Finn Wiberg (født 7. maj 1943) er en dansk tidligere fodboldspiller.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Akademisk Boldklub
Fodboldspillere fra AS Nancy
Fodboldspillere fra FC Biel-Bienne
Fodboldspillere fra Hillerød GI
Fodboldspillere fra Farum Boldklub

Finn Wiberg


María Mercedes Fernández González, apodada como Cherines en ciertos ámbitos (Gijón, 4 de agosto de 1960), es una política española. Fue senadora durante la XIV legislatura, presidenta del Partido Popular de Asturias y candidata a la presidencia de Asturias por ese mismo partido en las elecciones de 2012 y 2015.

Es licenciada en derecho y ha actuado como tutora en el centro asociado de la Universidad Nacional de Educación a Distancia en Gijón.

Biografía
Casada, sin hijos, estudió en el Colegio del Santo Ángel de la Guarda de Cimadevilla y se licenció en Derecho por la Universidad de Oviedo y en Ciencias Políticas y Sociología por la Universidad Nacional de Educación a Distancia.

Trayectoria política
Presidió el Partido Popular de Gijón (Asturias) entre 1989 y 2000.

Concejala
Fue concejala del Ayuntamiento de Gijón entre 1983 y 1993. Regresó en 1995, retomando su función de portavoz municipal.

Diputada
Fue diputada en Cortes Generales en las legislaturas V, VI, VII y X legislaturas.

Candidata a la presidencia de Asturias
Fue cabeza de lista del Partido Popular por Asturias en las elecciones generales de España de 2011 siendo la lista más votada, ocupando así el cargo de diputada en el Congreso.  En 2012, Mercedes fue elegida candidata a la presidencia del Asturias por el Partido Popular en las elecciones del 25 de marzo de 2012, que fueron anticipadas debido a la disolución de la Junta General del Principado de Asturias anunciada por Francisco Álvarez-Cascos 8 meses después de salir su partido, Foro Asturias, ganador de las anteriores elecciones autonómicas. El PP se mantuvo en los 10 escaños que obtuvo en los comicios de 2011.

Mercedes Fernández lideró también al Partido Popular de Asturias en 2015, cuando obtuvo 11 escaños, manteniéndose cómo principal partido de la oposición.

En las elecciones de 2019, Fernández tenía la intención de liderar a los populares regionales por tercera vez consecutiva, sin embargo, la dirección nacional del PP apostó por Teresa Mallada, quedándose ella sin un puesto en las listas. Esta decisión desató un terremoto político en el Partido Popular de Asturias que enfrentó a varios sectores del partido públicamente.

Senadora
En septiembre de 2019, con la intención de dar una solución en la crisis que atravesaba el partido en Asturias, dimitió cómo presidenta regional del PP. La decisión estaba consensuada con la dirección nacional del partido, que la situaría cómo cabeza de lista del PP al Senado por Asturias en la repetición de las elecciones generales en noviembre de 2019.

Tras un reñido recuento, Fernández resultó elegida senadora por Asturias, obteniendo tan sólo 266 votos más que su compañero de partido José Ramón García Cañal.

Otros cargos
Fue Delegada del Gobierno entre 2000 y 2004, y síndica de cuentas del Principado de Asturias.

Referencias

Enlaces externos
Web oficial del PP en Asturias
Página de Mercedes Fernandez

Abogados de Asturias
Políticos del Partido Popular de Asturias
Concejales del Ayuntamiento de Gijón
Diputados por la provincia de Asturias
Diputados de la V Legislatura de España
Diputados de la VI Legislatura de España
Diputados de la VII Legislatura de España
Diputados de la X Legislatura de España
Diputados de la X Legislatura de la Junta General del Principado de Asturias
Delegados del Gobierno en Asturias
Senadores por el Principado de Asturias
Senadores de la XIV Legislatura de España
Nacidos en Gijón
Alumnos de Derecho de la Universidad de Oviedo

Mercedes Fernández


Christophe Régin est un réalisateur français.

Biographie
Après une licence en arts du spectacle, option cinéma, obtenue à l'Université Paris-Nanterre, Christophe Régin est admis à la Femis (département « Production ») dont il sort diplômé en 2005.

Il a réalisé plusieurs courts métrages ; son premier long métrage, La Surface de réparation, primé en 2017 au Festival du film francophone d'Angoulême , est sorti en salle en 2018.

Filmographie

Courts métrages
 2005 : Une vie pleine d'adieux
 2010 : Adieu Molitor
 2013 : Avec amour
 2014 : Bangkok United

Long métrage
 2017 : La Surface de réparation

Notes et références

Liens externes

Réalisateur français
Étudiant de la Fondation européenne pour les métiers de l'image et du son

Christophe Régin


William Commanda OC (11 novembre 1913 - 3 août 2011) (nom algonquin : Ojshigkwanàng, normalement écrit Ojigkwanong, signifiant « Étoile du matin ») était un aîné algonquin, un chef spirituel et un promoteur de la gérance de l'environnement.

Commanda a été chef de bande de la Première Nation Kitigàn-zìbì Anishinàbeg près de Maniwaki, au Québec, de 1951 à 1970. Au cours de sa vie, il a travaillé comme guide, trappeur et bûcheron, et était un artisan doué qui excellait dans la construction de canots d'écorce de bouleau. Il était le gardien de plusieurs ceintures de coquillages wampum algonquines, qui contenaient des archives de prophéties, d'histoire, de traités et d'accords. En 2008, Commanda a été nommé officier de l'Ordre du Canada.

