazbenice Björk. Album je 24. studenog 2017. godine objavila diskografska kuća One Little Indian.

Pozadina i objava

Björk je započela raditi na Utopiji gotovo odmah nakon objave albuma Vulnicura iz 2015. godine. Prve novosti o albumu prenijela je sama Björk tijekom njenog unaprijed snimljenog javnog govora na dodjeli Britanske nagrade za internacionalnog ženskog izvođača 2016. godine. Izjavila je da je razlog njenog nedolaska na dodjelu taj što je bila zaposlena snimanjem svojeg novog albuma. U ožujku je 2016. godine časopis AnOther Magazine objavio intervju u kojem je Björk najavila kako se nalazi usred procesa skladanja pjesama za svoj sljedeći album, uspoređujući ga s "rajem", što je u suprotnosti s Vulnicurom, koju je opisala "paklom... poput rastave." U razgovoru s časopisom Fader u ožujku 2017. godine, redatelj i česti suradnik Andrew Thomas Huang izjavio je kako je radio na novom albumu s Björk, komentirajući da je "većina njega" već bila skladana te da će "novi album biti vrlo okrenut budućnosti, ali na nadobudan način za koji smatram da je sada potreban."

Album je službeno bio najavljen 2. kolovoza 2017. preko društvenih mreža; najava se sastojala od slike bilješke koju je napisala sama Björk u kojoj je izjavila da će album biti objavljen "vrlo skoro." Vrijeme najave poklopilo se s jesenskim brojem časopisa Dazed na čijoj se naslovnici pojavljuje Björk te koji je sadržavao prvu najavu nekolicine naziva pjesama. Dana 8. rujna The New York Times je izjavio kako će album biti objavljen u studenom 2017. godine. Za glavni singl s albuma, "The Gate", 12. je rujna bilo najavljeno kako će biti objavljen naknadni tjedan u digitalnoj inačici, ali je ipak iznenadno bio objavljen u ponoć na 15. rujna. Na isti je dan objave singla Björk u intervjuu s Nownessom izjavila kako će ime albuma biti Utopia te je komentirala kako je imala "tisuću prijedloga za ime" i "da nije mogla smisliti ništa bolje", ali da se naziv albuma još može promijeniti.

Björk je 30. listopada 2017. bila najavljena kao jedan od glavnih izvođača na glazbenom festivalu All Points East u Londonu. Trebala bi nastupiti 27. svibnja 2018., njenom prvom potvrđenom koncertu u periodu albuma Utopia. Sljedeći je dan bilo najavljeno kako će album biti objavljen 24. studenog te je bila objavljena i njegova naslovnica koju je načinio Jesse Kanda, Arcin česti suradnik i direktor glazbenog spota za Björkinu skladbu "Mouth Mantra", dok je silikonsku masku koju Björk nosi na naslovnici dizajnirao James Merry. Dana 2. studenog bio je najavljen još jedan datum koncerta, ovog puta u Aarhusu, Danskoj, kao dio Northside Festivala koji će se održati 7. lipnja 2018. godine. Björk je prvi put nastupila u Aarhusu 9. rujna 1993. godine, treću noć njene prve koncertne turneje kao samostalnog izvođača.

Dana 2. studenog 2017. bilo je najavljeno kako će svi kupci albuma dobiti kriptovalutu u obliku 100 audiokovanica (u vrijednosti od oko 0.19 dolara) preko partnerstva s britanskom blockchain start-up tvrtkom Blockpool. Popis pjesama koje će se naći na Utopiji 10. je studenog 2017. potvrdio Pitchfork.

Drugi singl s Utopije, "Blissing Me", 14. je studenog bio objavljen u formatu za digitalno preuzimanje. Glazbeni spot za navedeni singl, koji su režirali Tim Walker i Emma Dalzell, bio je objavljen sljedeći dan isključivo na Amazonu prije nego što je bio dostupan na YouTubeu. I pjesma i spot dobili su pozitivne kritike.

Glazbeni stil
S ukupno 14 pjesama, Utopia traje 71 minutu i 38 sekundi te je najdulji Björkin studijski album do danas. Prvi opsežni izvještaj medija o albumu proizašao je iz članka koji je objavio časopis Dazed. Björk je izjavila da njen album istražuje koncept utopije te da se skladanje pjesama na albumu poklopilo s njenim osobnim, političkim i ekološkim brigama. Njeno se ime našlo u naslovima nekih publikacija jer je opisala Utopiju kao svoj "Tinder album". Kasnije je pojasnila svoj komentar, izjavljujući da album pokriva drugačiji emocionalni teren od onog na njenom prethodnom albumu, Vulnicuri, koji je često opisivala svojim albumom slomljenog srca.

Dazedov je članak otkrio koliko je Arca, koproducent Vulnicure, bio uključen u rad na Utopiji. Za razliku od njihove prethodne suradnje tijekom koje je Arca došao nakon što su sve pjesme i aranžmani gudačkih glazbala bili skladani, na novom su albumu počeli surađivati od samog početka. Arca ju je ohrabrio da nastavi u smjeru koji je nagovijestila na opskurnim skladbama kao što su "Batabid", pjesma s B strane singla "Pagan Poetry", te "Ambergris March", koja se našla na albumu filmske glazbe Drawing Restraint 9. Prema Björkinim riječima, njihova je suradnja bio "glazbeni razgovor koji je bio međugeneracijski, prekoatlantski, tijekom kojeg me je ohrabrivao da idem u to područje koje sam na određeni način predložila prije nekoliko godina, ali u koji nisam nužno potpuno otišla."

Björk je izjavila kako je zrak bila svjesna i stilistička odluka za album nakon što je često skladala za gudačka glazbala u svom prethodnom radu: "Pokrenula sam grupu od dvanaestero islandskih flautista i provela nekoliko mjeseci snimajući i vježbajući s njima [...]. Odlučili smo koristiti sintesajzere koji sadrže mnogo zvukova zraka u sebi i flaute koje zvuče sintesajzerski." Rekla je kako su melodije bile skladane dok je hodala u islandskoj divljini te da je, nakon što je dovršila melodije, skladala aranžmane za flaute, kasnije superponirajući melodije. Tekstovi su bili zaključni element u procesu skladanja. Dazedov je članak kasnije otkrio da spokojni zvukovi ptičjeg pjeva spajaju zajedno nekolicinu pjesama, što je slično postupku provedenom na Volti, njenom albumu iz 2007. Ovi su zvukovi proizašli s izvornog snimanja na terenu koje je provela sama Björk, ali su također bili i semplirani s albuma Davida Toopa iz 1980. godine pod imenom Hekura, koji Björk smatra jednim od svojih najdražih albuma.

Isti je članak otkrio nekoliko naziva pjesama, uključujući i naziv glavnog singla "The Gate". "'The Gate' je u suštini ljubavna pjesma", kaže Björk, "ali kažem "ljubavna" u transcendentalnijem stilu. Vulnicura je bila o vrlo osobnom gubitku i smatram da je ovaj novi album o ljubavi koja je čak i veća. Govori o ponovnom otkrivanju ljubavi – ali u duhovnom smislu, u nedostatku bolje riječi."

Još su dva druga naziva pjesama bila otkrivena u Dazedu, "Losss" i "Features Creatures". Koproducent skladbe "Losss" bio je teksaški producent Rabit koji je izjavio da je ovo bila njegova prva pjesma izvan produkcijskog rada te da služi kao podsjetnik toga "kako je sila volje ultimativna sila." "Features Creatures" govori o viđenju nekoga tko govori istim naglaskom kao ljubavnik.

Popis pjesama

Recenzije
Utopia je zadobila uglavnom pozitivne kritike. Na stranici Metacritic, koja određuje ocjenu od 0 do 100 prema recenzijama kritičara glavne struje, albumu je dodijeljena prosječna ocjena 81/100 prema 31 recenziji, što ukazuje na "sveopće pohvale".

