27947 Emilemathieu este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
27947 Emilemathieu este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Prescott (Arizona) de Paul G. Comba. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,43 ua, o excentricitate de 0,05 și o înclinație de 22,0° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 27001-28000
 Centura de asteroizi

Referințe

Asteroizi cu nume de oameni
Obiecte astronomice descoperite în 1997
Centura de asteroizi

27947 Emilemathieu


Esta é uma lista dos navios danificados ou afundados durante a Guerra Russo-Ucraniana, incluindo a anexação da Crimeia em 2014 e a invasão da Ucrânia pela Rússia em 2022.

Lista de navios

Conflito da Crimeia de 2014

Rússia
   — O cruzador da classe Kara foi afundado na baía de Donuzlav, Crimeia, Ucrânia, em 6 de março de 2014. O afundamento foi parte da intervenção militar russa na Ucrânia em 2014 e pretendia bloquear navios da Marinha da Ucrânia.
  VM-416 — A embarcação de apoio de mergulho da classe Yelva foi afundada próxima à Ochakov em 7 de março de 2014.

Incidente do Estreito de Querche de 2018

Ucrânia
  Berdyansk e Nikopol — As duas embarcações de artilharia da classe Gyurza-M foram danificadas e capturadas por navios russos durante o incidente do estreito de Querche, em 25 de novembro de 2018. Os navios foram devolvidos à Ucrânia em 2020.
  Yani Kapu — O rebocador foi danificado durante o incidente do Estreito de Querche em 25 de novembro de 2018.

Invasão da Ucrânia pela Rússia em 2022

Rússia

   — Em 7 de março de 2022, fontes ucranianas alegaram que as Forças Armadas da Ucrânia haviam atingido o barco de patrulha russo em Odessa.
   — Em 13 de abril de 2022, o navio foi seriamente avariado. A Ucrânia afirmou ter atingido a embarcação com dois mísseis antinavio Neptune, enquanto a Rússia afirmou que se tratava de um incêndio causado por um acidente. No dia seguinte, o Ministério da Defesa da Rússia confirmou o afundamento do cruzador. Tanto o Vasily Bykov quanto o Moskva haviam participado do ataque à Ilha das Cobras.

Ucrânia

 Oito embarcações não identificadas foram reivindicadas como destruídas pelas forças russas.
   — A fragata foi afundada em Mykolaiv para evitar sua captura pela Marinha da Rússia.
   — O barco de patrulha foi afundado por uma aeronave russa em 3 de março de 2022 perto de Odessa, de acordo com a Marinha ucraniana, a tripulação foi dada como desaparecida.
   e  — Os dois barcos de artilharia foram capturados pelas forças russas durante a tomada de Berdiansk.
   — Um rebocador foi capturado pelas forças russas durante a tomada de Berdiansk.
   — O navio foi danificado durante o cerco de Mariupol em 6 de abril.

Navios civis
   — O graneleiro, de propriedade da Turkish Ya-Sa Holding, foi atingido por um míssil disparado por forças russas no Mar Negro ao largo de Odessa, em 24 de fevereiro de 2022 e foi danificado. Estava em uma viagem de Dniepr à Constança, Romênia.
   — O navio-tanque foi bombardeado no Mar Negro, na costa da Ucrânia, em 25 de fevereiro de 2022. Seus dez tripulantes foram resgatados.
   — O navio cargueiro foi atingido no Mar Negro, na costa da Ucrânia, por um míssil disparado pelas forças russas em 25 de fevereiro de 2022.
  Lady Anastasia — O iate a motor, de propriedade do oligarca russo Alexander Mijeev, foi sabotado por um mecânico ucraniano e afundado em Palma de Maiorca, Espanha, em 27 de fevereiro de 2022.
   — O graneleiro pertencente à Bangladesh Shipping Corporation foi atingido por um míssil russo em Mykolaiv e foi incendiado em 2 de março de 2022. Um membro da tripulação, o terceiro engenheiro Hadisur Rahman, foi morto.
   — O navio cargueiro, de propriedade da Vista Shipping Agency, com sede em Tallinn, afundou na costa da Ucrânia em 2 de março de 2022, provavelmente após atingir uma mina naval. Quatro membros da tripulação foram inicialmente relatados como desaparecidos e posteriormente encontrados. Também foi relatado ter sido capturado pela Marinha da Rússia e usado como escudo contra o fogo de artilharia ucraniano.

Ver também
 Lista de perdas de aeronaves durante a Guerra Russo-Ucraniana

Referências

Listas de navios por conflito
Listas da Ucrânia
Guerra Russo-Ucraniana

Lista de navios danificados durante a Guerra Russo-Ucraniana


دودو أوات  (مواليد 17 أكتوبر 1977 في الناصرة العليا - إسرائيل) لاعب كرة قدم إسرائيلي معتزل، كان يلعب في مركز حارس المرمى. لعب أوات في عدة فرق إسرائيلية، ثم انتقل إلى إسبانيا في 2003، ولعب لأندية رسينغ سانتاندر، ديبورتيفو لاكورونيا وريال مايوركا، وشارك في 303 مباراة بالدوري الإسباني لكرة القدم.

أيضًا شارك أوات في 78 مباراة لمنتخب إسرائيل لكرة القدم، على مدار 14 عامًا.

مسيرته الكروية
لعب دودو أوات خلال مسيرته الاحترافية مع 5 أندية في ثمانية عشر موسمًا ولم يسجل خلالها أي هدف ضمن 496 مباراة. ولم يفز بأي موسم بالكأس وفاز في موسمين بالدوري.

خاض دودو أوات مسيرته مع نادي هبوعيل حيفا في موسم 1997–98 ليلعب معه أربعة مواسم، مشاركًا في 125 مباراة ولم يسجل أي هدف. ثم انتقل إلى نادي مكابي حيفا في موسم 2001–02 ولمدة موسمين، حيث شارك في 60 مباراة ولم يسجل أي هدف أيضًا. لينتقل بعدها إلى نادي راسينغ سانتاندير في موسم 2003–04 واستمر معه طيلة ثلاثة مواسم، مشاركًا في 78 مباراة ولم يسجل أي هدف أيضًا. ثم انتقل إلى نادي ديبورتيفو لاكورونيا في موسم 2006–07 واستمر معه طيلة ثلاثة مواسم، مشاركًا في 66 مباراة ولم يسجل أي هدف أيضًا. هذا وانتقل لاحقًا إلى نادي ريال مايوركا في موسم 2008–09 ليلعب معه ستة مواسم، مشاركًا في 167 مباراة ولم يسجل أي هدف أيضًا.

مراجع

وصلات خارجية
 Mallorca official profile
 Real Mallorca bio
 BDFutbol profile

 Soccerway profile

لاعبو كرة قدم رجالية إسرائيليون مغتربون
لاعبو كرة قدم رجالية إسرائيليون
لاعبو كرة قدم رجالية مغتربون في إسبانيا
حراس مرمى كرة قدم رجالية
لاعبو نادي هبوعيل نوف هجليل
أشخاص على قيد الحياة
أشخاص من الناصرة العليا
إسرائيليون من أصل تونسي يهودي
إسرائيليون من أصل يهودي فرنسي
رياضيون إسرائيليون مغتربون في إسبانيا
لاعبو الدوري الإسباني
لاعبو الدوري الإسباني الدرجة الثانية
لاعبو الدوري الإسرائيلي لكرة القدم الدرجة الأولى
لاعبو ديبورتيفو لاكورونيا
لاعبو راسينغ سانتاندير
لاعبو ريال مايوركا
لاعبو كرة قدم إسرائيليون
لاعبو كرة قدم إسرائيليون مغتربون
لاعبو كرة قدم إسرائيليون مغتربون في إسبانيا
لاعبو كرة قدم مغتربون في إسبانيا
لاعبو كرة قدم يهود
لاعبو مكابي تل أبيب
لاعبو منتخب إسرائيل تحت 21 سنة لكرة القدم
لاعبو منتخب إسرائيل لكرة القدم
لاعبو نادي مكابي حيفا
لاعبو هبوعيل حيفا
مواليد 1397 هـ
مواليد 1977
مواليد في الناصرة العليا
يهود إسرائيليون

دودو أوات


Don Cornelio Ladilla y su señora María es una historieta española creada por Vázquez bajo el pesudónimo de Sappo en 1978 para la revista El Papus que trata sobre un hombre que siempre que llega a casa descubre que su mujer le está siendo infiel.

Trayectoria editorial
La serie se empezó a publicar en el número 225 de la revista El Papus en 1978. En 1979 fueron recopiladas varias historietas en álbum por editorial Ceres y más tarde el autor se autoeditó un segundo libro. Con el mismo contendido pero otra portada se editó también dentro de la colección El Papus. En 2010 aparecieron algunas historietas dentro del álbum Lo peor de Vázquez.

Argumento y personajes
La serie consiste en historietas de dos páginas que comienzan siempre con la misma premisa. Don Cornelio llega a su casa y descubre que su esposa está con un amante. A partir de ahí la acción podía derivar de cualquier modo, como que el marido fuera hipnotizado, que el amante retara al marido a un duelo de espadas y aprovechara el momento de la cuenta atrás para huir, etc.

Los dibujos seguían la estética "feísta" de otras series de la revista y las historietas eran mudas o casi mudas. Por ejemplo, en una historieta Cornelio ayuda a uno de los amantes a terminar un crucigrama, siendo la palabra que faltaba irónicamente cornudo, la única que se pronuncia en esa historieta. La serie se explica por el contexto de libertad que siguió a la muerte de Franco y hoy día sería impublicable debido fundamentalmente a las escenas de violencia conyugal. Así, por ejemplo, en la primera historieta publicada Cornelio después de apartar a su mujer con el pie, dispara varias veces al armario donde ha visto refugiarse al amante, pero a cada disparo oye un insulto desde dentro del mueble, cuando lo abre descubre los cuerpos sin vida de seis hombres que había escondidos.

Referencias

Bibliografía

Historietas de España

Don Cornelio Ladilla y su señora María


Annettehøj (dansk) eller Annettenhöh (tysk) er navnet på en bakke i den sydvestlige udkant af Slesvig by og navnet på en herregård på selve bakken.

I 1820 erhvervede baron Christian Ulrich Hans von Brockdorff store jordbesiddelser i udkanten af Slesvig-forstaden Frederiksberg. Brockdorff, der var dansk overretsråd og landråd i Hertugdømmet Slesvig, lod opføre et lysthus og opkaldte området efter sin kone Annette. Under kamphandlingerne mellem danske og tyske soldater den 23. april 1848 (Slaget ved Slesvig) blev lysthuset dog ødelagt. I stedet lod Ludwig Ulrich Hans Friherre von Brockdorff, der var diplomat i dansk tjeneste, 1864 opføre den nuværende herregård Annettehøj. Herregården omtales også som slottet (Schloss Annettenhöh). I 1895 overgik gården til Brockdorffs adoptivsøn, den senere tyske gesandt i Danmark og første udenrigsminister i Weimarrepublikken, Ulrich Graf von Brockdorff-Rantzau. Han ejede gården til sin død i 1928.

Gården forblev i Brockdorff-familiens besiddelse indtil 1985, hvor delstaten Slesvig-Holsten købte slottet. I dag huser bygningen den arkæologiske delstatsmyndighed i Slesvig-Holsten (Archäologisches Landesamt Schleswig-Holstein). I gårdens tidligere park, men nu afskåret fra selve slottet af den sydlige omfartsvej omkring Slesvig, Bundesstraße 76, findes et familiegravsted med gravsten for Ulrich Graf von Brockdorff-Rantzau, dennes bror, Ernst Graf zu Rantzau og deres mor, Juliane Gräfin zu Rantzau.

Eksterne henvisninger

 Den arkæologiske delstatsmyndighed Slesvig-Holsten

Slesvig by

Annettehøj


Imponderabilitatea este starea de gravitație nulă ce apare la depășirea atmosferei Pământului de către un corp, de regulă o rachetă spațială sau orice acțiune care are ca scop reducerea/anularea forței gravitaționale a Terrei.

NASA utilizează pentru simularea imponderabilității o incintă ermetică care se umple cu apă și, astfel apare o oarecare stare de gravitație mult redusă similară gravitației Lunii ori Planetei Roșii.

Gravitație
Medicină spațială

Imponderabilitate


Ottó Herman (* 26. Juni 1835 in Breznóbánya, damals Königreich Ungarn, heute Slowakei; † 27. Dezember 1914 in Budapest) war ein ungarischer Naturforscher, Ethnologe und Politiker. Seine Arbeiten im Bereich der Entomologie, Ichthyologie und Ornithologie waren wegweisend für die wissenschaftliche Erschließung der Flora und Fauna Ungarns.

Leben
Ottó Herman (auch Otto Hermann) wurde am 26. Juni 1835 im damals oberungarischen Breznóbánya (heute Brezno, Slowakei) geboren. Sein Vater war Arzt und Klassenkamerad des Ornithologen Salamon János Petényi. Seine Familie stammte ursprünglich aus dem Obersächsischen (sein Vater war Zipser Sachse). 1847 zogen seine Eltern mit ihm und seinen jüngeren Geschwistern in die ostungarische Stadt Miskolc um. Als 13-jähriges Kind erlebte er die erfolglose ungarische Revolution von 1848/1849 mit prägenden Erinnerungen für spätere Beteiligungen an politischen Freiheitskämpfen.

Nach dem Abitur in Miskolc verbrachte er ein Volontariat am Wiener K.u.k. Hof-Naturalienkabinett und der Sammlung des Schweizer Entomologen Karl Brunner-von Wattenwyl. Von 1853 bis 1856 studierte er am Polytechnischen Institut Wien. 1863 beteiligte er sich am polnischen Januaraufstand und bei seiner Rückkehr nach Miskolc kam er 1864 in Kontakt mit dem Naturwissenschaftler Sámuel Brassai aus Cluj (Klausenburg). In den darauffolgenden Jahren arbeitete er als Konservator im Museum des Siebenbürgischen Museum-Vereins, wo er die zoologische Sammlung einrichtete und erste wissenschaftliche Arbeiten verfasste.

Die Königliche Ungarische Naturwissenschaftliche Gesellschaft wurde auf seine Studien aufmerksam und suchte ihn für ihre Arbeit zu gewinnen. 1875 erhielt er eine Anstellung an der Zoologischen Abteilung des Ungarischen Nationalmuseums (MNM). Als Mitglied der Unabhängigkeitspartei wurde er 1879 gewähltes Mitglied des Parlaments; erst als Vertreter für Szeged, ab 1893 für Miskolc. 1885 heiratete er Kamilla Borosnyay (1856–1916).