Notes et références

Décès en août 2011
Artiste québécois
Officier de l'Ordre du Canada
Artiste des Premières nations
Naissance en novembre 1913
Décès à 97 ans
Personnalité algonquine

William Commanda


සමූහාණ්ඩු දිනය හෝ සමූහාණ්ඩුවේ දිනය (මැසඩෝනියානු: Ден на Републиката, Den na Republikata) යනු  මැසඩෝනියානු සමූහාණ්ඩුවේ ප්‍රධාන ජාතික නිවාඩුදිනයකි. අගෝස්තු  2 දිනදී සැමරෙන මෙය, ජූලියානු දින දසුන පරිදී, ප්‍රධාන ආගමික නිවාඩු දිනයක්ද – ඉලින්දෙන් (මැසඩෝනියානු: Илинден; ශුද්ධවූ ඉලයිජා දිනය)  –  වෙයි .

සමූහාණ්ඩු දිනය (මැසඩෝනියානු සමූහාණ්ඩුව)


Optimismul se definește ca atitudinea omului care privește cu încredere viața și pe semenii săi și care consideră că toate situațiile au un deznodământ favorabil. În sens filozofic, optimismul este un concept opus pesimismului, potrivit căruia binele învinge răul. Optimismul și pesimismul, deși reprezintă două moduri opuse de a gândi și de a interpreta lucrurile, pot fi cel mai bine explicate dacă sunt plasate pe un continuum, pentru că aceeași persoană poate evolua în timp în ceea ce privește gradul de optimism sau poate avea doze diferite de optimism cu care privește aspectele vieții sale (familie, carieră, relații etc.).

Înțelegerea cea mai bună a conceptelor de optimism și pesimism este modul în care poate fi privit un pahar plin pe jumătate cu apă: optimistul spune că paharul este pe jumătate plin, pe când pesimistul spune că este pe jumătate gol.

Termenul vine din latinul optimum ce înseamnă "bun". A fi optimist, în sensul cuvântului, înseamnă că vezi ce e bun în orice, chiar și în lucruri mai rele. Este utilizat în psihologie ca optimism dispozițional.

Optimismul este atitudinea prin care evaluăm tot ce ne înconjoară ca pozitiv.

Referințe

Lectură suplimentară
 Chang, E. (2001). Optimism & Pessimism: Implications for Theory, Research, and Practice, Washington, DC: American Psychological Association. ISBN 1-55798-691-6.
 Huesemann, Michael H., and Joyce A. Huesemann (2011). Technofix: Why Technology Won't Save Us or the Environment, Chapter 7, "Technological Optimism and Belief in Progress", New Society Publishers, Gabriola Island, British Columbia, Canada, ISBN 0865717044, 464 pp.
 Seligman, M.E.P., (2006). Learned Optimism: How to Change Your Mind and Your Life, Vintage, ISBN 1400078393.
 Sharot, Tali (2012). The Optimism Bias: A Tour of the Irrationally Positive Brain, Vintage, ISBN 9780307473516.

Legături externe

 Being Optimistic  Optimism As Character Strength

 "Tali Sharot: The optimism bias", Tali Sharot's talk at the TED.com

Epistemologie
Motivație
Teorii filozofice
Filozofia vieții
Emoții

Optimism


Jasna Tošković-Boljević (født 16. marts 1989 i Podgorica) er en kvindelig montenegrinsk håndboldspiller, der spiller for rumænske CS Rapid București og tidligere Montenegros kvindehåndboldlandshold.

Meritter
 EHF Cup Winners' Cup:
 Finalist: 2013
 EM i håndbold:
 Vinder: 2012

Kilder

Eksterne henvisninger
 Jasna Tošković profil på Worldhandball

Håndboldspillere fra Montenegro
Håndboldspillere ved sommer-OL 2012
Olympiske sølvmedaljevindere fra Montenegro
Medaljevindere ved sommer-OL 2012

Jasna Boljević


Los roméridos (Romeriida) son un clado de saurópsidos (reptiles) que incluye los diápsidos y los extintos protorotirídidos ya sea sólo el género Paleothyris, o bien toda la familia Protorothyrididae. Fue definido filogenéticamente por Laurin & Reisz (1995) como el último ancestro común de Paleothyris y los diápsidos, y a todos sus descendientes. Fue nombrado en homenaje a Alfred Romer, un prominente paleontólogo de vertebrados del .

Los protorotirídidos fueron una vez situados en la familia Romeriidae junto con el captorínido Romeria. Debido a que Romeria es ahora considerado como un captorínido, y los Captorhinidae son situados por fuera de Romeriida, el género está excluido del clado. Los protorotirídidos fueron una vez el término colectivo para varios géneros de roméridos de clasificación incierta. Sin embargo, estudios más recientes han propuesto que los Protorothyrididae son un taxón parafilético. Por lo tanto, es posible que muchos protorotirídidos no permanezcan en el clado Romeriida.

Varias sinapomorfias caracterizan a los romeridanos. Estas incluyen la separación del hueso tabular del hueso opistótico, pleurocentros de vértebras anteriormente ventralmente aquilladas, Carpos largos y delgados y tarsos , y metapodiales sobrepuestos.

Abajo está un cladograma mostrando la situación de Romeriida dentro de Amniota, modificado de Hill, 2005:

Cladograma según Müller & Reisz, 2006:

    Protorothyrididae polifilético

Referencias

Enlaces externos
 Romeriida en Paleobiology Database (en inglés)

Sauropsida

Romeriida


Jaime Sinay Assael es un ingeniero y empresario chileno, exgerente general corporativo de la cadena de farmacias chilena Ahumada.

Se formó en ingeniería civil industrial en la Universidad de Chile de la capital. Posteriormente cursó un Diploma de Posgrado en Administración de Empresas (DPA) en la Universidad Adolfo Ibáñez.

Inició su vida laboral en el sector financiero y en la cementera local Polpaico, donde llegó a desempeñarse como subgerente de marketing. Pasó a Farmacias Ahumada tres años después de contraer matrimonio, en marzo de 1990, con Denise Codner Dujovne, hija del entonces presidente de la firma, José Codner Chijner.

Comenzó su carrera en la cadena como gerente de finanzas, pero en 1995 pasó a la gerencia general corporativa, donde inició el proyecto de internacionalizar la firma. Durante su gestión se concretó el ingreso de Falabella a la compañía con un 20%, luego de un aumento de capital que destinó a su plan de expansión.