Entertainment Weekly nazvao je album "gotovo u potpunosti osjetilnim iskustvom". NME je dodijelio albumu četiri od pet zvijezda, komplimentirajući njegovu "osebujnost" izraženu "u svakoj skladbi koja je istovremeno i nadobudna i nezaboravna". The Guardian je također dodijelio albumu četiri od pet zvijezda, izjavljujući kako je Utopia, za razliku od Vulnicure, "bujna i prozračna". Stereogum je pozitivno ocijenio album te je komentirao kako se na njemu "Björk uzdiže u raj koji je sama dizajnirala". Consequence of Sound napisao je kako se Björk na albumu "vratila s cvatećim svijetom zvuka koji je prepun nijansa i detalja". The Boston Globe izjavio je kako je album "odlučno avangardan i apsolutno predivan" te ga je ocijenio ocjenom 9/10. The A.V. Club u svojoj je recenziji nazvao album "čudesnim i intenzivnim", dodjeljujući mu najvišu ocjenu. The Wall Street Journal opisao je album "izvrsnim". Pitchfork je komentirao kako je album "vrlo intiman te ga čine nepogrešiva elegancija i strast". Časopis Spin komentirao je kako je Utopia "zasigurno jedinstven album u njenoj diskografiji te se nalazi među njenim najboljim radovima". Rolling Stone napisao je kako "zrači zaigranošću i užitkom".

U svojoj je nešto manje naklonoj recenziji The Daily Telegraph albumu dodijelio 3 od 5 zvijezda, nazvavši ga "blistavim" i "na nekom nivou briljantnim uratkom", iako ponegdje zna biti "zbunjujuć i iritantan".

Zasluge

Björk
Björk – vokali, produkcija, programiranje, digitalna flauta, aranžman flaute, vokala, zborskih vokala i violončela, umjetnička direktorica
Dodatni glazbenici
Arca – sintesajzer, elektronika, ritmovi, produkcija, programiranje
Hamrahlíðarkórinn – zborski vokali
Sarah Hopkins – harmoniziranje (na pjesmi 6)
Katie Buckley – harfa
Júlia Mogensen – violončelo
Hávarður Tryggvason – kontrabas
Melkorka Ólafsdóttir – flauta
Áshildur Haraldsdóttir – flauta
Berglind María Tómasdóttir – flauta
Steinunn Vala Pálsdóttir – flauta
Björg Brjánsdóttir – flauta
Þuríður Jónsdóttir – flauta
Pamela De Sensi – flauta
Sigríður Hjördís Indriðadóttir – flauta
Emilía Rós Sigfúsdóttir – flauta
Dagný Marinósdóttir – flauta
Sólveig Magnúsdóttir – flauta
Berglind Stefánsdóttir – flauta
Hafdís Vigfúsdóttir – flauta

Ostalo osoblje
Rabit – produkcija (pjesme "Losss")
Þorgerður Ingólfsdóttir – dirigiranje zbora
Heba Kadry – miksanje (pjesama 2, 5, 6, 7, 8 i 11)
Marta Salogni – miksanje (pjesama 1, 3, 4, 9, 10, 12, 13 i 14), miksanje vokala (na pjesmama 2 i 8)
Bergur Þórisson – inženjer zvuka, inženjer zvuka flaute, zbora i harfe
Bart Migal – inženjer zvuka
Chris Elms – inženjer zvuka, inženjer zvuka flaute
Mandy Parnell – mastering
Jesse Kanda – umjetnički direktor naslovnice, naslovnica, fotografija
James Merry – umjetnički direktor
Juliette Larthe – produkcija naslovnice
Ken Kohl – fotografija (ptičjeg fetusa)
M/M Paris – umjetnički direktor, tipografija, digitalna iluminacija

Izvori

Bilješke

Albumi iz 2017.
Islandski glazbeni albumi

Utopia


Benin deltog første gang i olympiske lege under Sommer-OL 1972 i München med sit tidligere navn Dahomey, og har siden deltaget i alle sommerlege undtaget Sommer-OL 1976 i Montréal som de boykotede. Benin har aldrig deltaget i vinterlege. De har aldrig vundet nogen medalje.

Medaljeoversigt

Eksterne henvisninger
 Benins OL-statistik  på Sports-reference.com

Benin ved sommer-OL
OL

Benin ved OL


Les Fœtus d'acier este un roman science-fiction  de Serge Brussolo. A apărut prima oară în octombrie 1984 la editura Fleuve noir. În 2004 a fost refăcut ca La Mélancolie des sirènes par trente mètres de fond și publicat de  éditions du Masque. Este primul roman din seria Les soldats de goudron, fiind urmat de Ambulance cannibale non identifiée (1985) și Le rire du lance-flammes (1985).

Povestea

O femeie scafandru, Lize, face parte din brigada de poliție fluvială însărcinată cu investigarea catastrofei metroului scufundat. Ce s-a întâmplat cu adevărat în acea zi în care plafonul tunelului a cedat, lăsând râul să se năpustească în rețeaua subterană pentru a îneca kilometri de galerii, trenuri... și mii de călători?
Au trecut mai mulți ani de la această dramă, dar enigma nu a fost dezlegată. Există supraviețuitori, prizonieri în buzunare de aer. Supraviețuitori care știu adevărul ... dar nimeni nu pare dornic să-l scoată la suprafață.

Soluția misterului este acolo, undeva în labirintul tunelurilor inundate. Lize, care și-a pierdut sora mai mică în dezastru, are ca misiunea să dezlege acest mister. Dar un scafandru este foarte vulnerabil sub apă...

Traduceri în limba română
 N/A

Referințe și note

Vezi și
 1984 în științifico-fantastic

Legături externe

Romane științifico-fantastice
Romane de Serge Brussolo
Cărți din 1984
1984 în științifico-fantastic

Les Fœtus d'acier


Le Las Vegas Bowl 2021 est un match de football américain de niveau universitaire joué après la saison régulière de 2021, le  au Allegiant Stadium situé à Paradise dans l'État d3 Nevada aux États-Unis.

Il s'agit de la  édition de l'Las Vegas Bowl.

Le match met en présence l'équipe des Badgers du Wisconsin issue de la Big Ten Conference et l'équipe des Sun Devils d'Arizona State issue de la Pacific-12 Conference.

Il débute vers  locales (le  vers  en France) et est retransmis à la télévision par ESPN.

Sponsorisé par la société SRS Distribution, le match est officiellement dénommé le 2021 SRS Distribution Las Vegas Bowl.

Wisconsin gagne le match sur le score de 20 à 13.

Présentation du match

Il s'agit de la  rencontre entre les deux équipes, Arizona State menant les statistiques avec 3 victoires pour 1 à Wisconsin :

Badgers du Wisconsin

Avec un bilan global en saison régulière de 8 victoires et 4 défaites (6-3 en matchs de conférence), Wisconsin est éligible et accepte l'invitation pour participer auLas Vegas Bowl de 2021.

Ils terminent  de la Division Ouest de la Big Ten Conference derrière  Iowa et Minnesota.

À l'issue de la saison 2021 (bowl non compris), ils n'apparaissent pas dans les classements CFP, AP et Coaches.

Il s'agit de leur  au Las Vegas Bowl.

Sun Devils d'Arizona State

Avec un bilan global en saison régulière de 8 victoires et 4 défaites (6-3 en matchs de conférence), Arizona State est éligible et accepte l'invitation pour participer au Las Vegas Bowl de 2021.

Ils terminent  de la division Sud de la Pacific-12 Conference à égalité avec UCLA et derrière  Utah.

À l'issue de la saison 2021 (bowl non compris), ils n'apparaissent pas dans les classements CFP, AP et Coaches.

Il s'agit de leur  au Las Vegas Bowl :

Résumé du match

Articles connexes
 Culture du football américain
 Football américain universitaire aux États-Unis
 Lexique du football américain et canadien
 Liste des College Bowls de football américain
 Championnat NCAA de football américain
 Championnat NCAA de football américain 2021

Liens externes

 Site officiel du bowl ;
 Effectif () des Badgers du Wisconsin ;
 Effectif () des Sun Devils d'Arizona State.

Notes et références

2021
Badgers du Wisconsin
Sun Devils d'Arizona State
Bowl universitaire américain en décembre 2021

Las Vegas Bowl 2021


Acest articol prezintă discografia cântăreței Irina Rimes. Ea a cunoscut succesul cu piesa "Visele", care a ocupat locul 1 în clasamentele radio din România. Aceasta a fost urmată de alte hituri precum "Ce s-a întâmplat cu noi", "Bolnavi amândoi" sau "Nu știi tu să fii bărbat", ce au transformat-o pe Irina Rimes într-una dintre cele mai de succes cântărețe din România, cu peste 500 de milioane de vizualizări pe YouTube. Ea a lansat patru albume de studio în calitate de cântăreață: Despre el (2017), Cosmos (2018) și Pastila (2020), Acasă (2022), dar a și compus numeroase cântece pentru alte artiste, printre acestea numărându-se Andra, Inna, Alina Eremia, Raluka sau Antonia.