Bis Ende der 1880er Jahre bereiste und beforschte er Großkumanien, das Bakonygebirge, die Schomodei und Siebenbürgen. Von 1888 bis 1891 unternahm er eine Forschungsreise nach Norwegen.

1891 organisierte er in Budapest den 2. Internationalen Ornithologischen Kongress. Seine Ausstellung auf der Pariser Weltausstellung 1900 erntete vielbeachtete Kritik und brachte ihm eine Mitgliedschaft in der französischen Ehrenlegion. Er gründete 1893 die ungarische Vogelwarte, 1904 die Gesellschaft für Ungarische Sprachwissenschaft (Magyar Nyelvtudományi Társaság). Herman starb 1914 im Alter von 79 Jahren an den Folgen einer Lungenentzündung.

Werk
Herman ist Autor zahlreicher v. a. ornithologischer Bücher. Er veröffentlichte auch Gedichte (mit János Arany, Mihály Tompa und Sándor Petőfi), worin er seine Liebe zur Welt der Vögel zeigt. Ottó Herman warb aktiv für den Vogelschutz.

Ausstellungen (Auswahl)
 1900: Ungarischer Pavillon auf der Weltausstellung Paris

Veröffentlichungen (Auswahl)
 1879: Ungarns Spinnen-Fauna I-III, K. U. Naturwissenschaftlichen Gesellschaft, Budapest
 1881: Sprache und Wissenschaft, Franklin, Budapest
 1885: Urgeschichtliche Spuren in den Gerathen der Ungarischen Volksthumlichen Fischerel, Franklin, Budapest
 1891: J.S. v. Petényi der Begründer der wissenschaftlichen Ornithologie in Ungarn. 1799-1855, Zweiter Internationaler Ornithologischer Congress, Budapest
 1899: Vom Zuge der Vögel auf positiver Grundlage, Ungarische Ornithologische Centrale, Budapest
 1901: Vogelschutz, Ungarische Ornithologische Centrale, Budapest
 1902: Die Bedeutung der Anatomie der Vögel, Herman, Budapest
 1906: Formenkreise und Ornithophaenologie, Ungarische Ornithologische Centrale, Budapest
 1906: Zum Solutréen von Miskolez, Anthropologischen Gesellschaft, Wien
 1910: Nutzen und Schaden der Vögel, Willy Scheibe, Gera
 1910: Das Artefakt von Olónec und was dazu gehört, Anthropologischen Gesellschaft, Wien

Ehrungen und Auszeichnungen
Der Ottó-Herman-See (Herman Ottó tó) und das Herman-Ottó-Fischreservat unweit der Ortschaft Orfű im Komitat Baranya sind nach ihm benannt. Zu den nach Herman benannten Straßen und Plätzen zählen die Herman Ottó út in den Städten Alsózsolca und Budapest – Stadtteil Törökvész des II. Bezirks – sowie der Herman Ottó tér der Stadt Kecskemét. Zahlreiche Schulen in ganz Ungarn tragen seinen Namen. Am 5. Dezember 1954 gab die Ungarische Post eine Briefmarke mit seinem Motiv erhaus. Am 12. Juli 2014 wurde ein Asteroid nach ihm benannt: (190504) Hermanottó.

Ottó Herman-Museum

1953 wurde in Miskolc das naturwissenschaftliche Ottó Herman-Museum (Herman Ottó Múzeum) gegründet. Es enthält unter anderem örtliche archäologische Funde, eine Waffensammlung sowie volks- und heimatkundliche Ausstellungsstücke; mittlerweile auch eine Kunstsammlung.

Bereits seit 1951 wird das ehemalige Wohnhaus Ottó Hermans in Lillafüred (erbaut 1898–1903) von der Museumsdirektion des Komitats Borsod-Abaúj-Zemplén für Ausstellungen genutzt und beherbergt seit 1964 ein Gedenkmuseum (Herman Ottó emlékház). Das Gebäude wurde 2007 komplett renoviert.

Ottó Herman-Denkmal
Der Bildhauer Ferenc Medgyessy schuf 1957 eine lebensgroße Kalksteinstatue Ottó Hermans. Die Statue steht heute vor dem Miskolcer Europa-Haus (Európa Ház, ehemals Almássy-Villa).

Ottó Herman-Medaille
Im Rahmen eines nationalen Wettbewerbs, vergibt die Ungarische Gesellschaft für Karst- und Höhlenforschung seit 1962 alljährlich die Ottó-Herman-Medaille (Herman Ottó-érem).

Siehe auch
 Handbuch der Vögel Mitteleuropas
 Digitale Bibliothek für Vogelkunde

Literatur
 József Szabadfalvi: Schriften über Ottó Herman und das Herman Ottó Museum. Borsodi 1987
 Béla Szabó: Der Gelehrte Ottó Herman und Lillafüred. Direktion der Museen des Komitats Borsod-Abaúj-Zemplén, 1975

Einzelnachweise

Weblinks

Ornithologe
Politiker (Ungarn)
Politiker (19. Jahrhundert)
Person (Miskolc)
Mitglied der Ehrenlegion
Wikipedia:Mitglied der Ehrenlegion (Ausprägung ungeklärt)
Person (Transleithanien)
Person (Kaisertum Österreich)
Person als Namensgeber für einen Asteroiden
Ungar
Zipser Sachse
Geboren 1835
Gestorben 1914
Mann

Ottó Herman


An Juncus nodatus in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Frederick Vernon Coville. An Juncus nodatus in nahilalakip ha genus nga Juncus, ngan familia nga Juncaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Juncus

Juncus nodatus


A seguir há uma lista de eventos relacionados à televisão brasileira em 2023. Os eventos listados incluem estreias, cancelamentos e finais de programas de televisão; lançamento, encerramento e rebrandings de canais; estações locais mudando de afiliação de rede; e informações sobre controvérsias e disputas de carregamento.

Eventos notáveis

Janeiro

Fevereiro

Março

Abril

Maio

Junho

Julho

Agosto

Setembro

Outubro

Novembro

Dezembro

A ser anunciado

Programas

Janeiro
 1.º de janeiro
 A TV Globo exibe na Temperatura Máxima o filme Pelé: O Nascimento de uma Lenda, em homenagem ao futebolista Pelé, morto três dias antes.
 A TV Globo exibe no Domingo Maior o filme Pelé Eterno, em homenagem ao futebolista Pelé, morto três dias antes.
 2 de janeiro
 Estreia Histórias Quase Verdadeiras na TV Globo.
 Reestreia A Lei e o Crime na RecordTV.
 A Rede Bandeirantes exibe o filme 10x10 – Pelé Jogai por Nós, em homenagem ao futebolista Pelé, morto quatro dias antes.
 Estreia 8 Presidentes, 1 Juramento na TV Globo.
 Estreia Tapas & Beijos no Viva.
 3 de janeiro — Termina a 3.ª temporada de Malhação no Viva.
 4 de janeiro — Estreia da 4.ª temporada de Malhação no Viva.
 6 de janeiro
 Termina Histórias Quase Verdadeiras na TV Globo.
 Estreia Papo com Sabor na Rede Bandeirantes.
 Termina 8 Presidentes, 1 Juramento na TV Globo.
 7 de janeiro
 Estreia Caso Especial no Viva.
 Estreia Jack Ryan no SBT.
 8 de janeiro — Estreia Pluft, o Fantasminha na TV Globo.
 10 de janeiro — Termina a 6.ª temporada de Chicago Med: Atendimento de Emergência na RecordTV.
 11 de janeiro
 Termina a 1.ª temporada de This Is Us: Histórias de Família na TV Globo.
 Reestreia da 9.ª temporada de Chicago Fire: Heróis contra o Fogo na RecordTV.
 13 de janeiro — Termina Cara e Coragem na TV Globo.
 15 de janeiro — Termina Quem Não Viu, Vai Ver no SBT.
 16 de janeiro
 Estreia Vai na Fé na TV Globo.
 Estreia da 23.ª temporada do Big Brother Brasil na TV Globo.
 Estreia Marighella na TV Globo.
 Estreia SBT News na TV no SBT.
 18 de janeiro — A TV Globo exibe o Som Brasil Apresenta: Milton Nascimento.
 19 de janeiro — Termina Marighella na TV Globo.
 21 de janeiro — Estreia Mapa das Estrelas no Lifetime.
 22 de janeiro
 Termina Pluft, o Fantasminha na TV Globo.
 Estreia da 3.ª temporada de The Masked Singer Brasil na TV Globo.
 Termina a 9.ª temporada de Chicago Fire: Heróis contra o Fogo na RecordTV.
 23 de janeiro — Reestreia da 8.ª temporada de Chicago P.D.: Distrito 21 na RecordTV.
 26 de janeiro — Estreia da 7.ª temporada de Lady Night na TV Globo.
 27 de janeiro — Termina Amor sem Igual na RecordTV.
 28 de janeiro — Termina Caso Especial no Viva.
 29 de janeiro — Estreia Minha Mãe Cozinha Melhor que a Sua na TV Globo.
 30 de janeiro
 Estreia Três Vezes Ana no SBT.
 Reestreia Vidas em Jogo na RecordTV.
 Termina A Lei e o Crime na RecordTV.
 31 de janeiro — Estreia Onde Está Meu Coração na TV Globo.

Fevereiro
 1.º de fevereiro — Estreia da 2.ª temporada de Quilos Mortais na RecordTV.
 2 de fevereiro
 Estreia da temporada 2023 do Repórter Record Investigação na RecordTV.
 Reestreia É Notícia na RedeTV!.
 4 de fevereiro — A RecordTV exibe o especial Luan City Portugal.
 5 de fevereiro — Estreia Maguila, Um Lutador na TV Cultura.
 6 de fevereiro
 Estreia da 4.ª temporada de Aeroporto: Área Restrita na RecordTV.
 Termina a 8.ª temporada de Chicago P.D.: Distrito 21 na RecordTV.
 9 de fevereiro — Estreia da 9.ª temporada de Chicago P.D.: Distrito 21 na RecordTV.
 10 de fevereiro
 Termina a 1.ª temporada de La Brea: A Terra Perdida na Sessão Globoplay na TV Globo.
 Termina Crimes de Paixão no SBT.
 11 de fevereiro — Estreia A Mulher do Prefeito no Viva.
 12 de fevereiro — Termina Maguila, Um Lutador na TV Cultura.
 15 de fevereiro — Termina Vencer o Desamor no SBT.
 18 de fevereiro — Termina A Terra Prometida na TV Brasil.
 24 de fevereiro — Estreia da temporada 2023 do Globo Repórter na TV Globo.
 25 de fevereiro
 A TV Cultura exibe o especial Castelo Rá-Tim-Bum: Reencontro.
 Termina Jack Ryan no SBT.

Março
 2 de março — Estreia Os Caminhos do Dinheiro no Canal Futura.
 3 de março — Termina Os Dez Mandamentos na Rede Família.
 4 de março
 Reestreia Cinema em Casa no SBT.
 Estreia Xou da Xuxa no Viva.
 Estreia da 14.ª temporada de Esquadrão da Moda no SBT.
 Termina a 9.ª temporada de Chicago P.D.: Distrito 21 na RecordTV.
 Estreia da 7.ª temporada de Chicago Med: Atendimento de Emergência na RecordTV.
 5 de março — Estreia Três Teresas na TV Cultura.
 6 de março
 Reestreia A Escrava Isaura na Rede Família.
 Estreia A Terra Prometida na Rede Família.
 Estreia Passaporte Feminino no Lifetime.
 A TV Globo exibe o especial Falas Femininas.
 7 de março — Estreia da 7.ª temporada de Conversa com Bial na TV Globo.
 11 de março
 Estreia da 3.ª temporada de Bake Off Celebridades no SBT.
 Termina Caminho das Índias no Viva.
 12 de março — Termina Orquestra André Rieu no SBT.
 13 de março
 Termina a 4.ª temporada de Aeroporto: Área Restrita na RecordTV.
 Estreia Senhora do Destino no Viva.
 Estreia da 10.ª temporada do The Noite com Danilo Gentili no SBT.
 14 de março — Estreia da 5.ª temporada de Que História É Essa, Porchat? no GNT.
 17 de março
 Termina Casos de Família no SBT.
 Termina Mar do Sertão na TV Globo.
 19 de março — Estreia Brooklyn Nine-Nine: Lei e Desordem no SBT.
 20 de março
 Estreia Amor Perfeito na TV Globo.
 Termina Galera Esporte Clube na RedeTV!.
 Estreia Patrulha das Fronteiras na RecordTV.
 27 de março
 Estreia A Sucessora no Viva.
 Estreia Na Grelha com Netão na RedeTV!.
 Termina a 7.ª temporada de Chicago Med: Atendimento de Emergência na RecordTV.
 30 de março — Estreia da 10.ª temporada de Chicago Fire: Heróis contra o Fogo na RecordTV.
 31 de março — Termina CNN Money na CNN Brasil.

Abril
 2 de abril — Termina Minha Mãe Cozinha Melhor que a Sua na TV Globo.
 3 de abril
 Termina Passaporte Feminino no Lifetime.
 Reestreia Cartão Verde na TV Cultura.
 4 de abril — Termina Onde Está Meu Coração na TV Globo.
 9 de abril
 Estreia da 8.ª temporada do The Voice Kids na TV Globo.
 Termina a 3.ª temporada de The Masked Singer Brasil na TV Globo.
 Estreia da 5.ª temporada do Canta Comigo na RecordTV.
 11 de abril — Estreia da temporada 2023 do Profissão Repórter na TV Globo.
 12 de abril — Termina Visão CNN na CNN Brasil.
 13 de abril
 Reestreia O Grande Debate na CNN Brasil.
 Estreia Quanto Vale Esse Doce? no GNT.
 14 de abril — Termina Vidas em Jogo na RecordTV.
 16 de abril — A RecordTV exibe o especial Davi: O Maior Rei de Israel.
 17 de abril
 Termina Alerta Nacional na RedeTV!.
 Estreia da 6.ª temporada de Reis na RecordTV.
 A TV Globo exibe o especial Falas da Terra.
 18 de abril — Estreia A Hora do Zap na RedeTV!.
 22 de abril
 Termina a 10.ª temporada de Chicago Fire: Heróis contra o Fogo na RecordTV.
 Reestreia da 9.ª temporada de Chicago P.D.: Distrito 21 na RecordTV.
 24 de abril — Reestreia Sortilégio no SBT.
 25 de abril — Termina a 23.ª temporada do Big Brother Brasil na TV Globo.
 26 de abril
 Estreia da 2.ª temporada de Túnel do Amor no Multishow.
 A TV Globo exibe o especial LED - Luz na Educação.
 Estreia da 5.ª temporada de Que História É Essa, Porchat? na TV Globo.
 27 de abril
 Estreia da 3.ª temporada de Cine Holliúdy na TV Globo.
 Termina a 7.ª temporada de Lady Night na TV Globo.
 28 de abril
 Termina Papo com Sabor na Rede Bandeirantes.
 Estreia da 7.ª temporada de Greg News na HBO Brasil.
 Estreia da 2.ª temporada de The Equalizer: A Protetora na Sessão Globoplay na TV Globo.
 30 de abril — Estreia da 10.ª temporada de Vai que Cola na TV Globo.