Dejó el cargo al año siguiente de la compra de la brasileña Drogamed, reintegrándose en agosto de 2001, esta vez como miembro del directorio.

En lo sucesivo desarrolló emprendimientos propios, los cuales se concentraron en el negocio minorista. Así, su sociedad con los hermanos Jorge, Claudio y Felipe Israel, además de otros empresarios, se convertiría en una de las principales desarrolladoras de centros comerciales en formatos stripcenter de la Región Metropolitana de Santiago.

Referencias

Nota

Gerentes generales corporativos de Farmacias Ahumada
Ingenieros de Chile
Empresarios de Chile
Alumnado de la Universidad de Chile
Personas vivas

Jaime Sinay


An Streptostachys acuminata in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Stephen Andrew Renvoize. An Streptostachys acuminata in nahilalakip ha genus nga Streptostachys, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Streptostachys

Streptostachys acuminata


"Vânătorul Gracchus" (în ) este o povestire fragmentară scrisă de Franz Kafka în prima jumătate a anului 1917 și publicată postum de Max Brod în volumul Beim Bau der Chinesischen Mauer (1931). Ea relatează povestea unui om mort de multă vreme, destinat să rătăcească veșnic și fără nici un scop pe apele mărilor lumii, neputând să-și găsească nicăieri odihna, deoarece ambarcațiunea care trebuia să-l ducă în lumea de dincolo a fost deviată din drum în mod misterios.

Există câteva fragmente ale acestei povestiri în caietele de creație și în jurnalul lui Kafka, care au fost publicate separat sau împreună. Ea este una dintre singurele scrieri ale lui Kafka în care sunt menționate numele unor repere geografice reale: orașul-port Riva (în care autorul și-a petrecut de câteva ori vacanța) și Munții Pădurea Neagră din Germania.

Rezumat

O barcă plutind lin deasupra apei ajunge într-o zi în portul orașului sudic Riva. De-acolo este scoasă o targă, pe care pare că zace nemișcat un bărbat acoperit cu un șal mare de mătase, și dusă într-o cameră dintr-o casă cu două etaje, aparent o școală sau un internat pentru băieți. Salvatore, primarul din Riva, căruia un porumbel mare cât un cocoș îi anunțase în noaptea anterioară sosirea defunctului, sosește acolo și intră în camera în care zăcea bărbatul.

Omul de pe targă deschide ochii și îi spune că este defunctul vânător Gracchus, care s-a prăbușit fatal de pe o stâncă în Munții Pădurea Neagră din Germania, în timp ce urmărea o capră neagră cu 1500 de ani înaintea evenimentelor relatate în această povestire. El nu putea, cu toate acestea, să ajungă în tărâmul morților, fiind prins între lumea celor vii și lumea celor morți. Luntrea sa funerară a greșit direcția, probabil din cauza neatenției barcagiului, luând-o pe un alt drum. Vânătorul Gracchus ar fi fost fericit să ajungă pe lumea cealaltă, dar el este nevoit să cutreiere veșnic și fără nici un scop apele mărilor lumii. Stând culcat pe un pat în cabina lui, acoperit cu un șal femeiesc, el privește mereu un tablou enigmatic cu un boșiman înarmat care pare să-l țintească cu o suliță. Primarul îl întreabă cine era vinovat pentru această situație și, de asemenea, dacă vânătorul intenționa să rămână în Riva. Gracchus îi răspunde vag prin ultima sa propoziție: "barca mea n-are cârmă, e purtată de vântul care bate în regiunile cele mai de jos ale morții".

Fragmentul suplimentar scris în aprilie 1917 este încă și mai enigmatic și prezintă o conversație între Gracchus și un narator nenumit. Naratorul îl presează pe Gracchus să răspundă la întrebări care să-l ajute să-i înțeleagă destinul, dar fostul vânător susține că știe doar că este "mort, mort, mort" și că nu are nici o idee de ce se află acolo. Nu există nici un răspuns cu privire la cauza încurcării drumului către tărâmul morții.

Scriere și publicare

"Vânătorul Gracchus" este una dintre puținele scrieri ale lui Kafka în care sunt menționate numele unor repere geografice reale: orașul-port Riva și Pădurea Neagră. Franz Kafka călătorise în septembrie 1909 și septembrie 1913 în Italia, împreună cu frații Max și Otto Brod, efectuându-și vacanța în localitatea Riva de pe malul lacului Garda, care i-a servit ca model pentru localitatea idilică în care se petrece acțiunea acestei povestiri.

Povestirea "Vânătorul Gracchus" a fost scrisă în perioada decembrie 1916 – aprilie 1917, care poate fi considerată deosebit de productivă sub aspect literar, deoarece au fost scrise atunci multe alte povestiri. Un fragment manuscris se află în caietul B al Oktavhefte, un altul este inclus în jurnalul (Tagebücher) lui Kafka, iar un al treilea a fost găsit în caietul D al Oktavhefte din aprilie 1917. Într-o notă de jurnal datată 6 aprilie 1917 Kafka a compus un mic fragment adițional al povestirii în care a descris ambarcațiunea ciudată care-l transporta pe vânătorul Gracchus în termeni asemănători cu cei din opera Olandezul zburător a lui Richard Wagner. Povestirea este fragmentară, nefiind definitivată în ciuda numeroaselor încercări ale autorului realizate în perioada martie-aprilie 1917.

Prietenul autorului, Max Brod, a publicat postum primul fragment în volumul Beim Bau der Chinesischen Mauer tipărit în 1931 de Gustav Kiepenheuer Verlag din Berlin (pp. 43–50), alături de alte 20 de povestiri și de o postfață ("Nachwort"). Primele două fragmente (cel din caietul B și cel din jurnal) au fost unite și publicate ulterior într-un text unitar în volumul 5 al ediției de "Gesammelte Schriften" (Scrieri alese) îngrijită de Max Brod, ce a purtat titlul Beschreibung eines Kampfes: Novellen, Skizzen, Aphorismen aus dem Nachlaß (H. Mercy Sohn, Praga, 1936). În cea de-a doua ediție a acestui volum, publicată în 1946 sub același titlu, Brod a inclus și fragmentul din caietul D pe care l-a intitulat "Der Jäger Gracchus: Ein Fragment".