Albume de studio

Discuri single

Cântece scrise pentru alți artiști

Referințe

Legături externe
 Airplay 100
 MediaForest.ro

Discografia Irinei Rimes


An Stelis glossulicles in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carlyle August Luer ngan Alexander Charles Hirtz. An Stelis glossulicles in nahilalakip ha genus nga Stelis, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Stelis (Orchidaceae)

Stelis glossulicles


Tobías Antonio Vargas (n. Ciudad del Este, Paraguay; 21 de agosto de 1989) es un futbolista paraguayo que juega como arquero y su equipo actual es el  Club Sportivo Luqueño de la Primera División de Paraguay.

Trayectoria
Se consagró campeón del Torneo Clausura 2010 con el Club Libertad en la Primera División de Paraguay. Descendió de categoría con Fuerza Amarilla.

Selección nacional
Ha sido internacional con la selección de fútbol de Paraguay en 1 ocasión.

Clubes

Esta como arquero volante ahora en Segunda división

Enlaces externos
Ficha en ESPN.com

Personas de Ciudad del Este
Futbolistas de la selección de fútbol de Paraguay
Futbolistas de Paraguay
Futbolistas del Club Libertad
Futbolistas del Club Sportivo Luqueño
Futbolistas del Deportivo Capiatá
Futbolistas del Club Atlético Nacional Potosí
Futbolistas del Club Rubio Ñu
Guardametas de fútbol

Tobías Vargas


Yuto Horigome (født 9. september 1994) er en japansk fodboldspiller, som spiller for den japanske fodboldklub Albirex Niigata.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Yuto Horigome


أمراض الأمعاء الالتهابية  هي مجموعة من الأمراض الالتهابية التي تصيب الجهاز الهضمي، خاصّة القولون و الأمعاء الدقيقة. تتضمن مجموعة من الأمراض أهمها داء كرون والتهاب القولون التقرحي. من الضروري إدراك أن داء كرون لا يصيب القولون و الأمعاء الدقيقة فقط، إنما يمكن أن يُصيب الفم، المريء، المعدة و حتى فتحة الشرج أيضاً.

التصنيف
النوعان الرئيسيان لداء الأمعاء الالتهابي هما داء كرون و التهاب القولون التقرّحي.
يُصنّف داء الأمعاء الالتهابي تحت أمراض المناعة الذاتيّة، حيث يقوم جهاز المناعة الخاصّ بالجسم بمهاجمة الجهاز الهضميّ.
بينما يُعدّ داء كرون و التهاب القولون التقرّحي أهم نوعين لداء الأمعاء الالتهابي، تشكّل مجموعة أخرى من الأمراض نسبة قليلة جداً من الحالات، و في كثير من الأحيان لا تُعتبر هذه الأمراض ضمن داء الأمعاء الالتهابي:
 التهاب القولون الكولاجيني
 التهاب القولون الليمفاوي
 التهاب القولون التحوّلي (يحدث بعد عمليّات قصّ أجزاء من القولون أو الأمعاء الدقيقة)
 مرض بهجت
 التهاب القولون غير المحدد

يفرّق الأطباء بين داء كرون و التهاب القولون التقرّحي عن طريق: مكان و طبيعة الالتهاب.
فبينما يمكن لداء كرون أن يُصيب أي جزء من الجهاز الهضمي ابتداءً من الفم و حتى فتحة الشرج (على الرغم أنه عادةً يبدأ في اللفائفي الانتهائي)، يقتصر التهاب القولون التقرّحي على القولون و المستقيم (Rectum). مجهريّا، يقتصر الالتهاب في التهاب القولون التقرّحي على طبقة الغشاء المخاطي من جدار الأمعاء، بينما يشمل الالتهاب في داء كرون كل سماكة جدار الأمعاء.
أخيراً، يرافق هذين المرضين أعراضٌ خارج الجهاز الهضمي تُصيب الكبد، الجلد، العيون، و المفاصل بنسب مختلفة.
في بعض الحالات النادرة لا تنطبق أعراض و علامات الحالة على تشخيص داء كرون أو التهاب الأمعاء التقرّحي، و حينئذٍ يُطلق على المرض اسم التهاب الأمعاء غير المحدّد.

العلامات و الأعراض
على الرغم من الاختلاف الكبير بين المرضين، فإن أعراضاً مثل وجع البطن، و الإسهال، و التقيؤ، و النزيف الشرجي، و تشنّج عضلات الأمعاء، و فقدان الوزن قد تحدث في أيٍٍ منهما.
يُعدّ فقر الدم المضاعَف خارج المعوي الأكثر شيوعاً في هذين المرضين.
أعراض أخرى مرتبطة بهذين المرضين تشمل:
التهاب المفاصل، تقيّح الجلد الغنغريني ،التهاب الطرق الصفراوية المصلب البدئي.
يتمّ التشخيص بشكل عامّ عن طريق فحص العلامات الالتهابية في البراز، متبوعاً بتنظير القولون
مع أخذ خزعات من المناطق الملتهبة.

الأسباب
داء الأمعاء الالتهابي هو مرض معقّد ينتج من تفاعل عوامل بيئية و جينية، و يُعتقد أنّ بعض التغيّرات على بكتيريا الأمعاء يمكن أن تُساهم في تطوّر المرض. هذه التغيّرات على البكتيريا يمكن أن تحدث كنتيجة لعوامل بيئية، مثل دهون الحليب المركّزة (مكوّن شائع للأغذية المصنّعة) و المضادّات الحيويّة الفمويّة، و مغذّيات الحديد الفموية.

علم الجينات
مساهمة الجينات في المرض غير مفهومة بشكل واضح و يبدو أنها محصورة في عدد قليل من الجينات. في عام 2012، تمّ تأكيد ارتباط 163 قطعة جينية بداء الأمعاء الالتهابي. هذه ال163 قطعة جينية تفسّر من 8.2%إلى 16.3% من حالات داء كرون و من 4.1% إلى 7.5% من التهاب القولون التقرّحي.
هذه ال163 قطعة جينيّة تتكوّن من 300 جين، العديد من هذه مرتبطٌ بإنتاج السيتوكين، تفعيل الخلايا اللمفاوية، و الاستجابة للالتهابات البكتيريّة.

العلاج
داء كرون و التهاب القولون التقرّحي هما من أمراض المناعة الذاتية التي لا يُمكن ان تُشفى تماماً عن طريق الأدوية. جراحياً، يمكن علاج و حتى شفاء التهاب القولون التقرّحي في حال تمّت إزالة القولون كاملاً (مع الحاجة أيضاً إلى علاج دوائي و تنظيري إذا تُرك جزء من المستقيم دون إزالة)، لكنْ لا يمكن للجراحة أن تشفي من داء كرون.

علاج داء الأمعاء الالتهابي يختلف من مريض إلى آخر. فاختيار نوعية الدواء المستخدم، و طريق استخدام الأدوية (فموياً، شرجياً، حقناً) يعتمد على عدة عوامل تشمل: نوعية المرض، انتشاره، شدته، بالإضافة إلى عوامل أخرى تاريخية و بيوكيميائية، بالإضافة إلى تفضيل المريض و اختياره الشخصيّ. فمثلاً دواء ميسالازين أكثر فعالية في علاج داء كرون منه في علاج التهاب القولون التقرّحي. بشكل عامٍ، و اعتماداً على شدة المرض، هناك حاجةٌ لاستخدام أدوية تثبيط المناعة مثل prednisone, azathioprine (Imuran), TNF-inhibtors, methotrexate, أو 6-mercaptopurine
عادةً، تُستخدم الستيرويدات في السيطرة على انفجارات المرض، و كانتْ في الماضي تُستخدم أيضاً كأدوية للحفاظ على هدوء المرض. تمّ استخدام العقارات البيولوجية مثل مانعات TNF في علاج داء كرون منذ فترة طويلة و مؤخراً بدأ استخدمها في علاج التهاب القولون التقرّحي أيضاً. في الحالات الشديدة للمرض قد يكون هناك حاجة لإجراء جراحة مثل إزالة لأجزاء من الأمعاء، عمليّات تعديل التضيّقات، و فغر لفائفي أو فغر جيبي مؤقت أو دائم. يُمكن شفاء التهاب القولون التقرّحي تماماً عن طريق الإزالة الجراحية للقولون و المستقيم، و بينما لا يشفي هذا الإجراء من الأعراض خارج المعويّة، فإنه يشفي من الأعراض الهضميّة لأنّ المرض لا يمكن أن يعود و يصيب الجهاز الهضمي دون وجود القولون و المستقيم فيه. في داء كرون، العلاج الجراحي يتمّ عن طريق إزالة الأجزاء ذات الإصابة الأشدّ مع توفير الأجزاء غير المصابة ثم توصيلها ببعضها البعض، لكنْ للأسف، العلاج الجراحي غير قادر على الشفاء من داء كرون تماماً، لإن لهذا الداء القدرة على أن يعود فيصيب أي جزء من الجهاز الهضمي، خصوصاً المكان الأقرب للجزء المُزال.