Maio
 1.º de maio — Termina Patrulha das Fronteiras na RecordTV.
 2 de maio
 Estreia Jornal Gente no BandNews TV.
 Estreia O É da Coisa no BandNews TV.
 Estreia da 2.ª temporada de Auto Posto no Comedy Central.
 Estreia da 2.ª temporada de Avisa Lá que Eu Vou no GNT.
 Estreia Encantado's na TV Globo.
 Estreia da 10.ª temporada de MasterChef na Rede Bandeirantes.
 A TV Globo exibe o especial Mães do Brasil.
 3 de maio
 Estreia Alma de Cozinheira no GNT.
 Termina a 2.ª temporada de Quilos Mortais na RecordTV.
 4 de maio
 O Multishow exibe o especial Barítono: Lulu Santos 70 Anos.
 Termina a temporada 2023 do Repórter Record Investigação na RecordTV.
 Estreia da temporada 2023 de Linha Direta na TV Globo.
 5 de maio
 Termina Travessia na TV Globo.
 Estreia Febre do Ouro na Rede Bandeirantes.
 A TV Cultura exibe o especial Rei Charles III: A Coroação.
 6 de maio
 Termina a 3.ª temporada de Bake Off Celebridades no SBT.
 A TV Globo exibe o especial Barítono: Lulu Santos 70 Anos.
 8 de maio
 Termina A Dona no SBT.
 Estreia A Infância de Romeu e Julieta no SBT.
 Estreia Terra e Paixão na TV Globo.
 Estreia da 2.ª temporada de Caminhos com Abilio Diniz na CNN Brasil.
 Estreia A Grande Conquista na RecordTV.
 9 de maio
 Termina Foi Mau na RedeTV!.
 Estreia da 2.ª temporada de Aruanas na TV Globo.
 A TV Globo exibe o Som Brasil Especial: Rita Lee.
 12 de maio — Termina A Hora do Zap na RedeTV!.
 15 de maio — Estreia Hora de Ação na RedeTV!.
 18 de maio — Estreia De Férias com o Ex: Caribe - A Ressaca na MTV.
 21 de maio — Termina Encrenca na RedeTV!.
 22 de maio
 Estreia Boletim Coppolla na CNN Brasil.
 Estreia CNN Manhã na CNN Brasil.
 23 de maio
Estreia Opinião do Villa na CNN Brasil.

 24 de maio  — Termina Poliana Moça no SBT.
 28 de maio — Reestreia A Hora do Zap na RedeTV!.
 29 de maio
 Reestreia Mulheres Apaixonadas no Vale a Pena Ver de Novo na TV Globo.
 Estreia da 2.ª temporada de Família Paraíso no Multishow.
 31 de maio — Termina a 4.ª temporada de Malhação no Viva.

Junho
 1.° de junho — Estreia da 6.ª temporada de Mapa do Pop na TNT.
 2 de junho — Termina O Rei do Gado no Vale a Pena Ver de Novo na TV Globo.
 4 de junho
 O SBT exibe o Programa Silvio Santos Especial 60 Anos.
 Estreia CNN Freedom Project na CNN Brasil.
 Estreia CNN Esportes S/A na CNN Brasil.
 10 de junho — Termina Coração de Estudante no Viva.
 12 de junho
 Reestreia Rebelde no SBT.
 Estreia Corpo Dourado no Viva.
 14 de junho — A TV Globo exibe o Som Brasil Apresenta: Alexandre Pires.
 17 de junho — Termina Bambolê no Viva.
 19 de junho
 Reestréia Alma Selvagem na Rede Bandeirantes.
 Estreia O Sexo dos Anjos no Viva.
 23 de junho — Estreia Drag Race México na MTV.
 24 de junho — Termina Xou da Xuxa no Viva.
 25 de junho — Termina a 5.ª temporada de Canta Comigo na RecordTV.
 26 de junho
 Estreia Um Refúgio Para o Amor no SBT.
 Reestreia Mulheres de Areia na TV Globo.
 A TV Globo exibe o especial Falas de Orgulho.
 30 de junho
 Termina Chocolate com Pimenta na TV Globo.
 Termina Ateliê na TV na TV Gazeta.
 Termina Revista da Cidade na TV Gazeta.

Julho
 1.° de julho — Reestreia Dercy de Verdade no Viva.
 2 de julho — Estreia da 4.ª temporada de Canta Comigo Teen na RecordTV.
 3 de julho — Reestreia Bom Dia & Companhia no SBT.
 4 de julho — Termina Três Vezes Ana no SBT.
 5 de julho — Reestreia Teste de Fidelidade na RedeTV!.
 6 de julho — Termina a temporada 2023 de Linha Direta na TV Globo.
 8 de julho — A RecordTV exibe o especial Nações em Conflito: Israel e os Povos Vizinhos no Tempo de Reis.
 9 de julho
 Termina a 8.ª temporada do The Voice Kids na TV Globo.
 Termina Terceiro Tempo na Rede Bandeirantes.
 Estreia DominGOL com Benja na CNN Brasil.
 11 de julho
 Termina a 1.ª temporada de Encantado's na TV Globo.
 Termina a 2.ª temporada de Aruanas na TV Globo.
 13 de julho
 Termina a 3.ª temporada de Cine Holliúdy na TV Globo.
 Estreia da 5.ª temporada de The Good Doctor na TV Globo.
 Estreia Turma da Mônica - A Série no Gloob.
 14 de julho — Termina a 7.ª temporada de Reis na RecordTV.
 15 de julho
 Termina Força de um Desejo no Viva.
 Estreia da 3.ª temporada de Cultura & Design na TV Cultura.
 16 de julho
 Estreia da 2.ª temporada de Família Paraíso na TV Globo.
 Reestreia Apito Final na Rede Bandeirantes.
 17 de julho
 Estreia Escrito nas Estrelas no Viva.
 Estreia da 8.ª temporada de Reis na RecordTV.
 A TV Globo reexibe no Conversa com Bial uma entrevista de João Donato, exibida originalmente em novembro de 2018, em homenagem ao músico morto no mesmo dia.
 18 de julho — Estreia da 7.ª temporada de No Limite na TV Globo.
 19 de julho — A TV Globo exibe o Som Brasil Apresenta: Titãs.
 20 de julho — Termina A Grande Conquista na RecordTV.
 21 de julho
 Estreia da 3.ª temporada de Quilos Mortais na RecordTV.
 A TV Globo exibe o Especial Tony Bennett & Lady Gaga, em homenagem ao cantor norte-americano morto no mesmo dia.
 22 de julho — Termina Dercy de Verdade no Viva.
 24 de julho
 Estreia da 3.ª temporada de Troca de Esposas na RecordTV.
 Estreia da 4.ª temporada de Se Sobreviver, Case! no Multishow.
 A TV Globo reexibe no Conversa com Bial duas entrevistas das cantoras Leny Andrade e Doris Monteiro, exibidas respectivamente em novembro de 2018 e setembro de 2021, em homenagem as cantoras mortas no mesmo dia.
 26 de julho — Estreia da 4.ª temporada de Top Chef Brasil na RecordTV.
 28 de julho — Termina Bom Dia & Companhia no SBT.
 29 de julho
 O Viva exibe o especial Fernanda e Nathalia: Amigas de Uma Vida.
 Termina Programa Amaury Jr. na RedeTV!.
 31 de julho — Reestreia Meu Pecado no SBT.

Agosto
 4 de agosto — Estreia da 16.ª temporada de Tempero de Família no GNT.
 5 de agosto — Termina a 2.ª temporada de O Céu é o Limite na RedeTV!.
 7 de agosto
 Estreia Os Normais no GNT.
 Estreia Sob Nova Direção no GNT.
 8 de agosto — Estreia Cine HaHaHa no Multishow.
 10 de agosto — Estreia Histórias Animais no Animal Planet.
 11 de agosto — Termina Vai na Fé na TV Globo.
 12 de agosto
 Estreia da 9.ª temporada de Bake Off Brasil: Mão na Massa no SBT.
 Mega Senha passa a se chamar Mega Senha Power na RedeTV!.
 Estreia A Cara do Pai no Viva.
 13 de agosto — Estreia Miconta na CNN Brasil.
 14 de agosto
 Estreia Fuzuê na TV Globo.
 Estreia Solução MTV na MTV.
 Termina Sortilégio no SBT.
 15 de agosto — Estreia Sobrevivendo às Tentações no Discovery Channel.
 16 de agosto — Termina a 5.ª temporada de Que História É Essa, Porchat? na TV Globo.
 17 de agosto
 Termina a 7.ª temporada de No Limite na TV Globo.
 Estreia Sobre Nós Dois no GNT.
 18 de agosto
 Termina a 2.ª temporada de The Equalizer: A Protetora na Sessão Globoplay na TV Globo.
 Termina Faustão na Band na Rede Bandeirantes.
 Estreia Que Bela Pizza! no GNT.
 Termina a 4.ª temporada de Se Sobreviver, Case! no Multishow.
 19 de agosto — Termina A Sucessora no Viva.
 21 de agosto
 Estreia da 1.ª temporada de Rensga Hits! na TV Globo.
 Estreia Melhor da Noite na Rede Bandeirantes.
 Estreia Perrengue do Dia na Rede Bandeirantes.
 Reestreia História de Amor no Viva.
 Estreia Humor Negro - A Série no Multishow.
 Estreia Bar Do Gogó no Multishow.
 22 de agosto — Estreia da 2.ª temporada de Segunda Chamada na TV Globo.
 25 de agosto — Estreia Vizinhos no Canal Brasil.
 26 de agosto
 Estreia Olhos da Lei no Discovery Channel.
 O Multishow e a TV Globo exibem o especial O Show do Século com Alok.
 27 de agosto — Termina Show Business na Rede Bandeirantes.
 28 de agosto
 Estreia Dois em Cena: Encontro de Gerações no Viva.
 Estreia Bastidores CNN na CNN Brasil.
 30 de agosto — Estreia Drag Race Brasil na MTV.
 31 de agosto — Termina a 2.ª temporada de Segunda Chamada na TV Globo.

Setembro
 1.º de setembro
 Termina a 1.ª  temporada de Rensga Hits! na TV Globo.
 Termina Valor da Vida na Rede Bandeirantes.
 3 de setembro — Estreia da 2.ª temporada de Largados e Pelados Brasil no Discovery Channel.
 4 de setembro
 Estreia Todas as Flores na TV Globo.
 Estreia Outlander na Rede Bandeirantes.
 Estreia Descendentes do Sol na RedeTV!.
 6 de setembro — A TV Globo exibe o Som Brasil Apresenta: Sandy - 40 Anos.
 10 de setembro — Termina a 2.ª temporada de Família Paraíso na TV Globo.
 11 de setembro — Termina Jesus na RecordTV.
 12 de setembro
 Reestreia Quando Chama o Coração na RecordTV.
 Termina a 10.ª temporada de MasterChef Brasil na Rede Bandeirantes.
 Termina a 3.ª temporada de Troca de Esposas na RecordTV.
 14 de setembro — Termina a 4.ª temporada de Top Chef Brasil na RecordTV.
 17 de setembro
 Estreia da 2.ª temporada de Pipoca da Ivete na TV Globo.
 Termina a 4.ª temporada de Canta Comigo Teen na RecordTV.
 18 de setembro
 Estreia da 4.ª temporada de Beija Sapo na MTV.
 Estreia da 11.ª temporada de Vai que Cola no Multishow.
 Estreia Tem que Suar no Multishow.
 19 de setembro
 Estreia da 15.ª temporada de A Fazenda na RecordTV.
 Estreia da 5.ª temporada de MasterChef Profissionais na Rede Bandeirantes.
 22 de setembro — Termina Amor Perfeito na TV Globo.
 25 de setembro
 Estreia Elas por Elas na TV Globo.
 Estreia Brasil Meio Dia na CNN Brasil.
 Estreia Socorro, Cicarelli na MTV.
 Estreia Os Dez Mandamentos na TNT Novelas.
26 de setembro — Estreia da 6.ª temporada de The Taste Brasil no GNT.
 29 de setembro — Termina a 8.ª temporada de Reis na RecordTV.
 30 de setembro
 A RecordTV exibe o especial Salomão - O Rei Sábio.
 Estreia CNN Newsroom na CNN Brasil.
 Termina Warner Play na Rede Bandeirantes.
 Termina Popverso CNN na CNN Brasil.

Outubro
 1.º de outubro — Estreia da 3.ª temporada de Unidade Básica na Universal TV.
 2 de outubro
 Reestreia A Terra Prometida na RecordTV.
 Termina Os Dez Mandamentos na RecordTV.
 Estreia da 9.ª temporada de Reis na RecordTV.
 Estreia Panelaço Ao Vivo no GNT.
 A TV Globo exibe o especial Falas da Vida.
 3 de outubro — Estreia da 8. temporada de Shark Tank Brasil no Sony Channel.
 6 de outubro
 Termina Descendentes do Sol na RedeTV!.
 Termina a 16.ª temporada de Tempero de Família no GNT.
 7 de outubro — Reestreia Leandro & Leonardo no Viva.
 9 de outubro
 Estreia A Lenda: Um Luxo de Sonhar na RedeTV!.
 Estreia da 5.ª temporada de Big Brother Brasil no Viva.
 Estreia Morgana & Celeste na TV Cultura.
 10 de outubro
 Estreia Ultra Show Sidney Oliveira na RedeTV!.
 Estreia Shaking The Bar na Sony Channel.
 11 de outubro
 Estreia Topa um Acordo no SBT.
 A TV Globo exibe o Som Brasil Apresenta: Alcione.
 Estreia Diretores de Arte no Curta!.
 12 de outubro
 O SBT exibe o especial Feriadão SBT.
 Estreia Cirurgiões: No Limite da Vida no Discovery Channel.
 13 de outubro
 Termina Rebelde no SBT.
 Estreia João Sem Deus - A Queda de Abadiânia no Canal Brasil.
 Estreia Assim Como a Gente no GNT.
 16 de outubro
 Reestreia A Gata no SBT.
 Estreia Portugal Show no Multishow.
 19 de outubro — Estreia da 2. temporada de De Férias com o Ex: Caribe: Salseiro Vip na MTV.
 21 de outubro
 Estreia Barbie: Você Pode Ser Tudo o Que Quiser Ser no SBT.
 Estreia Programa do João na Rede Bandeirantes.
24 de outubro  — Estreia Descosturando com Herchcovitch no E! Entertainment.
 27 de outubro
 Termina Panelaço Ao Vivo no GNT.
 Estreia Amaury Jr. na TV Cultura.
 Estreia Brasil, Mostra a Tua Cara! na TV Cultura.
28 de outubro — Estreia Bela Raízes na TV Brasil.