Analiza textului
Narațiunea începe cu descrierea armonioasă a unui oraș sudic. Dar deja, încă din primul paragraf, textul dobândește un fior amenințător. O barcă plutește purtată de ape până în port, conținând o targă pe care zace, după toate aparențele, un bărbat (asociere cu bine-cunoscutul poem "Childe Harold" al lui Heine, care începe cu versul "Eine starke, schwarze Barke...").

Cele nouă propoziții ale primului paragraf formează o imagine precisă; ele sunt imagini închise care se încadrează într-o serie fără o structură narativă clară. Fiecare propoziție este de sine stătătoare. Este creat un context panoramic care combină părțile componente individuale într-un întreg prin metoda stereoscopică.

Povestirea "Vânătorul Gracchus" conține asemănări cu singura încercare dramatică a lui Kafka, piesa Der Gruftwächter (1916-1917), în ambele fiind vorba despre interferența morților în lumea celor vii. Vânătorul care a murit cu câteva secole în urmă în Munții Pădurea Neagră a devenit un strigoi prin ratarea de către luntrea sa funerară a drumului către tărâmul morții, el fiind nevoit să cutreiere veșnic toate țările lumii, fără a-și găsi un loc stabil. "Rămân veșnic pe scara cea mare care urcă într-acolo, [...] pe nesfârșita, pe vasta scară de onoare care urcă într-acolo. Bat mereu treptele acestei nesfârșite, acestei vaste scări de onoare, urc, cobor, o iau la dreapta, o iau la stânga, nu stau o clipă locului. [...] Dar în clipa când îmi iau vânt și văd chiar strălucind colo, sus, poarta, mă trezesc iar în barca împotmolită fără rost pe cine știe ce apă terestră", se lamentează Gracchus.

Interpretări

Narațiunea se caracterizează prin descrierea până la sfârșit a stării chinuitoare de tranziție a vânătorului, care este prins într-un curent al vieții eterne. Autorul exprimă aici ideea că sufletul continuă să existe după moarte, iar transmigrația este imaginată ca o călătorie cu barca. Vânătorul Gracchus nu este nici viu și nici mort, ci un suflet rătăcit între viață și moarte. La fel ca în romanul Procesul, povestirea "Vânătorul Gracchus" prezintă un individ înstrăinat și confuz, captiv într-un labirint din care pare că nu poate ieși; numele primarului, Salvatore, poate sugera speranța salvării lui Gracchus, dar această speranță nu se concretizează la sfârșit. Fostul vânător îl acuză inițial pe luntraș pentru soarta sa, spunând că s-ar fi abătut de la drum din cauza neatenției, pentru a-l dezvinovăți în final atunci când susține că barca nu are cârmă și navighează dusă de vântul din adâncurile morții.

Spre deosebire însă de mișcarea greoaie a majorității personajelor lui Kafka, deplasarea vânătorului Gracchus se desfășoară cu rapiditate tocmai pentru că nu are niciun sens. Personajul s-a "transformat" astfel, potrivit propriei afirmații, într-un fluture care efectuează o mișcare circulară eternă într-un univers atemporal. Drumul său devine liber, lipsit de obstacole, tocmai pentru că nu duce nicăieri.

O relație între numele vânătorului Gracchus și personalitățile istoriei romane (consuli și tribuni ai plebei) nu este evidentă. Semnificația numelui latin ("cel plin de har") este aplicată aici unei persoane căreia i se refuză în mod expres harul morții așteptate. Mult mai probabil Kafka a dorit să facă aluzie la gracchio, cuvântul italian pentru stăncuță (în cehă: Kavka = stăncuță), astfel încât să-și identifice propria persoană cu vânătorul din povestire. Personajul Gracchus suferă o soartă asemănătoare cu cea a multor protagoniști kafkieni: blestemul de a fi surghiunit într-o loc aflat între două lumi, fiind aici suspendat etern între viață și moarte. Criticul german Wilhelm Emrich consideră această identificare ca fiind cheia interpretării întregii opere a lui Kafka.

Reminiscența istoriei este secundară, dar nu neintenționată, din moment ce referirile la istorie și la mitologie se înmulțesc în proza lui Kafka în următorii ani. Astfel, se face referire la epoca lui Alexandru Macedon în povestirea "Der neue Advokat", realizându-se depășirea timpului printr-o combinație poetică de ficțiune și viață.

Povestirea "Vânătorul Gracchus" este, în opinia eseistului Ioan Petru Culianu, singura scriere kafkiană ce prezintă o viziune gnostică asupra lumii. În descrierea sorții lui Gracchus sunt folosite mituri vechi, dar cu semnificație modificată și cu o reprezentare deghizată:
 Gracchus – vânătorul sălbatic Orion; evreul rătăcitor Ahașveroș (ca urmare a întrebării primarului cu privire la vinovăție);
 barcagiul – luntrașul Charon;
 porumbelul – simbol al Duhului Sfânt;
 boșimanul – figura simbolică a voinței de a ucide;
 capra neagră – ademenirea feminină.

Aprecieri critice
Criticii literari care au analizat recent povestirea îl consideră pe vânătorul Gracchus ca un simbol al textului kafkian, cifrat și greu de înțeles, dar adesea interpretat, după cum scrie însuși autorul lui: "Nimeni n-are să citească ce scriu aici, nimeni n-are să-mi vină în ajutor; [...]. Asta-i o chestie cu socoteală, fiindcă în felul acesta nimeni nu știe de mine și chiar dacă cineva ar afla despre mine, n-ar ști unde mă aflu și, chiar dacă ar ști, nu s-ar pricepe să mă oprească, nu s-ar pricepe să mă ajute. Dorința de a-mi veni în ajutor e o boală pentru care omul trebuie să stea la pat și să se trateze." Această afirmație este o intruziune a autorului în text, în care Kafka își exprimă lipsa lui de speranță ca scriitor, o "metaforă a senzației de non-existență" literară.