يبدأ العلاجُ عادةً بإعطاء أدوية مضادة للالتهاب مثل prednisone. و عند السيطرة على الالتهاب يتحوّل المريض إلى علاج أخفّ تأثيراً للحفاظ على المرض في حالة الهدوء ثم Maesalazine و Asacol.
يستخدم Budesomide كأسهل علاج للأطفال و لكبار السنّ.
خيار جديد استخدم في عدة دراسات صغيرة لعلاج داء الأمعاء الالتهابي هو Fecal bacteriotherapy.
في بعض الحالات حيث يعتقد بمساهمة البكتيريا في الالتهاب يمكن أن يستفيد المرضى من العلاج عن طريق المضادات الحيوية.
فقر الدم هو أحد المضاعفات الشائعة لمرَضي داء كرون و التهاب الأمعاء التقرّحي و ذلك بسبب زيادة تكوين السيتكوين الالتهابيّة التي تؤدي إلى زيادة تكوين Hepcidin. مغذيات الحديد عن طريق الحقن في هذه الحالة أفضل من المغذيات الفموية لإنها لا تمرّ بالجهاز الهضمي، و لقلة الأعراض الجانبية، و لسرعة الاستجابة للعلاج. لأنّ الHepcidin ذاته هو عامل مضادّ للالتهاب، و لأن نقص الحديد يقلّل إنتاج الHepcidin فذلك يجعل الالتهاب بحالة أسوأ، لذلك فعلاج فقر الدم يحسّن من حالة المريض خصوصاً عند استخدام الerythropoietin بالإضافة إلى مغذّيات الحديد.
بسبب احتماليّة وجود مساهمة من بكتيريا الأمعاء في تنشيط الالتهاب، فمن الممكن استخدام بعض المضادات الحيوية في تخفيف الالتهاب مثل chloroxine. فائدة مثل هذه المضادات لا تزال تحتاج إلى المزيد من الدراسة.
في شباط عام 2013 اكتشف الباحثون خلايا جذعية في نخاع العظم من الممكن استخدامها يوماً ما في علاج داء الأمعاء الالتهابي.

مسار المرض
بينما يؤثر داء الأمعاء الالتهابي سلبياً على نوعيّة الحياة بسبب أعراض مثل الألم، التقيؤ، الإسهال، و أعراض أخرى غير مقبولة اجتماعياً، فإنه نادراً ما يكون قاتلاً بحدّ ذاته. الوفيات الناتجة من مضاعفات المرض مثل القولون العرطل السمّي، و انثقاب الأمعاء، و مضاعفات العمليات الجراحية، أيضاً نادرة الحدوث.
بينما تزداد إصابة مرضى داء الأمعاء الالتهابي بسرطان القولون و المستقيم، فإن السرطان لديهم عادةً ما يُكتشف بوقت أبكر بكثير من اكتشافه في باقي الأشخاص نتيجةً لتنظير القولون روتينياً عند هؤلاء المرضى ، مما يجعل احتمال نجاتهم من سرطان القولون و المستقيم أكبر من احتمال نجاة غيرهم.
هناك دليلٌ جديد يُشيرُ إلى أن مرضى داء الأمعاء الالتهابيّ يمكن أن يكون لديهم مشاكل في البطانة الغشائية و أمراض في شرايين القلب التاجيّة.
دراسة حديثة لغاندي تقول إن مرضى داء الأمعاء الالتهابيّ الذين يبلغون أكثر من 65 عاماً من العمر معرضون أكثر من غيرهم للإصابة بأمراض القلب، حتى في حال غياب عوامل الخطورة التقليدية للإصابة بهذه الأمراض.
هدف العلاج هو تحقيق هدوء المرض، و بعد تحقيق هذا الهدف يتمّ تبديل الأدوية بأخرى قادرة على الحفاظ على هدوء المرض و تمتاز بأنها أخفّ من المجموعة الأولى و ذات أعراض جانبيّة أقلّ.
يعود المرض بين الحين و الآخر لنشاطه بشكل مفاجئ، و هذا ما يُسمّى انفجار المرض. يختلف عدد مرّات حدوث انفجار المرض و تختلف المدة بين كلّ مرة و التي تليها بين المرضى بشكل كبير. وهناك حتى القليل من المرضى الذين لم يواجهوا أبداً انفجار المرض في حياتهم.

انتشار المرض
في عام 2010 تسبب داء الأمعاء الالتهابي ب 34000 حالة وفاة حول العالم.

المراجع

أمراض المناعة الذاتية
اضطرابات القناة الهضمية
حالات التهابية تستجيب للستيرويدات

داء الأمعاء الالتهابي


730 (DCCXXX) pazar günü başlayan bir yıldır.

Olaylar
 Frank kralı Charles Martel Alamannia'yı ele geçirdi.

Doğumlar
 Tarasios, Rum Ortodoks patriği (ö. 806)

Ölümler
 9 Aralık - Cerrah bin Abdullah, Arap general
 III. K'inich Ahkal Mo' Nahb, Maya hükümdarı

730


"Heartbeats" is a song by Swedish electronic music duo the Knife. It was released in Sweden on 27 December 2002 as the lead single from their second studio album Deep Cuts (2003) and re-released on 4 October 2004.

The song was listed at number 15 on Pitchfork Media's top 500 songs of the 2000s and at number 87 on Rolling Stones top 100 songs of the 2000s.  In October 2011, NME placed it at number 95 on its list "150 Best Tracks of the Past 15 Years". Adjectives used to describe the music were "haunting" and "electro". In Robert Dimery's book 1000 Songs: You Must Hear Before You Die,  it was said: "The Stockholm siblings' love of synth pop, minimal beats and electronica create together a moving masterpiece. Singer Karin Dreijer's hypnotic vocals recall both Björk and Siouxsie Sioux with her icy delivery of magical lines".

The song has been covered by many acts such as José González, Royal Teeth, Scala & Kolacny Brothers, Amason and Ellie Goulding.

Critical reception
The song has received critical acclaim since its release. MusicOMH said that the song's "emotive lyrics merge with forward thinking production to create one of the most exciting electronica releases of the year", and Contactmusic.com stated the song had "clever synth beats and Björkesque vocals" with the ability to "instil some fun and nostalgia into music." Gigwise.com said that the song was "perhaps one of the most hypnotic and haunting electronic songs of recent times, [...] innately infectious from the outset." Several reviews commented that the song had a 1980s feel.

Track listings
 UK CD "Heartbeats" (original) – 3:53
 "Heartbeats (Rex the Dog Remix)" – 6:12
 "Heartbeats (The Knife Techno Remix)" – 2:47
 "Afraid of You" – 3:48

 UK 12-inch vinyl'''
 "Heartbeats" (original) – 3:53
 "Heartbeats (Style of Eye Remix)" –
 "Heartbeats (Rex the Dog Remix)" – 6:12
 "Heartbeats (The Knife Techno Remix)" – 2:47

Personnel
 Christoffer Berg – mixing
 Rex the Dog – re-mixing, producer
 Linus Eklow – re-mixing

Charts

José González version

Argentine-Swedish singer-songwriter José González covered "Heartbeats" for his debut studio album, Veneer'' (2003), and released as its lead single in January 2006. In contrast to the electronic, synth-based original, González's cover features only an acoustic classical guitar. The song peaked at number nine on the UK Singles Chart following its use in an advertisement for the Sony Bravia television in November 2005, in which countless colorful balls bounce down a hill.