 Novembro
 8 de novembro — Reestreia Abismo de Paixão no SBT.
 9 de novembro — Termina a 5.ª temporada de The Good Doctor na TV Globo.
 13 de novembro — Reestreia Sem Censura na TV Brasil.
 17 de novembro
 Termina Todas as Flores na TV Globo.
 Termina a 9.ª temporada de Reis na Record.
 20 de novembro — Reestreia Jezabel na Record.
 22 de novembro
 Estreia Um Povo de Deus na TV Globo.
 Estreia Mães do Funk na MTV.
 23 de novembro — A TV Globo exibe o especial Vem Que Tem.
 24 de novembro — Estreia Prato Feito Brasil na TV Globo.
 25 de novembro — Termina Senhora do Destino no Viva.
 27 de novembro
 Reestreia Paraíso Tropical no Vale a Pena Ver de Novo na TV Globo.
 Estreia América no Viva.
 28 de novembro — Estreia da 12.ª temporada de The Voice Brasil na TV Globo.
 30 de novembro — Estreia da 2.ª temporada de This Is Us: Histórias de Família na TV Globo.

 Dezembro
 1.° de dezembro — Termina Mulheres Apaixonadas no Vale a Pena Ver de Novo na TV Globo.
 2 de dezembro — Termina O Sexo dos Anjos no Viva.
 4 de dezembro — Estreia Direito de Amar no Viva.
 8 de dezembro — Termina a 18.ª temporada de Malhação no Viva.
 11 de dezembro — Estreia da 19.ª temporada de Malhação no Viva.
 12 de dezembro — A TV Globo exibe o especial Amigos.
 15 de dezembro — Termina Prato Feito Brasil na TV Globo.
 17 de dezembro — Termina a 2.ª temporada de Pipoca da Ivete na TV Globo.
 18 de dezembro — A TV Globo exibe a primeira parte do filme Ritmo de Natal na Tela Quente.
 19 de dezembro — Termina a temporada 2023 do Profissão Repórter na TV Globo.
 20 de dezembro — A TV Globo exibe o especial Ivete 3.0.
 22 de dezembro — A TV Globo exibe o Roberto Carlos Especial.
 23 de dezembro — Termina a 9.ª temporada de Bake Off Brasil: Mão na Massa no SBT.
 24 de dezembro — A TV Globo exibe a segunda parte do filme Ritmo de Natal na Temperatura Máxima.
 28 de dezembro
 This Is Us: Histórias de Família tem a sua exibição interrompida na TV Globo.
 Termina a 12.ª temporada de The Voice Brasil na TV Globo.
 29 de dezembro — A TV Globo exibe a sua Retrospectiva 2023.
 31 de dezembro — A TV Globo exibe o Show da Virada.

 Lançamentos via plataforma sob demanda
 1.º de janeiro — Estreia Olhar Indiscreto na Netflix.
 11 de janeiro — Estreia Extremistas.br no Globoplay.
 13 de janeiro — Estreia Sou Corinthians no Globoplay.
 22 de janeiro — Estreia Felipe Melo: Ousado no PlayPlus.
 25 de janeiro
 Estreia Mila no Multiverso no Disney+.
 Estreia Todo Dia a Mesma Noite na Netflix.
 26 de janeiro — Estreia Boate Kiss: A Tragédia de Santa Maria no Globoplay.
 8 de fevereiro
 Estreia da 2.ª temporada de As Five no Globoplay.
 Estreia Santo Maldito no Star+.
 15 de fevereiro — Estreia Sem Filtro no Netflix.
 24 de fevereiro — Estreia da 3.ª temporada de Soltos em Salvador no Prime Video.
 10 de março — Estreia O Repórter do Poder no Globoplay.
 17 de março — Estreia da 2.ª temporada de Dom no Prime Video.
 22 de março — Estreia da 2.ª temporada de Cidade Invisível na Netflix.
 29 de março
 Estreia Jessie & Colombo no Globoplay.
 Estreia da 2.ª temporada de O Rei da TV no Star+.
 12 de abril
 Estreia Tá Tudo Certo no Disney+.
 Estreia da 2.ª temporada de A Sogra que te Pariu na Netflix.
 14 de abril — Estreia Caravana das Drags no Prime Video.
 30 de abril — Estreia Belchior: Apenas Um Coração Selvagem no Globoplay.
 2 de maio — Estreia Coisa de Menino na HBO Max.
 10 de maio — Estreia Dois Tempos no Star+.
 11 de maio — Estreia Vestidas de Amor no Globoplay.
 18 de maio — Estreia Galvão: Olha o Que Ele Fez no Globoplay.
 31 de maio — Estreia da 1.ª temporada de Os Outros no Globoplay.
 2 de junho  — Estreia Vale dos Isolados: O Assassinato de Bruno e Dom no Globoplay.
 16 de junho — Estreia Se Essa Rua Fosse Minha no PlayPlus.
 22 de junho — Estreia A Vida pela Frente no Globoplay.
 29 de junho – Estreia Onde Está Tim Lopes? no Globoplay.
 5 de julho  – Estreia da 2.ª temporada de De Volta aos 15 na Netflix.
 6 de julho
 Estreia Acorda, Carlo! na Netflix.
 Estreia Use Sua Voz na HBO Max.
 8 de julho  – Estreia Marcelo, Marmelo, Martelo no Paramount+.
 9 de julho — Estreia Massacre na Escola: A Tragédia das Meninas de Realengo na HBO Max.
 12 de julho  – Estreia A Super Fantastica Historia Do Balão no Star+.
 13 de julho  – Estreia Xuxa, o Documentário no Globoplay.
 14 de julho – Estreia Cadê o Amarildo? no Globoplay.
 19 de julho – Estreia Vicky e a Musa no Globoplay.
 20 de julho — Estreia Além do Guarda-Roupa na HBO Max.
 21 de julho — Estreia Negociador no Prime Video.
 25 de julho — Estreia da 4.ª temporada de Sintonia na Netflix.
 26 de julho — Estreia Art Attack: Modo Desafio no Disney+.
 28 de julho — Estreia Novela no Prime Video.
 18 de agosto
 Estreia As Aventuras de José e Durval no Globoplay.
 Estreia Cangaço Novo no Prime Video.
 25 de agosto — Estreia A Música Está Servida no Disney+.
 30 de agosto — Estreia da 4.ª temporada de Impuros no Star+.
 31 de agosto  — Estreia Chic Show no Globoplay.
 6 de setembro — Estreia B.O na Netflix.
 15 de setembro — Estreia Match nas Estrelas no Prime Video.
 22 de setembro — Estreia Compro Likes no Star+.
 27 de setembro — Estreia da 2.ª temporada de Tudo Igual... SQN  no Disney+.
 29 de setembro — Estreia da 3.ª temporada de A Divisão no Globoplay.
 9 de outubro — Estreia Ilhados com a Sogra na Netflix.
 14 de outubro — Estreia Por que Waldemar? Eis a Questão do Futebol Brasileiro no Star+.
 18 de outubro  — Estreia How To Be a Carioca no Star+.
 19 de outubro
 Estreia Codex 632 no Globoplay.
 Estreia B.A: O Futuro Está Morto na HBO Max.
 25 de outubro — Estreia Fim no Globoplay.
 27 de outubro — Estreia Acampamento de Magia para Jovens Bruxos no Globoplay.
 30 de outubro — Estreia MC Daleste: Mataram o Pobre Loco no Globoplay.
 1.° de novembro — Estreia Vale o Escrito - A Guerra do Jogo do Bicho no Globoplay.
 3 de novembro – Estreia Dossiê Chapecó: O Jogo Por Trás da Tragédia na HBO Max.
 8 de novembro — Estreia Últimas Férias no Star+.
 17 de novembro — Estreia Amar é Para os Fortes no Prime Video.
 23 de novembro — Estreia Rio Connection no Globoplay.
 24 de novembro — Estreia da 3.ª temporada de LOL: Se Rir, Já Era! no Prime Video.
 13 de dezembro — Estreia Se Eu Fosse Luísa Sonza na Netflix.

 A ser anunciado
 Estreia de O Escolhido no SBT.
 Estreia de Minha Fortuna é Te Amar no SBT.

 Estreia da 2.ª temporada de MasterChef + na Rede Bandeirantes.
 Estreia de Geral do Povo na RedeTV!.
 Estreia de 21 Minutos no Canal 21.
 Estreia de 21 News no Canal 21.
 Estreia de Esporte em Ação no Canal 21.
 Estreia de Online 21 no Canal 21.
 Estreia de Rede Elétrica no Canal 21.
 Estreia de Tem Mulher na Área no Canal 21.
 Estreia de Nitro no Canal 21.
 Estreia de Denilson Show com Chico Gomes no Canal 21.
 Estreia de Show de Bola no Canal 21.
 Estreia de Arena UFC no Canal 21.
 Estreia de R21 Fighting Series no Canal 21.
 Estreia da 7.ª temporada de Cilada no Multishow.
 Estreia de Let Love Rule no Multishow.
 Estreia de Angélica: 50 e Tanto no GNT.
 Estreia de A Magia de Aruna no Disney+.
 Estreia da 2.ª temporada de O Coro: Sucesso, Aqui Vou Eu no Disney+.
 Estreia de Uma Garota Comum no Disney+.
 Estreia de O Som e a Sílaba no Disney+.
 Estreia de O Jogo que Mudou a História no Globoplay.
 Estreia de Veronika no Globoplay.
 Estreia de Betinho - No Fio da Navalha no Globoplay.
 Estreia de Romário, O Cara na HBO Max.
 Estreia de Da Ponte Pra Lá na HBO Max.
 Estreia de Pedaço de Mim na Netflix.
 Estreia de A História Delas'' no Star+.

Emissoras e plataformas

Fundações

Extinções

Rebrandings

Trocas de afiliação

Mortes

Ver também
 2023 no Brasil

2023 na televisão brasileira


باول فلاهيرتي  (14 مارس 1964 في ميلواكي، ويسكنسن - 16 مارس 2006 في كاليفورنيا) كان عالم حاسوب وباحث أمريكي مشهور، متخصص في بروتوكولات الإنترنت شارك في تطوير محرك البحث ألتا فيستا.

حياته
درس باول فلاهيرتي بين عامي 1982 و1986 في جامعة ماركيت في ميلواكي الهندسة الكهربائية، وكذلك الرياضيات كإضافة. أنهى دراسة البكالوريوس بامتياز، ثم انتقل إلى جامعة ستانفورد في كاليفورنيا، قدم هناك بين عامي 1986 حتى عام 1989 رسالة الماجستير وتخرج عام 1994. الموضوع الذي تناوله لنيل شهادة الدكتوراه هو نظام الشبكات وتحسين أدائها من خلال تحليل حركة المرور. اشتغل في عام 1986 و1987 في مختبرات بيل. انتقل بعدها عام 1994 إلى شركة المعدات الرقمية أين قام بتطوير محرك البحث ألتا فيستا الذي كان في أواخر التسعينات من القرن الماضي أكبر محرك بحث، قبل أن يأخذ مكانه محرك البحث الشهير جوجل. أصبح باول عام 1999 المدير التقني لدى ألتا فيستا.

توفي باول فلاهيرتي عام 2006 بسبب إصابته بنوبة قلبية عن عمر الثانية والأربعون.

مراجع

أشخاص من بيلمونت (كاليفورنيا)
أشخاص من ميلواكي (ويسكونسن)
أمريكيون
أمريكيون من أصل أيرلندي
خريجو جامعة ستانفورد
خريجو جامعة ماركيت
علماء من ميلووكي
مواليد 1964
مواليد في ميلواكي (ويسكونسن)
وفيات 2006
وفيات بسبب نوبة قلبية
وفيات في بيلمونت (كاليفورنيا)

باول فلاهيرتي


Brian Patrick Herbert (born June 29, 1947) is an American author who lives in Washington state. He is the elder son of science fiction author Frank Herbert (who died in 1986).

Brian Herbert's novels include Sidney's Comet, Prisoners of Arionn, Man of Two Worlds (written with his father), and Sudanna Sudanna. In 2003, Herbert wrote a biography of his father titled Dreamer of Dune: The Biography of Frank Herbert. The younger Herbert has edited the Songs of Muad'dib and the Notebooks of Frank Herbert's Dune. Herbert has also created a concordance for the Dune universe based on his father's notes, though, according to the younger Herbert, there are no immediate plans to publish it.

Career
Herbert is known for his collaborations with author Kevin J. Anderson, with whom he has written multiple prequels (and some sequels) to his father's landmark 1965 science fiction novel, Dune, all of which have made the New York Times Best Seller list. The duo began with the trilogies Prelude to Dune  (1999–2001) and Legends of Dune (2002–2004). Brian and Anderson next published Hunters of Dune (2006) and Sandworms of Dune (2007), two sequels to Frank Herbert's original Dune series, which was left incomplete at the end of Frank's sixth Dune novel, Chapterhouse: Dune. These novels are based on an outline and notes left behind by Frank Herbert after his 1986 death for what he referred to as Dune 7, his own planned seventh novel in the series. In 2008, Brian and Anderson began publishing Heroes of Dune, a series of four novels which take place between the first five novels of Frank Herbert's six original Dune series, but only two were  published. The inter prequels were set aside, first for the Great Schools of Dune trilogy (2012-2016), and later for the Caladan trilogy. Furthermore, Brian, along with Kevin, has also written the Dune short stories (2001-2017). Brian Herbert's Dune novels have received mixed reception in comparison to Frank Herbert's original novels.