"Vânătorul Gracchus" poate reprezenta, în opinia cercetătorului german Peter-André Alt de la Universitatea Liberă din Berlin, o trimitere la activitatea literară a lui Kafka, marcată de frământări și de blocaje: autorul s-a străduit aproape întotdeauna să-și completeze și să-și finalizeze scrierile, însă a eșuat de cele mai multe ori. El se afla literalmente în rolul lui Gracchus, care nu putea să-și găsească sfârșitul pe care și-l dorea atât de mult. Neputința vânătorului de a găsi drumul către tărâmul dorit și de a-și afla astfel odihna simbolizează, potrivit profesorului de filozofie Wiebrecht Ries de la Universitatea Gottfried Wilhelm Leibniz din Hanovra, dezorientarea autorului, evidențiată prin lipsa cauzalității acțiunii, prin precizarea vagă a spațiului în care se petrece acțiunea și prin deformarea motivelor tradiționale clasice.

"Ceea ce rămâne în memoria noastră este începutul unei povești de o frumusețe aproape dureroasă, o scenă tăcută, mortală, petrecută în mod explicit în Riva și totuși nicăieri, fragmentul unui film mut sau chiar mai mult: un film a cărui coloană sonoră este goală, dar al cărui zgomot ușor trezește așteptarea monștrilor", considera istoricul literar german Reiner Stach, autor al unei biografii masive în trei volume a lui Franz Kafka.

Traduceri
Povestirea "Vânătorul Gracchus" a fost tradusă în mai multe limbi străine. Prima traducere în limba engleză a fost realizată de soții Edwin și Willa Muir și publicată în 1933 în volumul The Great Wall of China and Other Pieces, editat la Londra de Martin Secker (reeditat în 1946 de editura Secker and Warburg din Londra) și apoi în SUA în volumul de povestiri The Great Wall of China. Stories and Reflections, tipărit în 1946 de editura Schocken Books din New York în 1946. Povestirea și fragmentul au apărut ambele în volumul The Complete Stories of Franz Kafka, editat în 1971 de editura Schoken Books din New York.

În decursul timpului povestirea a fost tradusă și în alte limbi străine: franceză ("Le Chasseur Gracchus", Éditions GLM (Guy Lévis Mano), Paris, 1939; traducere de Henri Parisot; o altă traducere a fost realizată de Jean Carrive și publicată ca fragment în 1945 în revista L'Arbalète, p. 97.), spaniolă ("El cazador Gracchus", în revista Buenos Aires literaria, anul I (octombrie 1952), nr. 1, pp. 27–34; traducere de Oscar Uboldi), portugheză ("O caçador Gracchus", în vol. Os melhores contos fantásticos, Arcádia, Lisabona, 1959, pp. 55–62; traducere de Eurico da Costa), persană ("Grakuse shekārchī", în vol. Maskh va grakuse shekārchī, Amīr Kabīr, Teheran, 1959; traducere de Sādeq Hedāyat și Hasan Qā'emiyān; traducerea a fost reeditată în 1977 în vol. Maskh. Grakuse shekārchī, publicat de editura Intisharat-i Javidan din Teheran), chineză ("Lieren Gelakusi", în vol. Yicong, Guangzhou, 1981, nr. 3; traducere de Yinqi Wang; o altă traducere a fost realizată de Zuqi Dong și publicată în 1983 în revista Dangdai waiguo wenxue, Nanjing, anul I.), lituaniană ("Medžiotojas Grakchus", în revista Šiaurės Atėnai, Vilnius, nr. 4, p. 7; traducere de Teodoras Četrauskas), rusă ("Ohotnik Grakh", în vol. Zamok. Roman, rasskazî, pritci, RIF, Moscova, 1991; traducere de Natalia Kasatkina; ; o altă traducere a fost efectuată de Gherbert Notkin și publicată în 2001 în vol. Malaia proza. Drama, tipărit de editura Amfora din Sankt Petersburg), ucraineană ("Mîslîveț Grakh", în vol. Peretvorennia, Piramida, Lviv, 2005; traducere de Ivan Koșeliveț) etc.

Prima traducere în limba română a povestirii a fost realizată de Dumitru Țepeneag și publicată în 1966 în revista Ramuri din Craiova (anul III, nr. 12 (29), 15 noiembrie 1966, p. 23). În anii următori au mai apărut alte două traduceri: o traducere efectuată de Iulia Soare a fost publicată în 1968 în antologia Amurgul imperiului. Proza austriacă modernă. Vol. I (pp. 413–419), tipărită de Editura pentru Literatură din București, în colecția "Biblioteca pentru toți", nr. 443, și o altă traducere efectuată de Carmen Pucheanu a fost publicată în anul 1987 în antologia de proză fantastică Trenul de noapte (pp. 208–212), tipărită de Editura ASTRA din Brașov.

Referiri în alte cărți
Povestirea este parafrazată în romanul Vertigo (1990) al lui W. G. Sebald, fiind rescrisă și narată din mai multe puncte de vedere în capitolul "Dr. K.s Badereise nach Riva", precum și în cartea Le Détrônement de la mort: Journal du chapitre Los (2014) a lui Hélène Cixous.

Adaptare
Povestirea "Vânătorul Gracchus" a fost adaptată, alături de alte scrieri ale lui Kafka, într-un spectacol de operă intitulat Der Jäger Gracchus, ce a fost reprezentat în premieră mondială de grupul "Oper unterwegs" pe 27 iunie 2010 la Viena, în regia Helgăi Utz. Piesele muzicale ale spectacolului au fost compuse de Olga Neuwirth.