Charts

Weekly charts

Year-end charts

Certifications

Release history

References

2002 singles
2002 songs
2004 singles
2006 debut singles
The Knife songs
Shock Records singles
Songs written by Karin Dreijer
Songs written by Olof Dreijer
V2 Records singles

Heartbeats (The Knife song)


Helen (Helene) veya Truvalı Helen, Menelaos'un karısı. Yunan mitolojisine göre Truva savaşına neden olan dünyanın en güzel kadınıdır. Çeşitli efsanelere göre Zeus'un fani bir kadından olan tek kızıdır. Sparta kraliçesi Leda ile kuğu kılığına girmiş tanrı Zeus'un kaçamağından doğan bir kızdır. Ve Truva'dan kaçabilmeyi de Zeus ve Aphrodite'e borçlu olduğu söylenir. İlyada'nın ve çevrim şiirlerinin başlıca kahramanlarından biridir.

Helen daha çocukken Yunan kralı Theseus tarafından kaçırılır ancak daha evlenecek yaşta olamadığı için kral onu annesi Aethra'nın yanına Aphidnae'ya yollar. Fakat Helen, ağabeyi Dioscuri tarafından kurtarılır, Dioscuri aynı zamanda Aethra'yı da esir alır. Helen evlenecek yaşa geldiğinde Yunanistan'daki bütün güçlü ve nüfuzlu erkekler onun peşine düşer fakat kalbi kırık damat adaylarının çıkaracağı sorunları düşünen babası kral Tyndareos, Odysseus'u dinler ve kızını istemeye gelen herkese Helen kimi seçerse seçsin, onun evliliğini ve mutluluğunu korumaya yemin ettirir. Daha sonra kral, Menelaos'ta karar kılar ve Helen onunla evlenerek ona Hermione isminde bir kız çocuğu verir.

Ancak, on sene kadar süren mutlu bir evlilikten sonra Helen, bir gece Truva prensi Paris ile kaçar. Bunun üzerine kocası Menelaus diğer damat adaylarını, onlara yeminlerini hatırlatarak bir araya toplar ve tarihteki en büyük Yunan ordusu, Agamemnon komutasında efsanelere konu olacak savaş için Truva'ya gider.

Tyndareos'un karısı Leda'nın doğurduğu bir yumurtadan(altın bir kuğu yumurtasından) çıktı ve güzelliğiyle kısa zamanda herkes tarafından tanındı. Theseus'un Atina'ya kaçırdığı Heleni erkek kardeşleri Kastor ve Polydeukes Sparta'ya getirince Yunanistan'ın bütün kahramanları onunla evlenmek istedi (Akhilleus da dahil) Reddedilen damat adaylarının hışmından korkan Tyndareos Helen'le evlenemeyenlerden bazılarının Helen'in müstakbel eşi ile dövüşmeleri ihtimaline karşı bütün adayların birlik yemini etmesini şart koydu. Genç kız Menelaos ile evlendi. Ama Truva Kralı Priamos'un oğlu Paris Menelaos'un Sparta'da konuk olmuş şerefine verilen ziyafette herkesin sarhoş olmasından yararlanarak Heleni kaçırır. Bunun üzerine Menelaos eski rakiplerinden yeminlerini tutmalarını ister. Böylece Truva Savaşı başladı. (Savaşın asıl nedeni Yunanların Asya kıyısındaki bu önemli kenti işgal etmek istemesiydi.) Paris'in ölümünden sonra Helen onun kardeşi Deiphobos ile evlendirildi (Priamos tarafından) ve Truva yağma edilirken onu kızgın Yunanların eline bıraktı. Menelaos Helen'i tekrar aldı, Sparta'ya getirdi. Helen dul kalınca Menelaos'un evlilik dışı çocukları Megapenthes ve Nikostratos tarafından kovuldu, Rodos'a sığınmak zorunda kaldı. Orada Kral Tlepolemos'un karısı Argoslu Polykso Heleni öldürttü. Başka bir inanışa göre Zeus (Helen'in gerçek babası) ölen Helen'i tanrıların katına çıkardı ve onu yıldız yaptı. Bazı efsanelere göre de Mutlular Adası'nda Menelaos ile sonsuza kadar yaşayacaktılar. Helen'e birçok ülkede tapıldı. Ağzından çıkan son kelimelerin Paris, Baba (Baba olarak Zeus) olduğu rivayet edilir. Yunanlar için bir güzellik örneğiydi.

Çocukları Nicostratus ve Hermione'dir

Kaynakça

Odysseia karakterleri
İlyada karakterleri
Klasik mitoloji yarı tanrıları
Zeus'un çocukları
Truva Savaşı'ndaki kişiler
Lakonia mitolojisi
Yunan mitolojisinde prensesler
Yunan mitolojisinde kraliçeler
Güneş tanrıçaları
Kaçırılmış kişiler
Popüler kültürde Truvalı Helen

Helen


Mother Russia (hrv. Majka Rusija) je jedini studijski album grupe Nikolaj koju su činili bivši pjevač Gorky Parka Nikolaj Noskov i gitarist Dmitrij Četvergov. Na albumu se nalazi 13 skladbi.

Popis pjesama
Glazba: Nikolaj Noskov

Zasluge
 Bas gitara, aranžman — Dmitrij Četvergov
 Vokali — Nikolaj Noskov

Izvori

Albumi iz 1995.
Albumi Nikolaja Noskova
Ruski glazbeni albumi

Mother Russia


Shuto Okaniwa (født 16. september 1999) er en japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder FC Tokyo.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Shuto Okaniwa


رانتشو ميراج  هي إحدى مدن مقاطعة ريفيرسيدي، كاليفورنيا. تم إعطاءها لقب مدينة في 3 أغسطس، 1973.

التركيبة السكانية
حدّد مكتب تعداد الولايات المتحدة بيانات التركيبة السكانية لرانتشو ميراج في تعداد الولايات المتحدة. في ما يلي، التركيبة السكانية حسب تعدادي 2000 و2010.

تعداد عام 2000
بلغ عدد سكان رانتشو ميراج 13,249 نسمة بحسب تعداد عام 2000، وبلغ عدد الأسر 6,813 أسرة وعدد العائلات 4,077 عائلة مقيمة في المدينة. في حين سجلت الكثافة السكانية . وبلغ عدد الوحدات السكنية 11,816 وحدة بمتوسط كثافة قدره .
وتوزع التركيب العرقي للمدينة بنسبة 92.69% من البيض و0.89% من الأمريكيين الأفارقة و0.20% من الأمريكيين الأصليين و1.25% من الأمريكيين ذوي الأصول الآسيوية و0.11% من سكان جزر المحيط الهادئ و3.62% من الأعراق الأخرى و1.25% من عرقين مختلطين أو أكثر و9.44% من الهسبانيون أو اللاتينيون من أي عرق.

بلغ عدد الأسر 6,813 أسرة كانت نسبة 11.5% منها لديها أطفال تحت سن الثامنة عشر تعيش معهم، وبلغت نسبة الأزواج القاطنين مع بعضهم البعض 52.9% من أصل المجموع الكلي للأسر، ونسبة 5.2% من الأسر كان لديها معيلات من الإناث دون وجود شريك، بينما كانت نسبة 1.8% من الأسر لديها معيلون من الذكور دون وجود شريكة وكانت نسبة 40.2% من غير العائلات. تألفت نسبة 32.3% من أصل جميع الأسر من عدة أفراد يعيشون في نفس المنزل ونسبة 19.8% كانت تتألف من شخص يعيش بمفرده يبلغ من العمر 65 عاماً أو أكثر. وبلغ متوسط حجم الأسرة المعيشية 1.92، أما متوسط حجم العائلات فبلغ 2.36.