Works

Individual
 Classic Comebacks (1981)
 Incredible Insurance Claims (1982)
 Sidney's Comet (1983)
 The Garbage Chronicles (1985)
 Man of Two Worlds (1986) (with Frank Herbert)
 Sudanna, Sudanna (1986)
 Prisoners of Arionn (1987)
 The Race for God (1990)
 Memorymakers (1991) (with Marie Landis)
 Blood on the Sun (1996) (with Marie Landis)
The Little Green Book of Chairman Rahma (2014)

Timeweb series
 Timeweb (2006)
 The Web and the Stars (2007)
 Webdancers (2008)

Non-fiction
 Dreamer of Dune: The Biography of Frank Herbert (2003)
 The Forgotten Heroes: The Heroic Story of the United States Merchant Marine (2004)

Dune books
(all with Kevin J. Anderson)

Prelude to Dune trilogy
 Dune: House Atreides (1999)
 Dune: House Harkonnen (2000)
 Dune: House Corrino (2001)

Legends of Dune
 Dune: The Butlerian Jihad (2002)
 Dune: The Machine Crusade (2003)
 Dune: The Battle of Corrin (2004)

Collection
 The Road to Dune (2005) (also with Frank Herbert)
 Sands of Dune (2022)

Dune 7
 Hunters of Dune (2006)
 Sandworms of Dune (2007)

Heroes of Dune
 Paul of Dune (2008)
 The Winds of Dune (2009)
 Princess of Dune (2023, originally titled Irulan of Dune and planned for a 2011 release)
 Leto of Dune (postponed indefinitely; title may be changed to Golden Path of Dune)

Great Schools of Dune
 Sisterhood of Dune (2012)
 Mentats of Dune (2014)
 Navigators of Dune (2016)

The Caladan Trilogy
Dune: The Duke of Caladan (2020)
Dune: The Lady of Caladan (2021)
Dune: The Heir of Caladan (2022)

Dune short stories
 "Dune: A Whisper of Caladan Seas"
 "Dune: Hunting Harkonnens"
 "Dune: Whipping Mek"
 "Dune: The Faces of a Martyr"
 "Dune: Sea Child"
 "Dune: Treasure in the Sand"
 "Dune: Wedding Silk"
 "Dune: Red Plague"
 "Dune: The Waters of Kanly"
 "Dune: Blood of the Sardaukar"

Hellhole series
with Kevin J. Anderson
Hellhole (2011)
Hellhole Awakening (2013)
Hellhole Inferno (2014)

References

External links

 , Authors@Google video talk. October 7, 2008
 Brian Herbert Interview with AMCtv.com
Modern Signed Books BlogTalkRadio Interview with Rodger Nichols about The Little Green Book of Chairman Rahma

1947 births
20th-century American male writers
21st-century American male writers
Living people
20th-century American novelists
21st-century American novelists
American male novelists
American science fiction writers
American book editors
Writers from Bainbridge Island, Washington
Writers from Seattle
Novelists from Washington (state)

Brian Herbert


Lasbek, Almanya'nın kuzeyinde Schleswig-Holstein eyaleti Stormarn iline bağlı bölge. 12,4 km² yüzölçümüne sahiptir. Nüfusu 31 Aralık 2020 itibarıyla 1,285 olarak tespit edilmiştir. Nüfus yoğunluğu ise 103 seviyesindedir. Belediye başkanlığı Harald Lodders tarafından yürütülmektedir.

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Resmi site

Stormarn iline bağlı yerleşim birimleri

Lasbek


Sphaerosiphon,  monotipski rod zelenih alga čija porodična pripadnost još nije točno utvrđena. Jedina vrsta je alga S. solitarius.

Izvori

Chlorophyta incertae sedis

Sphaerosiphon


An Hymenorchis foliosa in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Schltr.. An Hymenorchis foliosa in nahilalakip ha genus nga Hymenorchis, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Hymenorchis

Hymenorchis foliosa


Ceahlaul Stadyumu, Romanya'nın Piatra Neamţ şehrinde çok amaçlı olarak inşa edilen bir stadyumdur.

Ceahlaul Stadyumu'nda çoğunlukla futbol müsabakaları yapılmaktadır. Romanya'nın Ceahlăul Piatra Neamţ takımının maçlarını yaptığı stadyum, 18.000 seyirci kapasitelidir.

Ceahlaul

Ceahlaul Stadyumu


Pernille Georgi (24. juli 1974) er en dansk sangerinde, komponist og radiovært. Sammen med søsteren Susanne duoen Me & My, der hittede stort i 90'erne medmed blandt andet sangen "Dub-I-Dub".

Sangere fra Danmark

Pernille Georgi


Aceasta este o listă de călugări români:

 Monahul Antonie: 1628 - 1720
 Ambrozie Lazaris
 Arsenie de la Sâmbăta
 Calist Barbu
 Clement Păunescu
 Constantin Postolache
 Damaschin Schipor
 Damian de la Cernica
 David Steindl Rast - membru al ordinului benedictin din Elmira, New York
 Dionisie Eclesiarhul (1740-1820)
 Dionisie Ignat
 Evghenie Dascaliuc
 Evghenie prodromitul
 Gamaliil Păvăloiu
 Ghelasie de la Frăsinei (Gheorghe Teodor Popescu)
 Gheorghe Lazăr (călugăr)
 Gheorghe Părăușanu
 Gherasim Cârjă
 Ghervasie Crețu
 Grigore Urițescu
 Hrisostom Dănilă
 Ilarion Radu (1874-1931)
 Inochentie Hățiș
 Ioachim Spătaru
 Ioanichie Pârâială (1908-1992)
 Iosif Gugeanu
 Irinarh Roseti
 Irineu Slătineanu
 Iuvenalie Străinul
 Juvenalie de la Slatina
 Marcu Dumitru
 Mina Prodan
 Modest Vlăsceanu
 Pahomie de la Mănăstirea Cozia
 Paisie Nichitencu
 Picu Pătruț (1818 - 1872)
 Paisie Vasilioglu
 Serafim Vasile
 Simion de la Schitului Pătrunsa
 Spiridon Gligor
 Teoclit Dionisiatul
 Teodul Varzare
 Teofil de la Sâmbăta
 Valerian, pustnicul
 Varlaam Arghirescu
 Varlaam Vântu
 Varnava Lasconi
 Vasian Oprișan
 Veniamin Iorga

Ieromonahi (călugări-preoți)
 Preacuviosul Gherontie de la Mănăstirea Almaș
 Ambrozie Dogaru
 Arsenie Praja
 Fotie Petrescu
 Gavriil Stoica, a slujit si ca preot peste doua sate
 Ghervasie Hulubaru, ieromonah
 Iezechiil Bura
 Iosif Rusu
 Iulian Lazar de la Schitul Prodromu
 Nectarie Beu
 Lavrentie Sovre (1923-2002)
 Nichifor cel lepros
 Nifon Matei
 Pavel Mincă
 Pimen Bărbieru
 Sava Cimpoca
 Spiridon de la Mănăstirea Cireșoaia
 Teofan Mada
 Victorin Coteț
 Visarion Coman

Ieroschimonahi
 Onufrie Frunză
 Ștefan Nuțescu
 Teofan Munteanu, duhovnicul Mănăstirii Nera – Caraș-Severin
 Vasian Panait (1821-1903)
 Vichentie Mălău

Protosingheli
 Antim Găină
 Nicodim Bujor
 Nifon Corduneanu
 Vasile Vasilache (stareț)

Călugări români din Serbia
 Starețul Tadei

Călugări români la muntele Athos
 Parintele Dionisie Ignat de la Colciu
 Ioan Guțu, ieromonah

Călugărițe
 Agafia Ilie
 Eudoxia Manolache
 Evelina Honceriu
 Filofteia Ghiță
 Iuliana Caragiou
 Macrina Ștefan
 Maria Bălan
 Maria Păvăleanu
 Melania
 Mihaela Iordache
 Marina Hociotă
 Monica Fermo, fostă actriță
 Pelaghia
 Semfora Gafton
 Siluana Vlad
 Teodosia de la Bistrița
 Varvara Cozma

Călugări persecutați de regimul comunist
 Tatiana Răduleț
 Iov Volănescu
 Nifon Corduneanu

 Călugărițe
 Zorica Lațcu

Sihaștri
 Sfinții Iosif și Chiriac de la Bisericani
 Ștefan Lechea
 Călugărul Onufrie
 Proclu Nicău

Vezi și
 Listă de duhovnici români
 Listă de stareți români
 Listă de arhimandriți români

Note

Legături externe
 Doamne și domnițe de neam românesc care au îmbrățișat haina monahală, 7 august 2009, Pr. Prof. Univ. Dr. Gheorghe I. Drăgulin, Ziarul Lumina
 Monahiile studente la Teologie, în atenția Securității, 25 mai 2011, Ziarul Lumina

Listă de călugări români


Robert Burren Morgan (October 5, 1925 – July 16, 2016) was an American politician. He was a Democratic United States Senator from the state of North Carolina for a single term from 1975 until 1981.

Life and career
Born in Lillington, North Carolina, Morgan attended Lillington public schools and later East Carolina College and Wake Forest University School of Law.

Morgan's political career began early when political leaders in his home county of Harnett County, including highly respected Democratic stalwart Veneble Baggett, visited him at the Wake Forest Law School and urged him to run for Clerk of Court. Morgan did so and was elected. After building a reputation in that office, he went into the private practice of law. His skill as a trial lawyer caused his practice to grow, and he soon established a reputation that extended across the state. Personal injury, real property and antitrust law were among his specialties.

He next ran for the North Carolina State Senate and won. He rose to the Senate's highest office, President Pro Tempore, and chaired key committees.

In 1968, Morgan challenged long-time incumbent Attorney General Wade Bruton in the Democratic Party primary, defeated him, and then won the General Election. He served one four-year term and then was re-elected. Under Morgan, the office was split into five divisions each responsible to a deputy attorney general, with a sixth division later added. He served two years of that term and then resigned to run for the U.S. Senate.

Early in his political career, Morgan was considered a supporter of segregation because of his allegiance to his former Wake Forest law professor, politician I. Beverly Lake, Sr., who ran an unsuccessful pro-segregation campaign for governor in 1960 against the progressive supporter of civil rights, Terry Sanford.
But later, as an influential state senator, as North Carolina attorney general from 1969 to 1974, and as the successful candidate to succeed Democratic U.S. Senator Sam Ervin, Morgan was considered a moderate.

After winning the Democratic primary for U.S. Senate in 1974, Morgan resigned as attorney general effective August 26. He then won the general election over Republican William Stevens, garnering 63% of the vote.

Morgan was defeated for re-election in 1980 by Republican John Porter East in an extremely close race. Morgan returned to the practice of law and also served as director of North Carolina's State Bureau of Investigation under Attorney General Lacy Thornburg.

From 2000 to 2003, Morgan served as founding president of the North Carolina Center for Voter Education, a Raleigh, North Carolina based nonprofit and nonpartisan organization that seeks to increase civic engagement in North Carolina. Morgan was president emeritus of that organization.

Morgan died at the age of 90 at his home in Buies Creek, North Carolina on July 16, 2016.

References

Works cited

External links

 Civil Rights Greensboro: Robert Morgan
 Robert Morgan Papers (#268), East Carolina Manuscript Collection, J. Y. Joyner Library, East Carolina University
 Historical Marker for Robert B. Morgan located in Lillington, North Carolina

1925 births
2016 deaths
People from Lillington, North Carolina
East Carolina University alumni
Wake Forest University School of Law alumni
North Carolina Attorneys General
Democratic Party North Carolina state senators
Democratic Party United States senators from North Carolina
United States Navy personnel of the Korean War
United States Navy personnel of World War II
United States Air Force officers
United States Air Force reservists
United States Navy officers
United States Navy reservists
People from Buies Creek, North Carolina

Robert Burren Morgan


David William Hookes (3 May 1955 – 19 January 2004) grew up in Torrensville and was a South Australian and Australian cricketer, broadcaster and coach of the Victorian cricket team. An aggressive left-handed batsman, Hookes usually batted in the middle order. His international career got off to a sensational start in the Centenary Test at Melbourne in 1977 when he hit England captain Tony Greig for five consecutive boundaries, but a combination of circumstances ensured that he never became a regular in the Australian team. He wrote in his autobiography, "I suspect history will judge me harshly as a batsman because of my modest record in 23 Tests and I can't complain about that".

For many years, he was a leading figure in Australian domestic cricket, most notably in his role as captain of South Australia (SA). Wisden called him "a first-class destroyer of second-rate bowling". Angered by Victorian captain Graham Yallop's late declaration in a Sheffield Shield match at the Adelaide Oval in October 1982, Hookes, who normally batted at number 3 or 4, promoted himself to opening batsman and proceeded to score a century from 34 balls in just 43 minutes (including 18 fours and two sixes), at the time the fastest century scored in first-class cricket. He finished his career as the highest run-scorer in Sheffield Shield history.

An outspoken man who had several brushes with the game's officials, Hookes retired at the end of the 1991–92 season and pursued his media career. He moved to Melbourne in 1995 and broadcast on Radio 3AW. His popularity among players and his reputation for strong leadership led to his appointment as coach of the Victorian team in 2002. The team enjoyed success under his tutelage. He died after being punched by a hotel bouncer outside a pub where he had been drinking with Victorian players following their victory in a match earlier in the day.

Cricket career
Hookes played for the West Torrens Cricket Club and made his A-Grade debut at the age of just 15. When he came in to bat he faced Adelaide Cricket Club bowler and local Australian rules football and media personality Ken "KG" Cunningham. KG said later in a Channel 9 tribute to Hookes that after the first two balls went past the edge of the bat, he walked down the wicket and attempted to upset the youngster in his first game and "gave him a huge spray". Hookes then sent the next four balls to the fence and after the over walked up to Cunningham and said: "Listen old man, if you continue to bowl those wobbly little inswingers the next four will go over the fence and not into the fence." In later years KG became one of Hookes's close friends and on Adelaide television and radio one of his strongest supporters even after his move to Melbourne to become coach of the Victorian state side.

David Hookes made his first-class debut in 1975–76 for South Australia. A rush of form in February 1977, when he scored five centuries from six innings in 17 days, led to his selection for the Centenary Test in March, 1977, at the age of 21.

Test debut and WSC
During Australia's second innings of the match, Hookes made 56, and hit Tony Greig for five consecutive boundaries. Soon after, he signed a contract with World Series Cricket (WSC) and then toured England. Playing all five Tests, Hookes compiled 283 runs at 31.44, with scores of 85 at The Oval and 50 at Lord's.

Australian Captain Ian Chappell described World Series Cricket (WSC) as the toughest cricket he ever played (with all the best players in the world involved)

Hookes was one of the key personalities marketed by the breakaway WSC organisation. In a Supertest at the Sydney Showground in 1977, a bouncer from Andy Roberts broke his jaw, and his confidence never fully recovered from the injury. Nevertheless, he was the third-best performed Australian batsman behind Ian and Greg Chappell with 770 runs (at 38.5 average) across the Supertests played during the 1977–78 / 78-79 and was in fact the best performed Australian batsmen across the 1978–79 Supertests with 392 runs (at 56 average). His future in the Australian team following the rapprochement between WSC and official cricket seemed assured.

Problems post-WSC
However, Hookes managed just one Test and two ODIs when injury curtailed his 1979–80 season. Returned to fitness, he toured Pakistan in 1980, but made a pair in the first Test at Karachi, dismissed twice by spin bowler Iqbal Qasim. His play against slow bowling had not developed and he was vulnerable to the well-flighted delivery as his footwork was non-existent. Dropped from the Australian team, his form failed to improve in the following Australian season, and he lost his place in the South Australia team as well.