Note

Bibliografie
  Richard T. Gray, Ruth V. Gross, Rolf J. Goebel, Clayton Koelb, A Franz Kafka encyclopedia, Greenwood Press, Westport, Connecticut, 2005, pp. 141–142.
  Peter Sprengel, Geschichte der deutschsprachigen Literatur, 1900–1918 : von der Jahrhundertwende bis zum Ende des Ersten Weltkriegs, Verlag C.H. Beck, München, 2004, pp. 317–320.

Lectură suplimentară
  Peter-André Alt, Franz Kafka. Der ewige Sohn. Eine Biographie, Verlag C.H. Beck, München, 2005.
  Peter-André Alt, Kafka und der Film, Verlag C.H. Beck, München, 2009.
  Bernard Dieterle, Kleine nachgelassene Schriften und Fragmente 2, în Manfred Engel, Bernd Auerochs (ed.), Kafka-Handbuch. Leben - Werk - Wirkung, Metzler, Stuttgart - Weimar, 2010, pp. 260–280, în special pp. 273–276.
  Manfred Engel, "Kafka und die moderne Welt", în Manfred Engel, Bernd Auerochs (ed.), Kafka-Handbuch. Leben - Werk - Wirkung, Metzler, Stuttgart - Weimar, 2010, pp. 498–515, în special p. 511 și urm.
  Bettina von Jagow și Oliver Jahraus (ed.), Kafka-Handbuch: Leben-Werk-Wirkung, Vandenhoeck& Ruprecht, Göttingen, 2008.
  Franz Kafka, Sämtliche Erzählungen, editat de Paul Raabe, Fischer-Taschenbuch-Verlag, Frankfurt pe Main și Hamburg, 1970.
  Franz Kafka, Die Erzählungen, versiune originală, editată de Roger Herms, S. Fischer Verlag, Frankfurt pe Main, 1997.
  Franz Kafka, Nachgelassene Schriften und Fragmente 1, editat de Malcolm Pasley, S. Fischer Verlag, Frankfurt pe Main, 1993, pp. 310–313, 378–384.
  Franz Kafka, Tagebücher, editat de Hans-Gerd Koch, Michael Müller și Malcolm Pasley, S. Fischer Verlag, Frankfurt pe Main, 1990, p. 810 și urm.
  Wiebrecht Ries, Kafka zur Einführung, Junius Verlag, Hamburg, 1993.
  Reiner Stach, Kafka: Die Jahre der Entscheidungen, S. Fischer Verlag, Frankfurt pe Main, 2004.

Legături externe

  Textul povestirii
  O interpretare a povestirii
  Theaterbearbeitung der Oper-Unterwegs

Povestiri de Franz Kafka
Povestiri din 1931

Vânătorul Gracchus


Cet article présente les différentes campagnes européennes réalisées par le Malmö FF depuis sa première participation à la Coupe des clubs champions en 1964.

Le club réalise son meilleur parcours lors de la saison 1978-1979, qui le voit atteindre la finale de la Coupe des clubs champions, perdue par la suite face à Nottingham Forest. Cette performance lui permet de se qualifier pour la Coupe intercontinentale 1979, après le refus de Nottingham Forest de prendre part à la compétition, où Malmö s'incline à nouveau face aux Paraguayens de Club Olimpia.

Résultats en compétitions européennes

Légende du tableau

Résultats
Note : dans les résultats ci-dessous, le score du club est toujours donné en premier.

Bilan

Notes et références

Lien externe
 Historique du Malmö FF en compétitions européennes sur EU-Football.info.

Malmö FF
Malmö FF

Historique du parcours européen du Malmö FF


O Campeonato Europeu de Halterofilismo de 2000 foi a 79ª edição do campeonato, sendo organizado pela Federação Europeia de Halterofilismo, em Sófia, na Bulgaria, entre 24 a 30 de abril de 2000. Foram disputadas 15 categorias (8 masculino e 7 feminino).

Medalhistas

Masculino

Feminino

Quadro de medalhas

Quadro de medalhas no total combinado

Ligações externas
Site da Federação Europeia de Halterofilismo

2000
Europeu
Halterofilismo
Halterofilismo


الدوري البحريني الممتاز 2007-2008 هي النسخة الثانية والخمسين من الدوري البحريني الممتاز. توج المحرق باللقب.

ترتيب الفرق

مصادر

بحرين
كرة القدم البحرينية في 2007–08
2007–08

الدوري البحريني الممتاز 2007–08


Martina Müller (Hanóver, Alemania, 11 de octubre de 1982) es una extenista alemana; en su carrera ganó un título de la WTA en individuales y otro en dobles, además de alcanzar el puesto número 33 en el ranking de la WTA.

Enlaces externos

Tenistas femeninas de Alemania
Nacidos en Hannover

Martina Müller


Bangsar is a residential suburb on the outskirts of Kuala Lumpur, lying about  south-west of the city centre. It is part of the Lembah Pantai parliamentary constituency. Bangsar is administered by Dewan Bandaraya Kuala Lumpur (DBKL), unlike other townships in the Klang Valley such as Petaling Jaya and Subang Jaya which have their municipal councils. Neighbourhood residents' associations and business councils play a part in communicating with the local authority, but they exercise no legal or administrative power. Malays make up most of the population at 61%, followed by the Chinese at 24%, Indians at 15%.

History
In the year 1906, Malaya was still under British administration. The London-based Kuala Lumpur Rubber Co. Ltd. (KLR) was incorporated on 19 May 1906. It set out to plant rubber trees around Kuala Lumpur to capitalise on the booming rubber price brought about by the introduction of the modern motor-car which require pneumatic rubber tyres as a replacement for horse-drawn carriages in the United States. Among KLR's first board members were a Mr Edouard Bunge and Alfred Grisar, a Belgian. The two men's names were contracted to create the name Bunge-Grisar rubber estate or Bangsar Estate.