بلغ العمر الوسطي للسكان 61.3 عاماً. وكانت نسبة 10.2% من القاطنين تحت سن الثامنة عشر، وكانت نسبة 2.7% بين الثامنة عشر والرابعة والعشرين عاماً، ونسبة 13.9% كانت واقعةً في الفئة العمرية ما بين الخامسة والعشرين والرابعة والأربعين عاماً، ونسبة 30% كانت ما بين الخامسة والأربعين والرابعة والستين، ونسبة 42.1% كانت ضمن فئة الخامسة والستين عاماً فما فوق. يوجد لكل 100 أنثى 91.9 ذكر، ويوجد لكل 100 أنثى في الثامنة عشر من عمرها فما فوق 91.4 ذكر.

بلغ متوسط دخل الأسرة في المدينة 59,826 دولارًا، أما متوسط دخل العائلة فبلغ 78,384 دولارًا. وكان متوسط دخل الذكور 50,027 دولارًا مقابل 36,529 دولارًا للإناث. وسجل دخل الفرد الخاص بالمدينة 58,603 دولارًا. وكانت نسبة 4.4% من العائلات ونسبة 5.9% من السكان تحت خط الفقر، وكان من هؤلاء نسبة 9.4% تحت سن الثامنة عشر ونسبة 3.2% في الخامسة والستين من العمر وما فوق.

تعداد عام 2010
بلغ عدد سكان رانتشو ميراج 17,218 نسمة بحسب تعداد عام 2010، وبلغ عدد الأسر 8,829 أسرة وعدد العائلات 4,825 عائلة مقيمة في المدينة. في حين سجلت الكثافة السكانية . وبلغ عدد الوحدات السكنية 14,243 وحدة بمتوسط كثافة قدره .
وتوزع التركيب العرقي للمدينة بنسبة 88.67% من البيض و1.49% من الأمريكيين الأفارقة و0.55% من الأمريكيين الأصليين و3.78% من الأمريكيين ذوي الأصول الآسيوية و0.08% من سكان جزر المحيط الهادئ و3.47% من الأعراق الأخرى و1.96% من عرقين مختلطين أو أكثر و11.41% من الهسبانيون أو اللاتينيون من أي عرق.

بلغ عدد الأسر 8,829 أسرة كانت نسبة 11.7% منها لديها أطفال تحت سن الثامنة عشر تعيش معهم، وبلغت نسبة الأزواج القاطنين مع بعضهم البعض 47.1% من أصل المجموع الكلي للأسر، ونسبة 5.1% من الأسر كان لديها معيلات من الإناث دون وجود شريك، بينما كانت نسبة 2.4% من الأسر لديها معيلون من الذكور دون وجود شريكة وكانت نسبة 45.4% من غير العائلات. تألفت نسبة 34.6% من أصل جميع الأسر من عدة أفراد يعيشون في نفس المنزل ونسبة 22.2% كانت تتألف من شخص يعيش بمفرده يبلغ من العمر 65 عاماً أو أكثر. وبلغ متوسط حجم الأسرة المعيشية 1.94، أما متوسط حجم العائلات فبلغ 2.46.

بلغ العمر الوسطي للسكان 62.3 عاماً. وكانت نسبة 10.6% من القاطنين تحت سن الثامنة عشر، وكانت نسبة 3% بين الثامنة عشر والرابعة والعشرين عاماً، ونسبة 10.9% كانت واقعةً في الفئة العمرية ما بين الخامسة والعشرين والرابعة والأربعين عاماً، ونسبة 31.4% كانت ما بين الخامسة والأربعين والرابعة والستين، ونسبة 44% كانت ضمن فئة الخامسة والستين عاماً فما فوق. وتوزع التركيب الجنسي للسكان بنسبة 49.4% ذكور و50.6% إناث.

المناخ
يظهر الجدول التالي التغييرات المناخية على مدار السنة لرانتشو ميراج:

مراجع

أماكن مأهولة أسست في 1973
تأسيسات سنة 1973 في كاليفورنيا
مدن كاليفورنيا
وادي كواتشيلا
مدن في مقاطعة ريفيرسايد (كاليفورنيا)

رانتشو ميراج (كاليفورنيا)


Zygós, en , est un village du dème de Kavála, district régional de Kavála, en Macédoine-Orientale-et-Thrace, Grèce.

Selon le recensement de 2011, la population du village compte .

Notes et références

Voir aussi

Liens externes

Village en Macédoine-Orientale-et-Thrace

Zygós (Kavála)


USS Salem foi um cruzador de reconhecimento da classe Chester da Marinha dos Estados Unidos. Ela foi o primeiro navio norte-americano nomeado para a cidade de Salem, Massachusetts.

Sua construção começou em 28 de agosto de 1905, pelo Fore River Shipyard; lançado em 27 de julho de 1907, patrocinado pela Sra. Lorna Pinnock; e comissionado em 1º de agosto de 1908.

Navios de 1907
Navios construídos em Massachusetts
Cruzadores da Marinha dos Estados Unidos

USS Salem (CS-3)


Hiroki Maeda (født 9. april 1994) er en japansk fodboldspiller, som spiller for den japanske fodboldklub Giravanz Kitakyushu.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Hiroki Maeda


The L Word isimli Amerikalı televizyon dizisinin tüm bölümleri aşağıdadır. The L Word isimli dizinin bir özelliği de tüm bölüm adlarının "L" harfiyle başlamasıdır.

Genel bakış

Bölümler

Sezon 1 (2004)

Sezon 2 (2005)

Sezon 3 (2006)

Sezon 4 (2007)

Sezon 5 (2008)

Sezon 6 (2009)

Dış bağlantılar

Bölümleri listesi
Amerika Birleşik Devletleri televizyon dizilerinin bölüm listeleri

The L Word bölümleri listesi


Subvencije u energetici su financijske potpore koje dobiva pojedinac, tvrtka ili institucija od države, ili unije, u području proizvodnje energije ili povećanju energetske učinkovitosti građevine (tvornica, zgrada, kuća i sl.). Subvencija može biti izravna financijska pomoć tako da se proizvođaču, kupcu ili srodnom tijelu dodijeli novčana vrijednost, a može biti i neizravna pomoć kao što su porezne olakšice, kontrola cijene, zajam s niskom kamatom.

Glavni razlozi za subvencije u energetici:
-Osigurati opskrbu- povećati izvoz ili smanjiti uvoz energenata a samim time i smanji ovisnost o drugim državama ako ta država više troši nego što proizvodi energije.

- Smanjiti zagađenost okoliša- tako da se smanji emisija CO2 i drugih stakleničkih plinova koji se pojavljuje pri proizvodnji energije.

-Unaprijediti ekonomiju- subvencije rezultiraju i povećani razvoj pojedinih gospodarskih sektora, povećava se zaposlenost a na taj način se smanjuje siromaštvo i povećava dostupnost energije zemljama u razvoju.

Glavni razlozi protiv subvencije u energetici:
-Neke subvencije se suprotstavljaju cilju održivog razvoja jer mogu dovesti do veće potrošnje i otpada te pogoršati štetne učinke korištenja energije na okoliš. (npr. Subvencije fosilnih goriva)

-Sprječavaju širenje distribucijskih mreža i ne dobivaju ih uvijek ljudi kojima najviše trebaju.

Utjecaji subvencija u obnovljivim izvorima energije

Iznos globalnih subvencija u obnovljivim izvorima energije (OIE) je dosegao 88 milijuna dolara u 2011. Prema OECD, subvencije u fosilna goriva, točnije u ugljen i naftu, predstavljaju sve veću prijetnju za okoliš nego OIE te se smatra da su upravo OIE ključ rješavanja sve većeg problema globalnog zatopljenja. Subvencije u OIE su dovele drastični pad cijena za korištenje te tehnologije te se smatra da će nastaviti padat . Predviđa se da će biti sve veća potreba za energijom i da će sve više ta energija dolaziti iz OIE što dovodi da sve više zemalja ulaže u OIN.