The SACA took a gamble by appointing Hookes as South Australia captain at the start of the 1981–82 season. He responded to the challenge and led the state to the Sheffield Shield. Improved confidence and form led to his reinstatement in the Australian team for the 1982–83 Ashes series, and he batted consistently for 344 runs at 49.14 average with a best score of 68 in the fourth Test at Melbourne. Continuing his good form on the following tour of Sri Lanka, Hookes scored 143 off 152 balls in the first Test between the nations.

Last seasons
Hookes's performances were more subdued during the 1983 World Cup in England. Australia played poorly in the tournament. When the team returned home, Hookes criticised the team's captain, Kim Hughes. This earned him a fine and he was dropped from the 1983–84 Test series against Pakistan. He returned for five Tests in the West Indies during the 1984 tour and passed 20 in seven of his ten innings, yet made only one half-century, 51 at Antigua in the fourth Test.

Frustrated by Hookes's failure to turn regular starts into big scores, the Australian selectors ignored him for the next 18 months. He was not selected for the 1985 tour of England, although there had been an exodus of Australian players on a rebel tour of South Africa. His last international appearances were in 1985–86, when he played two Tests against both New Zealand and India, and two ODIs in the World Series Cup. Thereafter, Australia pursued a selection policy of giving prolonged opportunities to younger players and passing over older players with inconsistent records.

Domestic performances
Despite his failure to live up to expectations at the highest level, Hookes continued to captain South Australia until 1990, when he was sensationally sacked. In October 1982, Hookes thrashed a 43-minute, 34-ball century, which in some respects is the fastest hundred in first-class history.
On 7–8 March 1987, Hookes and Wayne Phillips shared an unbroken fourth wicket stand of 462 for South Australia against Tasmania, with Hookes making his highest ever score of 306 not out coming in just 385 minutes from only 314 balls faced (Phillips scored 213 not out). Hookes' innings also included 40 fours and 2 sixes. Hookes and Wicket-keeper Phillips, both left-handed batsmen, broke the previous first-class partnership record of 456 set by Victorian pair Bill Ponsford and Edgar Mayne in the 1923–24 season against Queensland at the MCG.

Hookes also formed a devastating partnership with fellow South Australian left-hander Darren Lehmann, the pair often entertaining spectators at the Adelaide Oval in Shield matches with their attacking play. In all first-class cricket, Hookes scored 12,671 runs in 178 matches at an average of 43.99.

Batting style
Hookes was an aggressive strokeplayer against fast bowling, and was known to play the hook shot effectively. However he had problems playing spin. He was known as an "eye" player – or one who relied more on his eye than on sound batting technique.

After retirement
After his retirement, he became involved in the media, making appearances on television and hosting a radio programme on Melbourne radio station 3AW with fellow sportscaster Gerard Healy.

In 2002, he was selected as the new coach of the Victorian cricket team, a team he had grown up hating. He led a revival of the team, which had struggled in previous years. The team subsequently rose back to the top of the Australian domestic competition.

During August 2003, Hookes was criticised after his comment in reference to Helen Cohen Alon, a South African woman who had claimed Australian cricketer Shane Warne had sexually harassed her via telephone. Commenting on her as "some dopey, hairy-backed sheila who has dobbed [Warne] in across the other side of the world. If that's what she wants to do to earn some cash that's her decision. Let's find out the facts before we hang Warney on this one".

He accused the Australian selectors of bias towards players from New South Wales stating that "when they give out the baggy blue cap in New South Wales, they give you a baggy green one in a brown paper bag as well to save making two presentations."

Personal life
Hookes married his childhood sweetheart and first wife Roxanne, but left her for his second wife, Robyn Gellman. They were married for 22 years. Hookes had two stepchildren. Hookes and Robyn separated in late 2003 due to Hookes's infidelities. At the time of his death he had been in a two-year relationship with Christine Padfield, then marketing coordinator at Cricket Victoria, who was present when he died.

Death
On the night of 18 January 2004, Hookes went to the Beaconsfield Hotel in  West St Kilda, Melbourne, with members of the Victorian and South Australian cricket teams, including future Australian coach Darren Lehmann, to celebrate a win by the former over the latter in a one-day match. Christine Padfield was also with Hookes, as was a friend of Padfield's, Tania Plumpton.  Soon after midnight, a brawl erupted between the party and hotel staff. There are conflicting stories about the reason. It seemed to have been generated by a "last drinks" call by hotel staff.  It is also unclear whether the party left voluntarily or were forced to leave.

The hotel's security staff continued following the party for a short distance outside the hotel. In the altercation that followed, one of the bouncers, Zdravko Mićević, punched Hookes. He fell to the ground, hitting his head in the process, and went into cardiac arrest. He was revived by paramedics but did not regain consciousness. He was taken to Melbourne's Alfred Hospital and placed on life support. The following evening, after family and friends had said their sad goodbyes, Hookes was taken off life support and died soon after. Hookes was an organ donor and 10 people received transplanted organs.

A memorial service was held on Adelaide Oval on 27 January 2004, attended by all members of the Australian, South Australia and Victoria cricket teams, as well as the Premier of Victoria, Steve Bracks. Attendance was estimated at 10,000. His estranged wife, Robyn, declined to participate in his memorial service, but sat in one of the outer grandstands.

Mićević was charged with manslaughter. The death of Hookes generated public outrage, with numerous death threats being received by Mićević and his lawyers. Mićević's home was also subjected to an arson attack. Business at the Beaconsfield Hotel plummeted and the hotel closed its doors at the end of 2004.

During Mićević's trial, witnesses gave conflicting testimony of what occurred and who started the fight. The jury acquitted Mićević.

References

External links

 David Hookes Foundation

Australian cricketers
1955 births
2004 deaths
Australia Test cricketers
Australian cricket captains
Australia One Day International cricketers
Cricketers at the 1983 Cricket World Cup
Australian cricket coaches
Australian cricket commentators
World Series Cricket players
South Australia cricketers
Cricketers from Adelaide
People murdered in Victoria (state)

David Hookes


Şakir Kocabaş (1945, İstanbul - 2006) Türk felsefeci ve kimyacı.

İlk, orta ve lise tahsilini İstanbul'da tamamladı. 1970 yılında İTÜ Kimya ve Metalurji Fakültesi'nden mezun oldu. 1972-86 yıllarında Türkiye ve İngiltere'de kimya sanayiinde teknik ve idârî görevlerde bulundu. Bu süre içinde bilim ve dil felsefesi çalıştı.

1985'te yayınladığı İfadelerin Gramatik Ayrımı başlıklı kitabı "düşünce" türünde Yazarlar Birliği'nin ödülüne lâyık görüldü. 1985-90 yılları arasında Londra Üniversitesi'nde yapay zekâ alanında hazırladığı çalışmasıyla doktor unvanını hak etti. Doktora tezinin konusu "Bilginin işlevsel sınıflandırılması: bilimsel araştırma ve buluşlar üzerine uygulamalar/ Functional Categorization of Discovery" idi.

Aynı yıllarda Türkiye'de "İlim ve Sanat" dergisi ya da Hindistan'da Aligarh Üniversitesi'nin yayımladığı MAAS Journal of Islamic Science dergilerinde islam, bilim ve felsefe konularında makalelerinin yanı sıra, "The Qur'anic Concept of Intellect ve Foundations of Scientific Thought in Islam" isimli iki risâlesi neşredildi.

1991 yılında Türkiye'ye dönen Şakir Kocabaş, 2006 yılına kadar İTÜ Uçak ve Uzay Bilimleri Fakültesi'nde öğretim üyesi olarak çalışmış ve Tübitak Marmara Araştırma Merkezi'nde yapay zekâ bölümünün yöneticiliğini yaptı. Kocabaş'ın "yapay zekâ" hakkında 15'den fazla uluslararası makale ve konferans yayını bulunmaktadır.

Akademik kariyeri
Doçent Dr.
1994
İstanbul Teknik Üniversitesi,
Uzay Mühendisliği Bölümü,

Ph.D. (Yapay zekâ)
1985-90
King's College London
Dept. of Information Engineering

Kimya Yüksek Mühendisi
1967-70
İstanbul Teknik Üniversitesi
Kimya Mühendisliği Fakültesi

Kimya Mühendisi
1963-67
İstanbul Teknik Üniversitesi T.O.

Akademik tecrübesi
- Yapay Zekâda Bilgi Organizasyonu ve Bilgi Gösterimi üzerine araştırma tecrübesi.
- Yapay Zekâda Makina Öğrenmesi ve Bilimsel Buluşların Modellendirilmesi konusunda araştırma tecrübesi.
- Gerçek Zamanlı Yapay Zekâ ve Simülasyon konusunda proje tecrübesi.
- Bilgisayar programlama tecrübesi; PROLOG programlama dilinde yazılım geliştirme.

Yönetiliğini yaptığı araştırmalar
EUCLID RTP 11.3 Kompleks Hava Muharebesi Simülasyonu (1993-97), [Bu proje başarılı bir şekilde tamamlandı ve 3.6.1998 tarihinde Marmara Araştırma Merkezi'nin 1997 Yılı Proje Ödülünü kazandı.
EUCLID RTP 11.7 Uçakta Silah Sistemleri Simülasyonu (1996-97), [Bu proje 1997 yılında başarılı bir şekilde tamamlandı.
Bilimsel Araştırma ve Buluşların Modellendirilmesi.
Osmanlıca-Kiril Optik Harf Tanıma.
Parçacık fiziği ve seramik superiletkenler alanındaki bilimsel buluşların modellendirilmesi üzerine araştırma. (Londra'da)
Londra Üniversitesi'nde doktora çalışması. Doktora konusu: "Bilgi Sistemlerinde Bilgi Organizasyonu: Bilimsel Buluşların Modellenmesi Üzerine Uygulamalar".
Istanbul ve Londra'da kimya sanayiinde çeşitli üretim, araştırma ve geliştirme çalışmaları.

Üyesi olduğu dernekler
- American Association for Artificial Intelligence (AAAI)
- British Computer Society, Specialist Group on Expert Systems (BCS-SGES)
- The Society for Artificial Intelligence and Simulation of Behaviour (AISB)

Felsefi eserleri
 Kocabaş, Ş.(1984). İfadelerin Gramatik Ayırımı. Ekin Yayinları: Istanbul, 222 s. (Bu eser "Düşünce ve Felsefe" dalında 1985 yılında Türkiye Yazarlar Birliği'nin birincilik ödülünü kazanmıştır.)
 Kocabaş, Ş. (1997). İslam'da Bilginin Temelleri. İz Yayıncılık: İstanbul, 140 s. (Bu kitap "Araştırma" dalında 1997 yılında Türkiye Yazarlar Birliği'nin birincilik ödülünü kazanmıştır.)
 Kocabaş, Şakir (2001), Fizik ve Gerçeklik. Küre Yayınları:İstanbul

Kaynakça

1945 doğumlular
2006 yılında ölenler
Türk kimyagerler
İstanbul Teknik Üniversitesinde öğrenim görenler
İstanbul Teknik Üniversitesi öğretim üyeleri
İstanbul doğumlu bilim insanları
İstanbul'da ölenler
İstanbul doğumlu akademisyenler
İstanbul doğumlu felsefeciler

Şakir Kocabaş


Radarul P-8 (în rusă "Волга", după clasificarea NATO "Knife Rest A") a fost o stație de radiolocație terestră, sovietică, pentru descoperire îndepărtată, care lucra în gama de unde metrice. A fost prima stație de radiolocație sovietică de observare circulară a spațiului aerian. În comparație cu celelalte stații sovietice existente (RUS-2, RUS-2s și P-3) noua stație a îmbrățișat o serie de modernizări. Radarul a fost și în înzestrarea țărilor fostului Tratat de la Varșovia, inclusiv în Armata României. În prezent nu se exploatează.

Scurt istoric
Radarul a fost realizat în anul 1950 la Institutul de Cercetări Științifice în Radiotehnică din orașul Gorki (în prezent NNIIRT = Institutul de Cercetări Științifice în Radiotehnică din Nijnii Novgorod). Colectivul care a realizat radarul, condus de E. V. Buhvalov, a fost distins cu Premiul de Stat în anul 1952. După trecerea testelor în teren (în anii 1949, 1950) a fost introdus în înzestrarea Armatei Sovietice și a fost folosit pe scară largă în Trupele de Apărare Antiaeriană, Forțele Aeriene și în unitățile de coastă de Apărare Antiaeriană ale Marinei Militare.

Destinație
Radarul a fost folosit pentru cercetarea circulară a spațiului aerian, descoperirea și urmărirea mijloacelor aeriene de zbor și transmiterea coordonatelor acestora unităților și formațiunilor militare beneficiare.

Scurtă prezentare
P-8 a fost o dezvoltare a radarului P-3, unul dintre primele radare de avertizare timpurie și control de la sol. P-8 fiind o dezvoltare ulterioară a radarului P-3 a avut multe similitudini cu sistemul anterior, cum ar fi  P-3M (variantă mobilă). P-8 a utilizat o singură antenă atât la emisie cât și la recepție, care se rotea cu o viteză de 2 ture pe minut. Antena a avut doua etaje de 4 elemente, de tip "canal de undă". În stație s-au utilizat doi indicatori – de observare circulară și de înălțime. Indicatorul de înălțime în combinație cu un goniometru a permis să se determine unghiul de înălțare al țintei cu ajutorul unei nomograme și înălțimea ei de zbor. În compunerea stației a intrat și interogatorul terestru prin radiolocație NRZ- 1, având o antenă separată și lucrând în sistemul de identificare a apartanenței de stat a avioanelor numit "Kremnîi-1".
Pentru  protecția  împotriva bruiajului pasiv s-a folosit cel mai simplu sistem de selecție a  țintelor mobile (SȚM) cu heterodină coerentă în instalația de recepție fără schemă de compensare după o perioadă (CDP) a impulsurilor. Indicarea țintei mobile se realiza prin bătăile între tensiunile semnalului primit și ale heterodinei coerente. Emițătorul stației a avut un sistem de stabilizare a frecvenței. Receptorul superheterodină oferă dubla conversie din înalta frecvență – în frecvență  intermediară și în frecvență joasă. La frecvența joasă s-a realizat protecția stației la bruiajul activ în impulsuri cu ajutorul schemei  de selecție a semnalelor primite în amplitudine și distanță (schema SA și SD).
Indicatorul de observare circulară (IOC) a avut un tub catodic cu două straturi fluorescente, strălucitoare albastru și portocaliu. Culoarea albastră (cu strălucire rapidă) permitea o strălucire bună  și asigura o bună indicare a apariției unei noi ținte iar culoarea portocalie (cu persistență mai mare) permitea să se vadă circular toată situația aeriană în decursul perioadei de observare prin rotirea antenei cu viteza de 2 ture pe minut.
În anul 1951, la inițiativa inginerilor militari M.M. Lobanov și A.I. Oblezin pentru antena stației P-8  s-a realizat o nouă construcție catarg cu înălțimea de 30 m, dispozitiv numit "Unja." Cu acest dispozitiv s-a reușit să se îndrepte în jos centrul diagramei de directivitate al stației și în acest fel  să se mărească  distanța de descoperire  a avioanelor care zboară la altitudini medii (până la 10 km), la 200-250 km, iar la altitudini joase - să crească cu 60-70%. Echiparea radarului P-8 cu două sisteme de antenă a permis să se extindă mult posibilitățile tactice ale aceastei stații.
Mai târziu, catargul înalt "Unja" s-a utilizat pe scară largă în diverse tehnici radar și de comunicații militare.
Mobilitatea și alte posibilități tactice ale radarului  P-8 au creat anumite premise pentru utilizarea acestui  radar în Trupele de Apărare Antiaeriană în compunerea posturilor de radiolocație  de detectare timpurie a țintelor aeriene și în compunerea punctelor de comandă ale unităților de  artilerie antiaerienă.
Între anii 1956 și 1957 radarul P-8 și moștenitorul acestuia radarul P-10 au fost dotate cu echipament îmbunătățit pentru suprimarea țintelor fixe și anularea bruiajului pasiv care se deplasează cu viteză de până la 30 m / s. Anularea a fost îmbunătățită cu un factor de 5, comparativ cu nici o anulare.
Echipamentele stației și unitățile de alimentare au fost instalate în două cabine pe camioane ZIL.