The Bangsar Estate was owned by its plantation firm Société Financière des Caoutchoucs (Socfin), before it was developed into a residential area. Bangsar Park was the first area to be developed for housing in Kuala Lumpur in 1969. From there Socfin began selling its land to private buyers and from then on, Bangsar began experiencing rapid development.

During the 1950s, several companies housed their staff and families in Bangsar due to its convenient location. The Malayan Railway (now Keretapi Tanah Melayu) used the Off Jalan Bangsar area because the Kuala Lumpur Railway Station and depot is less than three kilometres away in Brickfields. The National Electricity Board (now Tenaga Nasional Berhad) housed their staff in Bukit Bangsar since its headquarters is in Pantai Hills. Staff quarters are still found and used in Bangsar today.

Among the earliest government building here is Bangsar Hospital (European Hospital), built in the early 1900s. Towards the end of 1965, an eight-floor building for the Public Health College costing a million ringgit was built in Bukit Bangsar. In 1966, the Health Inspectors Training School and the Nurses Training School was shifted to the new premise in Bangsar. In 1967, the Institute for Public Health was officially inaugurated and eventually expanded to its present form.

During the 13 May Riots in 1969 many shops owned by local Chinese in Bangsar were burnt. Unsuspecting road users passing Bangsar on their way to Petaling Jaya were ambushed leaving Jalan Bangsar littered with burnt-out cars and motorcycles.

Eng Lian Enterprise Sdn Bhd developed the Bangsar Baru neighbourhood, comprising 1,125 houses and a thriving business community in 1974. The 1970s saw Bangsar recover into a housing suburb catering to the baby boomers settling in Kuala Lumpur. As their children grew up and formed a large part of the city's youth, Bangsar became a sought-after place for the trendy during the 1980s. Among companies that contributed to the demographic development of Bangsar include Sistem Televisyen Malaysia Berhad and Lever Brothers.

Geography

Bangsar lies respectively to the north and south of the neighbouring areas of Pantai Dalam and Damansara, and  south-west of Kuala Lumpur city centre.

Bangsar is bounded by Jalan Bangsar and Jalan Pantai Baharu to the south, Universiti Malaya to the west, Jalan Damansara (Sprint Expressway and Bukit Damansara) to the north and Bukit Persekutuan to the east. It has the following neighbourhoods or housing estates: Bangsar Utama, Bukit Bangsar, Bangsar Park, Bukit Bandaraya, Taman SA, Bangsar Baru, Lucky Garden, Pantai Hills, and the areas off Jalan Bangsar. Jalan Maarof is Bangsar's main thoroughfare, dividing Bangsar into two main areas: east and west. On the east side lies Taman SA, Bangsar Park, Bukit Bangsar, Bangsar Utama and one-half of Bukit Bandaraya. The remainder of the other neighbourhoods lie on the west.

Bangsar is rather flat in the southern neighbourhoods of Bangsar Utama, Bangsar Park and the Off Jalan Bangsar area. This makes Jalan Bangsar in the south prone to flooding during heavy downpours. The terrain progressively rises towards the north up Bangsar Baru before making a steep drop in elevation after Bukit Bandaraya.

Demographics
Its earliest settlers were railway workers living next to the KL-Klang railway track and rubber estate workers. Starting with a community of mostly Indian civil servants, comprising teachers, firemen, telecommunications officers and the police, Bangsar grew to include young professionals of various races including Malays, Chinese, Indian and expatriates, bringing its population to some 40,000 people by 2005.

Culture

Food

Typically Malaysian, Bangsar has a wide array of cuisine. Indian Muslim Mamak stalls, south Indian banana leaf restaurants and Malay warungs are easily found; among the best is Yusof Tomyam and Anuar Kari Kepala Ikan. They are usually cheap, although prices in Bangsar are higher than average. Restoran Mahbub (known before as Restoran Sharifah), operating since 1974 in Lucky Garden, is famous for its Nasi Briyani Ayam Madu (Honey Chicken Briyani) and a wide array of dishes to accompany the nasi lemak that they serve. Devi's Corner, located at Jalan Telawi 2, is famous for authentic Indian banana leaf rice at affordable prices.  Roadside hawkers usually open in the evenings and close late at night. There are many 24-hour Mamak and banana leaf restaurants. It is typically acceptable to patronise these joints and order only drinks, except during busy hours. Meanwhile, Chinese kopitiam and seafood restaurants are a little harder to find outside Lucky Garden.

There is also a hawker centre in Bangsar Baru, sometimes referred to as Bangsar Mamak, at the former Jolly Green Giant. Roadside stalls serving drinks, local cakes, burgers, hot dogs and cut fruit are found on many street corners. Ice cream, pastry, satay, rojak and milk is also sold on motorcycles and vans.

Mutiara Bangsar Tower located at Jalan Liku is another one of the most popular place in Bangsar, at 2nd floor food court, there are several Malay foodstalls like Nasi Beringin, Lontong Mak Cik, Telur Yoges and Meehun Sup Makcik Misai.

The Telawi area in Bangsar Baru is sometimes known as "the strip". It has often been compared to Singapore's Holland Village.  "The strip" can be skirted on foot in about 15 minutes. A large pasar malam, or night market, each Sunday lends the Bangsar Baru a colourful flavour. There is also a daily wet market in Lucky Garden. Another lesser-known pasar malam is held in Bukit Bangsar on Wednesdays.

Recent additions include One Bangsar (a string of new restaurants in Jalan Ara, a hillside street near the Telawi area), Bangsar Village and a remodelled Bangsar Shopping Centre.

Art and theatre
The Actors Studio was located at Bangsar Shopping Centre but has moved to Lot 10. There are several art galleries scattered around Bangsar, especially in Bangsar Baru. Roving buskers, usually performing covers, may be found in Bangsar Baru.

Silverfish, a high brow independent bookshop at Jalan Telawi 3, focuses on literature, philosophy, religion and Malaysiana.