Utjecaji subvencija u istraživanju nuklearne tehnologije

Nuklearna energija je relativno stara tehnologija dobivanja energije te se sve manje ulaže u nju, a to nam i daje podatak od IEA koji procjenjuju 2015. godine da se 20% (2519 milijuna dolara) od javnog proračuna za istraživanje i razvoj energije investiralo u nuklearnu tehnologiju, a 1975. godine 73% (6785 milijuna dolara). Nuklearna tehnologija je čista tehnologija proizvodnje energije u smislu da ne ispušta CO2 i stakleničke plinove, te bi mogla poslužiti kao tehnologija za ostvarenje globalnih ciljeva. Jedan od problema kod nuklearne tehnologije je ta di s nuklearnim otpadom, iako ima niz rješenja i za taj problem a jedan od načina je da se odlaže u posebnim skladištima koji se redovito održavaju. Od prilike 11%  od ukupne proizvodnje električne energije dolazi iz nuklearnih elektrana i trećinu električne energije koje dolaze iz nisko ugljičnih izvora. Kako u Pariškom sporazumi nije navedena tehnologija koja se treba koristiti, od 163 planiranih nacionalnih utvrđenih doprinosa (INDCs) dostavljene na koncu 2016., samo su 10 država navele nuklearnu energiju u svojim nacionalnim strategijama. Brojni nuklearni rektori u SAD-u su u opasnosti od zatvaranja u liberaliziranom tržištu kojem dominira niska cijena zemnog plina, pri čemu je nuklearna industrija uglavnom isključena iz financijskih poticaja u odnosu na druge nisko ugljične tehnologije za proizvodnju energije. Industrija mora poduzeti sve moguće načine kako bi smanjila troškove izgradnje i financiranja u cilju da bi održala gospodarsku konkurentnost.

Utjecaji subvencija u fosilna goriva

Najčešće se fosilna goriva subvencioniraju pomoću kontrole cijene tj. cijena koju krajnji potrošač plaća je manja od cijene koju je proizvođač prodaje upravnom tijelu. Za vrijednost te razlike država subvencionira proizvođača energije. 2016 IMF istraživanja su ustanovila da su globalne subvencije u fosilna goriva iznosila $5300 milijardi dolara što predstavlja 6.5% globalnog BDP. Istraživanja su pokazala da je Kina najviše uložila u subvencioniranje u 2013. ( 1800 milijardi dolara), iza nje SAD ( 600 milijardi dolara) pa Rusija, Europska unija i Indija ( svaka 300 milijardi dolara).  Također su procijenili da ukidanjem subvencije će se smanjiti globalna emisija ugljičnog dioksida 2013. za 21%, smrtnost zbog onečišćenja zraka koja su uzrokovala izgaranja fosilnih goriva za 55% dok će se povećati prihodi za 4% globalnog BDP-a. Prema IEA, ukidanjem subvencije fosilnih goriva širom svijeta bi bio najučinkovitiji način smanjenja emisija stakleničkih plinova i borbi protiv globalnog zatopljenja. U svibnju 2016. članice G7 su po prvi put postavile rok za ukidanje većinu subvencija u fosilna goriva; govoreći da bi potpore za ugljen, naftu i plin bile okončane do 2025. Fatih Birol, glavni ekonomist u IEA je rekao da bez ukidanja subvencija u fosilna goriva, države neće moći ostvariti klimatske ciljeve.

Subvencije u energetici u Hrvatskoj
Hrvatska ima rastuću negativnu platnu bilancu zbog znatno većeg uvoza od izvoza energenata, pri čemu je uvoz fosilnih goriva značajno zastupljen. Hrvatska je relativno siromašna fosilnim gorivima i bogata obnovljivim izvorima energije, a upravo ima slabe poticaje u OIE. Potpore za OIE u 2016. su činile 12,9% ukupnih državnih potpora (0,43% BDP). Fosilni lobi zagovaraju da su OIE skupa tehnologija proizvodnje energije u usporedbi s fosilnim gorivima i da bi poskupila cijena električne energije ako bi se prebacili na OIE, što nije istina. To nam govori i podatak koliko iznosi LCOE za pojedinu tehnologiju.

Jedan od glavnih problema ne investiranja u OIE je taj da nekima ne bi bilo u koristi da osoba sama sebi proizvodi energiju (npr. U Dalmaciji od solarnih panela na krovu) već da mora plaćati HEP-u struju. Pošto HEP drži veliki dio monopola u energetici teško je naći kompromis između profita za HEP i većeg dobra za Hrvatsku.

U transportu za 2018. građani će dobivati poticaje putem Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost za kupnju električnih ili plug-in hibridnih automobila, uz uvjet da im je emisija CO2 manja od 50g/km, u iznosu do 40% cijene vozila. Kretat će se do maksimalnih 80 tisuća kuna za električne automobile, 40 tisuća kuna za plug-in hibride automobile.

Par primjera iznosa subvencije OIE za velike i male proizvođače energije:

Izvori

Energetika

Subvencije u energetici


Albina Grčić (Split, 6. veljače 1999.), poznata kao Albina, hrvatska je pop-pjevačica. Karijeru je počela natjecanjem u trećoj sezoni emisije The Voice Hrvatska, gdje je završila na trećem mjestu. Izabrana je kao predstavnica Hrvatske na Euroviziji 2021. u Roterdamu pjesmom "Tick-Tock".

Početak karijere
Albina Grčić glazbenu je karijeru počela sudjelovanjem u trećoj sezoni emisije The Voice Hrvatska. U prvom nastupu pjevala je pjesmu Laure Pausini "En cambio no". Dvoje sudaca, Vanna i Davor Gobac, okrenuli su se, dok je Grčić odabrala Vannu za mentoricu. U dvoboju održanom 1. veljače 2020. Grčić je nastupala protiv Filipa Rudana pjevajući pjesmu "Lovely", koju u originalu izvode Billie Eilish i Khalid. Njihov nastup pogledan je više od 30 milijuna puta na YouTubeu. Vanna je naposljetku izabrala Filipa, ali je Massimo Savić iskoristio svoj joker i dodao je u svoj tim. Na kraju emitiranja završila je na trećem mjestu, a pobjednik je bio Vinko Ćemeraš, dok se Filip Rudan našao na drugom mjestu. Odmah nakon završetka The Voicea Grčić je potpisala ugovor s diskografskom kućom Universal Music Croatia. Godine 2020. izdala je svoj debitantski singl "Imuna na strah".

Eurosong
Albina je bila jedan od 14 finalista natjecanja Dora 2021. gdje je nastupala s pjesmom "Tick-Tock" koju su napisali Branimir Mihaljević, Max Cinnamon i Tihana Buklijaš Bakić. Imala je najviše glasova žirija i publike te je sa 198 bodova izabrana kao hrvatska predstavnica Eurovizije 2021. u Roterdamu. Za njen nastup u Rotterdamu pobrinuo se kreativni direktor Marvin Dietmann. U Rotterdamu je nastupala u prvoj polufinalnoj večeri 65. Eurovizije. Iako je pojedinačno prema žiriju i publici prošla u finale (Kod publike je bila 9., a kod žirija 10.), ipak nije uspjela skupiti dovoljno bodova za finale te je završila na 11. mjestu. Nakon Eurosonga, osvojila je nagradu "Kate Ryan" za najbolji nastup onih izvođača koji nisu prošli u finale.

Nakon Eurosonga
Svoj treći singl, pjesmu "La La Love", objavila je 30. srpnja 2021. Autorski tim ostao je isti kao i kod pjesme "Tick-Tock", ali je Albina napisala španjolski dio teksta.

Izvori

Vanjske poveznice
 Instagram – Albina Music – službeni Instagram profil
 Discogs – Albina – Diskografija

Hrvatski pop pjevači
Eurovizijski izvođači
Hrvatski pjevači
Životopisi, Split

Albina Grčić


Malatya ( Malat'ia; Kürtçe: Meletî; Grekçe: Μελιτηνή Melitini), Türkiye'nin Malatya ilinin merkezi olan şehirdir.

Etimoloji
Malatya'nın adı Kültepe tabletlerinde Melita olarak, Hitit tabletlerinde "Maldia" olarak geçmektedir. Malatya'nın isim kökü Hititçede bal anlamına gelen "melid"den türediği ve Hitit kitabelerinde "öküz başı ve ayağı" ile ifade edildiği belirtilmiştir. "Melit+ava" ise "bal ülkesi" anlamına gelmektedir. Sonra bu isim "Meliddu", "Melide", "Melid", "Milid", "Milidia", "Melitea" olarak kitabelerde geçmiştir.  Malatya'yı ele geçiren Araplar, şehre "Malatiyye" ismini vermişlerdir.  Türklerin Malatya'yı fethetmesiyle isim bugünkü halini almıştır ve 1923 yılında Türkiye Cumhuriyeti'nin kurulmasıyla ismi Malatya olarak resmileşti.