Date tehnico-tactice
 intrată în înzestrare: 1950;
 tipul radarului: de avertizare timpurie de la sol;
 frecvența de lucru: banda VHF, gamă metrică;
 distanța de descoperire:
 cu antena normală 150 km pentru altitudinea maximă a țintei de 8.000 m;
 cu antena "Unja" 200 - 250 km pentru altitudinea maximă a țintei de 10.000 m;
 lățimea diagramei de directivitate în plan orizontal: 24 grade;
 precizia determinării distanței: 2,5 km;
 puterea în impuls a emițătorului: 70 – 75 kw;
 sensibilitatea receptorului - mai bună de 7 microvolți.

Bibliografie
 Вестник ПВО Radarul P-8
Echipament militar
radar

P-8 (radar)


Et facepalm () er den fysiske gestus hvor man placerer en hånd på tværs af sit ansigt eller sænker sit ansigt ind i sin hånd eller sine hænder, der dækker eller lukker øjnene. Den gestus er ofte overdrevet ved at give bevægelsen mere kraft for at give støj, når den hånd kommer i kontakt med ansigtet. Den gestus findes i mange kulturer som en udstilling af frustration, skuffelse, irritation, forlegenhed, skræk, chok, overraskelse, udmattelse eller sarkasme.

Internetbrug
Facepalm betyder online det samme som den fysiske gestus betyder i det virkelige liv, den udtrykker frustration, skuffelse, forlegenhed, chok, overraskelse eller sarkasme. Dens online-brug er at skildre følelser som ellers ikke kan nemt udtrykt gennem tekst alene. Facepalm forstås online på grund af sin fælles brug i den virkelige verden. Et facepalm gestus er et populær meme for at vise sin frustration eller skuffelse i en artikel, kommentar, eller post fra en anden bruger. Det er ofte også bruges til at angive skeptisk vantro, at en anden kunne gøre en erklæring om, at læseren finder det usædvanligt dumt eller naivt.

Noter

Slang

Facepalm


Morás (llamada oficialmente San Clemente de Morás) es una parroquia española del municipio de Jove, en la provincia de Lugo, Galicia.

Otras denominaciones

La parroquia también es conocida por el nombre de San Isidoro de Morás.

Origen
Esta parroquia ya está documentada en 1378 como "Moraes". Posiblemente su origen sea de (Villa) Mauranes, referida a su antiguo possessor medieval llamado Mauran, nombre de origen germánico.

Organización territorial

La parroquia está formada por seis entidades de población:
 Aldea de Abaixo (A Aldea de Abaixo)
 Aldea de Arriba (A Aldea de Arriba)
 Barreiro (O Barreiro)
 Carballo (O Carballo)
 Cruces (As Cruces)
 Portiño (O Portiño)

Demografía

Referencias

Bibliografía

Enlaces externos

Parroquias de Jove
Localidades portuarias de la provincia de Lugo

Morás (Lugo)


Azerbaycan, coğrafî durum, ekonomik şartlar ve kamu hizmetlerinin gerekleri göz önünde bulundurularak meydana getirilmiş olup Azerbaycan'daki en büyük idarî birim, özerk cumhuriyettir. Azerbaycan'ın sonraki idarî birimleri "şehirler" ve "rayonlar" olarak belirlenmiştir. Şehirler ve rayonlar, Türkiye'deki illere tekâbül eder. Azerbaycan'daki bazı şehirler direkt olarak merkezî yönetime bağlıdır. Bu şehirler, ekonomik ve kalkınma açısından daha gelişmiş olduğu için Türkiye'deki büyükşehirlere denk gelir. Şehirler de şehir rayonlarına bölünmüştür. Şehir rayonları, Türkiye'deki ilçelere tekâbül eder.

İdari birimler
Azerbaycan'da:
 1 özerk cumhuriyet
 66 rayon (il)
 11 büyükşehir
 12 şehir rayonu (ilçe)
 262 kasaba
 1.724 köy idari birimi
 4.246 köy
vardır.

Tarihi
Azerbaycan Demokratik Cumhuriyeti döneminde  ülke 18 kazaya bölünmüştü. Azerbaycan'ın işgali ile kazalar feshedilerek yerine önceleri vilayetler 1929'dan sonra ise Sovyet sisteminde idari birim olan rayonlar kuruldu. Ayrıca Azerbaycan SSC'de 7 Haziran 1923'te Dağlık Karabağ Muhtar Vilayeti oluşturulmuş, 26 Kasım 1991'de feshedilmiştir. 1923'te Kürdistan Kazası kurulmuş, 1929'da feshedilmiştir.

Dağlık Karabağ bölgesi günümüzde Azerbaycan'ın rayonları Hocavend, Şuşa, Hocalı, Kelbecer'in doğu kısmı ve Terter'in batı bölümünü oluşturmaktadır. Sovyetler Birliği döneminde bölge Dağlık Karabağ Özerk Oblastı olarak biliniyordu ancak 26 Kasım 1991'de Azerbaycan SSC Parlamentosu, Dağlık Karabağ Muhtar Vilayeti'nin özerk statüsünü kaldırdı.

1991'de Azerbaycan Cumhuriyeti kurulduktan sonra rayon idari birimleri kalmış, zamanla bazılarında değişiklikler yapılmıştır.

13 Ekim 1992'de Ağdere Rayonu feshedilerek Terter, Ağdam, Kelbecer arasında bölünmüştür..

2008'de Hanlar Rayonu adı Göygöl Rayonu, 2010'da Deveci Rayonu ismi Meclis tarafından Şabran Rayonu olarak değiştirilmiştir.

2014'te Bakü'nun Hazar Rayonu'na dâhil olan Pirallahı adasında Pirallahı Rayonu (ilçe) kurulmuştur.

2019'da Azerbaycan Mimarlar İttifakı başkanı Elbey Kasımzade'nin teklifi, Cumhurbaşkanı İlham Aliyev'in onayı ile Bakü'nün Merkezi Rayonu kurulması ileri sürülmüştür. 2021'e kadar kurulması planlanan merkezî rayon, Bakü'nün 4 rayonunu (ilçesini) ihtiva edecektir: Nerimanov Rayonu, Nesimi Rayonu, Nizami Rayonu, Yasamal Rayonu.

2 Nisan 2022 tarihinde Gence'nin rayonları olan Nizami ve Kepez Rayonu feshedilmiştir.

Büyükşehirler
Bakü (Plaka no.: 10, 90, 99)
Gence (Plaka no.: 20)
Nahçıvan (Plaka no.:70, 85)
Hankendi (Plaka no.: 26)
Lenkeran (Plaka no.: 42)
Mingeçevir (Plaka no.:45)
Naftalan (Plaka no.: 46)
Sumgayıt (Plaka no.: 50)
Şeki (Plaka no.: 55)
Şirvan (Plaka no.: 18)
Yevlah (Plaka no.: 66)

Rayonlar (iller)

 Abşeron (Plaka no: 01)
 Ağcabedi (Plaka no: 04)
 Ağdam (Plaka no: 02)
 Ağdaş (Plaka no: 03)
 Ağstafa (Plaka no: 05)
 Ağsu (Plaka no: 06)
 Astara (Plaka no: 07)
 Balaken (Plaka no: 08)
 Berde (Plaka no: 09)
 Beylegan (Plaka no: 11)

 Bilesuvar (Plaka no: 12)
 Cebrail (Plaka no: 14)
 Celilabad (Plaka no: 15)
 Daşkesen (Plaka no: 16)
 Füzuli (Plaka no: 19)
 Gedebey (Plaka no: 21)
 Goranboy (Plaka no: 22)
 Göyçay (Plaka no: 23)
 Göygöl (Plaka no: 25)
 Hacıgabul (Plaka no: 24)

 Haçmaz (Plaka no: 27)
 Hızı (Plaka no: 29)
 Hocalı (Plaka no: YOK)
 Hocavend (Plaka no: 28)
 İmişli (Plaka no: 30)
 İsmayıllı (Plaka no: 31)
 Kelbecer (Plaka no: 32)
 Kürdemir (Plaka no: 33)
 Kah (Plaka no: 34)
 Kazah (Plaka no: 35)

 Kebele (Plaka no: 36)
 Kobustan (Plaka no: 37)
 Kuba (Plaka no: 40)
 Kubatlı (Plaka no: 39)
 Kusar (Plaka no: 38)
 Laçın (Plaka no: 41)
 Lerik (Plaka no: 43)
 Lenkeran (Plaka no: 42)
 Masallı (Plaka no: 44)
 Neftçala (Plaka no: 46)

 Oğuz (Plaka no: 48)
 Saatlı (Plaka no: 49)
 Sabirabad (Plaka no: 54)
 Salyan (Plaka no: 52)
 Samuh (Plaka no: 51)
 Siyezen (Plaka no: 53)
 Şabran (Plaka no: 17)
 Şamahı (Plaka no: 56)
 Şemkir (Plaka no: 57)
 Şuşa (Plaka no: 58)

 Terter (Plaka no: 59)
 Tovuz (Plaka no: 60)
 Ucar (Plaka no: 61)
 Yardımlı (Plaka no: 65)
 Yevlah (Plaka no: 66)
 Zagatala (Plaka no: 62)
 Zengilan (Plaka no: 64)
 Zerdab (Plaka no: 63)

Nahçıvan Özerk Cumhuriyeti: (Plaka no: 85)
 Babek (Plaka no: 67)
 Culfa (Plaka no: 72)
 Kengerli (Plaka no: YOK)
 Ordubat (Plaka no: 69)
 Sederek (Plaka no: YOK)
 Şahbuz (Plaka no: 71)
 Kelbecer (Plaka no: 68)

Şehirler

Her rayonun (il) merkezinde aynı isimde şehirler bulunmaktadır. Bu şehirler; büyükşehirlerden farklı olarak merkezî hükûmete değil, bulunduğu ile bağlıdır.

Her ilde genel olarak bir şehir bulunmaktadır. Şehirlerin çoğu bulunduğu ille aynı isimdedirler.

Ek olarak aşağıdaki şehirler de vardır.

Delimammadli (Goranboy rayonunda)
Askeran (Hocalı rayonunda)
Göktepe (Celilabad rayonunda)
Horadiz (Füzuli rayonunda)
Hırdalan (Abşeron rayonunda)
Hudat (Haçmaz rayonunda)
Kovlar (Tovuz rayonunda)
Liman (Lenkeran rayonunda)

Şehir rayonları (İlçeler)
Bakü'nün ilçeleri:
Binegedi
Hatai
Hazar
Karadağ
Nerimanov
Nesimi
Nizami
Sabuncu
Sebail
Surahanı
Pirallahı
Yasamal

Kaynakça

Ayrıca bakınız
 Azerbaycan'daki şehirler listesi
ISO 3166-2:AZ

Azerbaycan listeleri

Azerbaycan'ın idari bölümleri


Máritíska karlalandsliðið í knattspyrnu er fulltrúi Máritíus í knattspyrnu og er stjórnað af knattspyrnusambandi landsins. Liðið hefur aldrei komist í úrslitakeppni HM en tók þátt í Afríkukeppninni árið 1974.
Afrísk knattspyrnulandslið
Karlalandslið í knattspyrnu
 Máritíus

Máritíska karlalandsliðið í knattspyrnu


Galapagos Adaları - Büyük Okyanus'unun batısında Ekvador'a bağlı takımadalar
 Galapagos (TV dizisi) - bir İngiliz doğa belgeseli dizisi
 Galapagos - Kurt Vonnegut'un yazdığı roman

Galapagos


Matthias Huemer (* 22. Jänner 1991 in Linz) ist ein österreichischer Judoka. Er trägt den 1. Dan seit 2016.

Biografie
Er kämpft für den UJZ Mühlviertel in der Ersten Österreichischen Judo-Bundesliga.

2011 kämpfte er in der 2. Deutsche Bundesliga Nord für den KSC Spremberg.

Erfolge (Auswahl)
Folgende Erfolge konnte Huemer jeweils in der 60 kg Gewichtsklasse erreichen:
 1. Rang Europacup London 2009
 2. Rang PJC World Cup Miami 2012
 2. Rang Weltcup San Salvador 2012
 3. Rang Finnish Open Vantaa 2011

Zudem war Huemer mehrfach österreichischer Meister in diversen Nachwuchsklassen und Staatsmeister 2013.

Weblinks

 Matthias Huemer auf UJZ Mühlviertel

Einzelnachweise

Sportler (Oberösterreich)
Judoka (Österreich)
Österreichischer Meister (Judo)
Österreicher
Geboren 1991
Mann

Matthias Huemer


Cehia la Jocurile Olimpice de vară din 2012 de la Londra în perioada 27 iulie–12 august 2012, a participat cu o delegație de 133 de sportivi care a concurat la 19 sporturi. S-a aflat pe locul 19 în clasamentul pe medalii.