Eski çağ coğrafyacılarından Strabon, Malatya'yı, kesin olarak belirtmemekle birlikte, Kommagene sınırında Kapadokya Krallığı'nın (MÖ 280-212) on valiliğinden biri olarak göstermiştir.

Tarihçe
Malatya tarihi ve arkeolojisine ışık tutan Levent Vadisi kanyonu 65 milyon yıl öncesine dayanan kaya oluşumları 28 km uzunluğunda kaya formasyonlarından oluştuğunu görmekteyiz. 2007 yılında bölgedeki tarih öncesi kalıntıları yüzeysel araştırma yapan belgesel yönetmeni Tekin Gün, Malatya Paleolitik Çağ-(Eski taş çağı)'ndan Tunç çağı'na kadar yerleşim izlerinin olduğunu sanılmaktadır.1979 yılında başlayan Karakaya Baraj Gölü Kurtarma Kazıları kapsamındaki İzollu mevkii Cafer Höyük'te yapılan kazılarda, Paleolitik dönemde yaşayan toplumun mağaralardan çıkıp tarım ve hayvancılıkla uğraştıkları köy yerleşik düzene geçtiklerini görmekteyiz.

Genel tarih
Malatya; Doğu Anadolu Bölgesi'nin ve Fırat Nehri'nin stratejik konumunda yer alan bir yerleşim yeridir. Bu konumu nedeniyle ilk yerleşmeler MÖ 6000'lere gitmektedir. Ayrıca bölge önemli ticaret yolları üzerinden olduğundan dolayı sürekli savaşılmış bir yerdir. Sürekli iki devlet arasında çekişmelere neden olmuştur. Bu durum sonrası şehir her savaş sonrası yağmalanmış, savunma ve istilalardan korunmak için şehir merkezi 2 kez değişim geçirmiştir. Bunun gibi nedenlerden Malatya'nın tarihinin araştırılması çok zordur.

Malatya'nın sınırları içerisinde birçok höyük bulunmaktadır. Bunlardan en eski yerleşmenin görüldüğü yer ve ayrıca Malatya'nın ilk yerleşim alanı olan Arslantepe Höyüğüdür. İlk yerleşim alanı suyun kenarına kurulmuş bir verimli tarım alanıdır. Yaklaşık 6000 yıl kullanıldı. Yaklaşık olarak 35250 m2'lik bir alandır. Bugün ilk yerleşim yeri olan Arslantepe Höyüğü, Orduzu beldesinin Arslantepe mahallesinde bulunmaktadır.

Malatya'nın tarihi ana hatlarıyla dört büyük döneme ayrılabilir:
 Erken dönem
 İlk Anadolu Uygarlıkları
 Osmanlı dönemi
 Cumhuriyet dönemi

Erken dönem
Malatya 5 milyon yıl önce denizdi. Hititler MÖ 2000 yıllarının başında bu bölgede hüküm sürmeye başlamışlardır. MÖ 1750 yıllarında Kuşsara Kralı Anitta, Anadolu'yu tek bir yönetim altında toplayarak siyasi birliği sağlamış ve Malatya'yı da bu birliğe dâhil etmiştir. II. Murşili, Muvattalli ve III. Hattuşili dönemlerinde Malatya, Hitit merkezine bağlı kalmıştır. Asur Kralı Sanherib (MÖ 705-MÖ 681) döneminde Asur egemenliğine giren Malatya, daha sonra Med ve Perslerin hâkimiyetine girmiştir.

MÖ 4. yüzyılda Makedonya Kralı İskender'in Anadolu'yu ele geçirmesinden sonra, Malatya Helenistik kültürün etkisinde kalmıştır. Bu tarihten sonra Malatya sırasıyla, Medlerin, Perslerin, Romalıların, Bizanslıların, Selçuklu Hanedanının egemenliği altına girmiştir.

İlk Anadolu uygarlıkları

Kuruluş ve isim itibarıyla başlangıçtan zamanımıza kadar büyük bir değişikliğe uğramadan gelen Anadolu şehirlerinden birisidir. Kültepe vesikalarında "Melita" şeklinde görülen Malatya'dan Hitit vesikalarında "Maldia" olarak bahsedilmektedir. Asur İmparatorluk devri vesikalarında ise Meliddu, Melide, Melid, Milid, Milidia olarak geçmektedir. Urartu kaynaklarında ise Melitea denilmektedir. Malatya kelimesinin Hititçe "bal" anlamına gelen "Melid"den türediği anlaşılmaktadır. Hitit hiyeroglif kitabelerinde Malatya şehri, bir öküz başı ve ayağı ile ifade edilmektedir.

Osmanlı dönemi
1515 yılından itibaren Osmanlı yönetimi altına giren Malatya, Harput Vilayeti'ne bağlı iken, Cumhuriyetle birlikte (20 Nisan 1924 Anayasası 89. maddesi ile) il olmuştur. İl olduktan sonraki ilk belediye başkanı, Hasanbey Caddesi'ne de ismi verilen son Osmanlı beyi Hasan Derinkök'tür.

Cumhuriyet dönemi
Malatya ili 1927-1931 yıllarında; Adıyaman, Kâhta, Arapgir, Akçadağ, Hekimhan, Pütürge ve Kemaliye (Eğin) ilçelerinden oluşuyordu. Toplam nüfusu 258.331 olup merkez nüfusu köylerle birlikte 56.528'di. Vali Mehmet Tevfik Bey, belediye başkanı Mehmet Naim Karaköylü idi. Belediye binası Emir Ahmedoğlu Hanı'ndaydı.

Şehirde Cumhuriyet Halk Partisi, Türk Ocağı, Türk Hava Kurumu, Kızılay kurumlarının birer şubesi bulunmaktaydı.

2012 yılında çıkarılan 6360 sayılı kanun ile Malatya'da sınırları il mülki sınırları olan büyükşehir belediyesi kuruldu ve 2014 Türkiye yerel seçimlerinin ardından büyükşehir belediyesi çalışmalarına başladı.

2023 Kahramanmaraş depremlerinden etkilenen Malatya'da, şehrin merkezi büyük zarar gördü. Şehirde yaklaşık 350.000binden fazla konut ağır hasar aldı. 1200den fazla kişi hayatını kaybetti.

Nüfus

İklim

Kardeş şehirler

  Kahramanmaraş, Türkiye
  Lefke, KKTC
  Prešov, Slovakya
  Mekke, Suudi Arabistan
  Bingöl, Türkiye

Kaynak:

Galeri

Kaynakça
Özel

Genel
 Erkal, A. Münir, Belediyecilik ve Şehircilik açısından Malatya Uygulaması, Malatya Belediyesi Yayınları, Ankara 1991
 Junior Larousse Temel Bilgi Ansiklopedisi Cilt 1, Milliyet Gazetesi Yayınları, İstanbul 1993
 Yeni Rehber Ansiklopedisi Cilt 13, Türkiye Gazetesi Yayınları, İstanbul 1994
 Alp, Sedat, Hitit Çağında Anadolu Çiviyazılı ve hiyeroglif yazılı kaynaklar, TÜBİTAK Yayınları, Ankara 2002
 Göğebakan, Göknur, 16. Yüzyılda Malatya Kazası (1516-1560), Malatya Belediyesi Kültür Yayınları, Malatya 2002
 Aydın, Mesut, Atatürk'ün Malatya'ya Gelişleri, Malatya Belediyesi Kültür Yayınları, Malatya 2003
 Göğebakan, Göknur, Fotoğraflarla Geçmişte Malatya, Malatya Belediyesi Kültür Yayınları, Malatya 2004
 Malatya İl Çevre Durum Raporu, Malatya İl Çevre ve Orman Müdürlüğü, Malatya 2005
 Malatya İl Çevre Durum Raporu, Malatya İl Çevre ve Orman Müdürlüğü, Malatya 2007
 Tuğrulca, Orhan, Malatya Siyasi Tarihi, Malatya 2008
 Akın H. Cemal, Modern Malatya, Malatya Belediyesi Yayınları, Malatya 2009
 2010-2014 Malatya Belediyesi Stratejik Planı, Malatya Belediyesi Yayınları, Malatya 2010

Dış bağlantılar

Malatya


Şehnâz Bûselik, Klasik Türk müziğinde bir makam.

Bakınız: şehnaz ve buselik makamları

Klasik Türk müziği makamları

Şehnâzbûselik