Medaliați

| width=78% align=left valign=top |

Referințe
  Cehia la Jocurile Olimpice de vară din 2012  pe Sports Reference

Cehia la Jocurile Olimpice
Țări la Jocurile Olimpice de vară din 2012


Bittere Liebe heißen die Filme
 Bittere Liebe (1953), italienisches Melodram von Antonio Leonviola
 Bittere Liebe (1958), tschechisches Filmdrama von Josef Mach
 Bittere Liebe (1974), italienisches Melodram von Florestano Vancini
 Bittere Liebe (1982), chinesischer Film von Bai Hua
 Bittere Liebe (1994), polnischer Liebesfilm von Czeslaw Petelski

Siehe auch:
 Die bittere Liebe

Bittere Liebe


Ernst von Braunschweig-Grubenhagen (* um 1346; † vor 1402) war von 1369 bis 1371 Abt von Corvey.

Leben
Ernst war der dritte von vier das Kleinkindalter überlebenden Söhnen des Herzogs Ernst I. von Braunschweig-Grubenhagen (* um 1297; † 1361) und dessen Ehefrau Adelheid von Eberstein, Tochter des Grafen Heinrich II. von Everstein.

Als nachgeborener Sohn aus einem Fürstengeschlecht mit nur kleinem Herrschaftsbereich wurde für ihn, wie in diesen Kreisen üblich, eine kirchliche Laufbahn vorgesehen. Seine beiden älteren Brüder Albrecht und Johann, die bereits volljährig waren, regierten das kleine Fürstentum nach dem Tode ihres Vaters zunächst gemeinsam, aber Johann verschwindet sehr bald aus den Überlieferungen und verstarb wohl früh.

Über Ernsts Jugend- und Ausbildungsjahre ist nichts bekannt, und auch seine letzten Lebensjahre liegen im Dunkel.

Abt von Corvey
Im Jahre 1369 wurde er, als Nachfolger von Reinhard (I.) von Dalwigk, zum Abt der reichsunmittelbaren Abtei Corvey gewählt. In dieser Stellung machte er sich weniger als geistlicher Vater des Konvents, sondern als fehdefreudiger und verschwenderischer Territorialherr einen Namen. Schon 1369 wurde er im Zuge von Streitigkeiten um Besitzrechte von den Brüdern Curt/Conrad, Bernhard und Reinhard von Dalwigk, landgräflich hessischen Ministerialen und mainzischen Burgmannen auf der Schauenburg, bei der nordhessischen Stadt Wolfhagen gefangen genommen und erst Anfang Februar 1370, nach Beschwören von Urfehde, aus der Haft entlassen. Seine kontinuierliche Mißregierung führte dann bereits 1371 zu seiner Absetzung. Sein Nachfolger wurde Bodo von Pyrmont.

Propst in Einbeck
Ernst erhielt daraufhin (spätestens 1372) die einträgliche Pfründe des Propsts am Alexanderstift in Einbeck, wo die Herzöge von Grubenhagen das Recht hatten, wichtige Ämter wie das des Propstes zu besetzen. Dies erschien ihm offensichtlich nicht ausreichend. Nach dem Tod seines Bruders Albrecht I. im Jahre 1383, als dessen noch im Säuglingsalter befindlicher Sohn Erich I. (* um 1383; † 1427) unter der Vormundschaft von Ernsts jüngstem Bruder, Herzog Friedrich von Grubenhagen-Osterode, Nachfolger Albrechts wurde, beanspruchte Ernst einen Teil des väterlichen Erbes, obwohl er darauf bereits Jahre zuvor Verzicht geleistet hatte. Insbesondere verlangte er Schloss und Amt Herzberg am Harz. Friedrich überließ ihm, nach einer Schlichtungsempfehlung des Rats von Osterode, im Januar 1384 das Schloss Herzberg mit Zubehör (jedoch ohne die geistlichen und weltlichen Lehen) als Apanage, ohne landesherrliche oder Hoheitsrechte, auf Lebenszeit.

Ende
Ernst erscheint urkundlich letztmals im Jahre 1392. Man nimmt an, dass er im Jahre 1402 bei der Belagerung der Raubritterburg Hausfreden in einem Gefecht getötet wurde, denn in diesem Jahre wird sein Bruder Friedrich wieder als Besitzer der Burg Herzberg genannt.

Literatur
 Georg Max: Geschichte des Fürstenthums Grubenhagen. Schmorl & Seefeld, Hannover 1862, S. 254–257
 Paul Zimmermann: Das Haus Braunschweig-Grubenhagen. Wolfenbüttel 1911

Einzelnachweise

Abt (Corvey)
Stiftspropst
Prinz (Grubenhagen)
Welfe (Linie Grubenhagen)
Deutscher
Geboren im 14. Jahrhundert
Gestorben 1402
Mann

Ernst von Braunschweig-Grubenhagen (Abt)


Val Terbi ist der Name einer am 1. Januar 2013 entstandenen Gemeinde im Kanton Jura in der Schweiz. Sie liegt im Osten des Bezirks Delsberg und entstand durch die Fusion der bisherigen Gemeinden Montsevelier, Vermes und Vicques.

Die Gemeindeverwaltung befindet sich in Vicques.

Am 1. Januar 2018 wurde die Gemeinde Corban nach Val Terbi eingemeindet. Seit dem gleichen Datum besteht eine Partnerschaft mit der Gemeinde Riehen.

Sehenswürdigkeiten

Weblinks

 Website der Gemeinde Val Terbi

Einzelnachweise

Schweizer Gemeinde

Val Terbi JU


La tricoleucemia, leucemia de células peludas, leucemia de células pilosas o reticuloendoteliosis leucémica es una neoplasia hematológica de estirpe linfoide B. Se la ha clasificado como un subtipo de leucemia linfática crónica.

Historia
La tricoleucemia fue descrita a principios del  y originalmente era denominada  "leucemia histiocítica", "reticulosis maligna" o "reticulosis linfoide".
En 1958 se le renombra tricoleucemia por el aspecto "peludo" de las células B malignas que aparecen en esta patología.

Cuadro clínico
Los síntomas de la tricoleucemia incluyen:
Fatiga
Moretones que se producen con facilidad
Infecciones recurrentes
Debilidad
Pérdida de peso.
Los signos de la tricoleucemia incluyen:
 Pancitopenia.
 Esplenomegalia (que puede ser masiva).
 Escasas adenopatías (<5 %) (lo que la diferencia de otras enfermedades linfáticas). Aunque en los estudios de imagen (TAC) se descubren adenopatías abdominales con frecuencia.
 Alteraciones inmunológicas: vasculitis (generalmente panarteritis nodosa) e infecciones (frecuentemente neumonías por Legionella).

Diagnóstico

 Historia clínica y exploración.
 Extensión de sangre periférica: donde se verán las células peludas,
 Citoquímica e inmunología: Es característica la tinción para fosfatasa ácida resistente al tartrato y el marcador CD25. Aunque también expresan CD19, CD20, CD22, CD11c, CD103 y FMC7.
 Estudio de médula ósea: El aspirado normalmente es seco, por lo que hay que hacer una biopsia para el diagnóstico.

El diagnóstico diferencial hay que hacerlo con la mieloptisis, la aplasmia medular y, sobre todo con la leucemia prolinfocítica, que también presenta una gran esplenomegalia y pocas adenopatías. La prolinfocítica tiene peor pronóstico y presenta hiperleucocitosis.

Tratamiento

Se trata a aquellos pacientes en los que la sintomatología es muy acusada. El fármaco de primera elección es la cladribina (un análogo de las purinas), que consigue remisión en un 95 % de los casos.

Referencias

Bibliografía
Fauci AS, Braunwald E, Kasper DL, Hauser SL, Harrison's Principles of Internal Medicine, 17º ed. Nueva York: McGraw-Hill, 2008.

Enfermedades hematológicas
Leucemia

Tricoleucemia


First Mother ili Corn Mother je prva žena u priči o stvaranju kod Abenaki i Penobscot Indijanaca. Pojedinosti života Prve majke uvelike se razlikuju od priče do priče. U različitim zajednicama se kaže da je Prvu Majku stvorio Veliki Duh, kulturni heroj Glooscap, ili oboje, ili je jednostavno oživjela spontano iz jutarnje rose. U nekim pričama Prva majka i njezin muž (ponekad identificiran kao Prvi otac ili Prvi Penobscot, drugi puta jednostavno kao muž Kukuruzne majke) nastali su u isto vrijeme. U drugim verzijama, Prvi Otac je već bio stvoren da pomogne Glooskapu, a Prva Majka mu se pridružila kasnije. Nakon što je rodila naciju Abenaki, Prva majka žrtvuje svoj život kako bi ih prehranila, pretvarajući svoje tijelo u prvi vrt.

Izvori

Indijanska mitologija (božanstva kukuruza)
Indijanska mitologija (prvi ljudi)
Indijanska mitologija (božice)
Abenaki mitologija
Penobscot mitologija

Corn Mother


Prof. Alfred James McClatchie (1861 - 1906) fue un botánico y briólogo estadounidense. Su herbario, del Instituto Politécnico Throop, en Pasadena, California, fue adquirido por el Jardín Botánico de Nueva York. Tamabién trabajó extensamente como agrónomo, y horticultor de la Estación Experimental de Arizona.

Algunas publicaciones
 . 2010. History of Pasadena, Comprising an Account of the Native Indian, the Early Spanish, the Mexican, the American, the Colony, and the Incorporated City. Edición	reimpresa de Nabu Press, 708 pp. ISBN 1178203115
 . 2010. Flora of Pasadena and Vicinity. Reeditó General Books LLC, 62 pp. ISBN 1152912542
 --------------------------------------, . 1911. Properties and uses of Douglas fir. Volumen 3 de Pamphlets on Dendrology. Editor Govt. Print. Off. 75 pp.
 --------------------------------------. 1907. Cultivo del eucalipto en los Estados Unidos. Editor Biblioteca Agraria Solariana, 193 pp.
 --------------------------------------. 1902. Eucalyptus cultivated in the United States. Volumen 35. Editor	Govt. Print. Off. 106 pp. Reeditó BiblioBazaar, 304 pp. 2011 ISBN 1178776638
 --------------------------------------. 1900. Vegetable growing in southern Arizona. N.º 35 de Bulletin. Editor Univ. of Arizona Agricultural Experiment Station, 27 pp.
 --------------------------------------. 1897. Seedless plants of Southern California: protophytes--pteridophytes. Volumen 1, pp 337-396 de Proc., Southern California Academy of Sci. Editor B.R. Baumgardt & Co. 395 pp.
 --------------------------------------. 1894. A guide in the study of plants: for beginners. Editor Swerdfiger & Jackson, 82 pp.

Eponimia
 (Myrtaceae) Eucalyptus mcclatchiei Kinney

Referencias

Agrónomos de Estados Unidos
Botánicos de Estados Unidos
Briólogos de Estados Unidos
Escritores de Estados Unidos
Escritores en inglés

Alfred James McClatchie


نادي بواسي  نادي كرة قدم فرنسي يلعب في دوري الدرجة الرابعة ويقع مقره في مدينة بواسي في إقليم الإيفلين. تم تأسيس النادي في سنة 1904 .

مراجع

الرياضة في الإيفلين
أندية كرة قدم أسست في 1904
أندية كرة قدم في فرنسا
بواسي
تأسيسات سنة 1904 في فرنسا
أندية كرة قدم في إيل دو فرانس

نادي بويسي


Richard II (died 28 August 1026), called the Good (French: Le Bon), was the duke of Normandy from 996 until 1026.

Life
Richard was the eldest surviving son and heir of Richard the Fearless and Gunnor. He succeeded his father as the ruler of Normandy in 996. During his minority, the first five years of his reign, his regent was Count Rodulf of Ivry, his uncle, who wielded the power and put down a peasant insurrection at the beginning of Richard's reign.

Richard had deep religious interests and found he had much in common with King Robert II of France, who he helped militarily against the Duchy of Burgundy. He forged a marriage alliance with Duke Geoffrey I of Brittany by marrying his sister Hawise to him and by his own marriage to Geoffrey's sister Judith.

By 1000, Vikings had begun raiding England again, where they would subsequently cross the channel to Normandy and sell their plunder. Richard provided the Vikings with sanctuary and even welcomed them. This act violated a treaty signed between his father Richard I and King Ethelred II of England, in which he agreed not to aid enemies of England following similar events of assisting the Danes. As a result, Richard was forced to repel an English attack on the Cotentin Peninsula that was led by Ethelred. Ethelred had given orders that Richard be captured, bound, and brought to England. But the English were not prepared for the rapid response of the Norman cavalry and were utterly defeated.

Richard attempted to improve relations with England through his sister Emma's marriage to King Ethelred. This marriage was significant in that it later gave his grandson, William the Conqueror, the basis of his claim to the throne of England. Emma with her two sons Edward and Alfred fled to Normandy, followed shortly thereafter by her husband King Ethelred. Soon after the death of Ethelred, Cnut the Great forced Emma to marry him while Richard was forced to recognize the new regime as his sister was again queen. Richard had contacts with Scandinavian Vikings throughout his reign and he employed Viking mercenaries. Following the St Brice's Day Massacre ordered by Ethelred in 1013, King Sweyn Forkbeard of Denmark summoned an army to exact revenge on the English and sailed for England. He stopped in Rouen and was well received and treated courteously by Richard, who concluded an alliance with him.

Richard II commissioned his clerk and confessor, Dudo of Saint-Quentin, to portray his ducal ancestors as morally upright Christian leaders who built Normandy despite the treachery of their overlords and neighboring principalities. It was clearly a work of propaganda designed to legitimize the Norman settlement, and while it contains numerous historically unreliable legends, with respect to the reigns of his father and grandfather, Richard I and William I, it is considered basically reliable.

In 1025 and 1026 Richard confirmed gifts of his great-grandfather Rollo to Saint-Ouen at Rouen. His other numerous grants to monastic houses tend to indicate the areas over which Richard had ducal control, namely Caen, the Éverecin, the Cotentin, the Pays de Caux, and Rouen.

Richard II died in 1026. His eldest son, Richard III, became the new duke.

Marriages and children
Richard married firstly, c.1000, Judith (982–1017), daughter of Conan I of Brittany, by whom he had the following issue:

Richard III (c. 1002/4), duke of Normandy
Alice (c. 1003/5), married Count Reginald I of Burgundy
Robert (c. 1005/7), duke of Normandy
William (c. 1007/9), monk at Fécamp, d. 1025, buried at Fécamp Abbey
Eleanor (c. 1011/3), married to Count Baldwin IV of Flanders
Matilda (c. 1013/5), nun at Fecamp, d. 1033.

With his second wife, Poppa of Envermeu, Richard had the following issue:
Mauger (c. 1019), archbishop of Rouen
William (c. 1020/5), count of Arques

References

Sources

1026 deaths
10th-century Dukes of Normandy
11th-century Dukes of Normandy
Viking Age in France
House of Normandy

Richard II, Duke of Normandy