Infrastructure

Medical
Bangsar's first hospital, Bangsar Hospital or European Hospital, was built in the early 1900s. After numerous upgrades and expansion exercises over the years, it is now known as the Institute for Public Health (Institut Kesihatan Umum). The privately-owned Pantai Medical Centre was built in 1974 on Jalan Bukit Pantai. The medical centre houses the Pantai Institute of Health Sciences and Nursing. University Malaya Medical Centre (UMMC), a public hospital, is situated within a five-minute drive through Petaling Jaya. There are also many private clinics spread throughout Bangsar to meet the health needs of the residents.

Education
Kindergartens and nurseries are usually operated out of houses. Many tuition centres for school-aged students run out of shop lots and homes. Drama, ballet, and music schools also operate similarly.

Bangsar has three primary schools, which are Sekolah Kebangsaan Bukit Bandaraya, Sekolah Kebangsaan Bukit Pantai, and Sekolah Rendah Jenis Kebangsaan (T) Jalan Bangsar (a Tamil school). Secondary schools here are Sekolah Menengah Kebangsaan Bangsar and Sekolah Menengah Kebangsaan Bukit Bandaraya. University Malaya (UM) is five minutes from Bangsar. Also in the vicinity is the Maktab Perguruan Raja Muda (Raja Muda Teachers' College) and the Maktab Perguruan Bahasa (Language Teaching College).

Sports and recreation
The Bangsar Sports Complex has a swimming pool, a multipurpose hall with badminton courts as well as squash, tennis and basketball. Prospin Tennis management is based here. Several parks and playgrounds are scattered around, namely those at Jalan Bangkung, Jalan Rumpai, Jalan Terasek 7, Jalan Tempinis 5 and Jalan Kurau.

The Kilat Stadium is on Tenaga Nasional's grounds. The Kuala Lumpur Hockey Stadium is near Jalan Pantai Baharu, next to Universiti Malaya. It was the venue for the hockey events during the Kuala Lumpur Commonwealth Games in 1998.

Religion
Bangsar is a diverse community with a Muslim mosque and 'suraus', Buddhist centres, Christian churches, Hindu temples and other places of worship. Saidina Abu Bakar As Siddiq Mosque was built in 1980 and is located next to Bangsar Village Shopping Centre. It serves the local Muslim community.

Ti-Ratana Buddhist Society, Kuala Lumpur & Selangor (HQ) is located at 17, Lorong Maarof. The centre is mainly focused on community and religious services to the neighbourhood and welfare projects to the poor and needy.

Sri Ramalingaeswarar temple, located near the junction of Lorong Maarof and Jalan Bangsar, serves Hindu devotees. There is also a Jain temple and Indian Muslim surau located in Bangsar Park.

Bangsar Gospel Centre (originally an offshoot of Jalan Imbi Chapel, in the Christian Brethren tradition) operates from a shophouse along Jalan Telawi Tiga. Bangsar Lutheran Church was restarted in 2000 and convened in a house along with Jalan Abdullah. The St Peter's Anglican Church is situated at Jalan Tempinis Kiri 1 near Lorong Riong, and there another church is located in Bukit Bandaraya near a primary school.

Development

Bangsar's population has increased in recent years and led to an increase in traffic congestions and parking shortages. Developments in neighbouring Bukit Damansara and Mid Valley Megamall have caused increased traffic to pass through Bangsar, especially along Jalan Maarof.

New shops and attractions are sprouting up in Bangsar, but many do not survive for long, particularly food and entertainment outlets. Other long-standing outlets have been successful, and some have opened branches within Bangsar itself. Some examples of successful long-standing businesses are Alexis, La Bodega, The Coffee Bean & Tea Leaf, and McDonald's, on Jalan Telawi and Bangsar Shopping Centre.

The most luxurious condominiums are primarily situated in the vicinity of Bangsar Hill on Jalan Kapas and include Araville, Bangsar Peak, Inara, D'9 Condominium, Contessa, and KEN Bangsar.

Araville was one of the earliest luxury condominiums on the hill. It is a low-density residential housing of only 60 units with 30 units per block. From the unit, residents can view the Bangsar Hills and Damansara Heights, or Kuala Lumpur city. Genting Highlands is also visible during clear weather. Araville, D9 Condominium, and Casa Vista are most well sought after by local investors and expatriates. These are the only three condominiums that offer an unobstructed view of the city.

Transport

Bangsar is four kilometres from the Kuala Lumpur city centre. It is also connected to Petaling Jaya via the Federal Highway or the Sprint Expressway. The New Pantai Expressway begins at Jalan Bangsar and passes through Jalan Pantai Baharu, Pantai Dalam, Jalan Kuchai Lama, Jalan Klang Lama, Bandar Sunway and terminates at Subang Jaya. The Sprint Expressway, at the northern end of Jalan Maarof connects to Bukit Damansara, Jalan Duta, Sri Hartamas, the New Klang Valley Expressway, the Damansara–Puchong Expressway and several suburbs in Petaling Jaya.

The Bangsar LRT station on Rapid KL's Kelana Jaya Line is located on Jalan Bangsar. Abdullah Hukum, Kerinchi and Universiti LRT stations are also located nearby. Bangsar is a five-minute drive from KL Sentral, a major transportation hub in neighbouring Brickfields.

Bus services running through Bangsar are as follows.
 822: (previously 5 and 621) Bangsar LRT – Mid Valley – Lucky Garden – Bangsar Baru – Bukit Bandaraya – Bangsar Shopping Centre – Bangsar Park – Bangsar LRT (loop service)
 T817: (MRT Feeder Bus) Pusat Bandar Damansara MRT – Bangsar Shopping Centre – Bangsar Park – Bangsar Baru - Mid Valley - Bangsar Baru - Bukit Bandaraya -  Bangsar Shopping Centre - Pusat Bandar Damansara MRT (loop service)
 T850: (previously 908B and 634) Bangsar LRT – Bangsar Park – Bangsar Shopping Centre – MRT Semantan - Pusat Bandar Damansara – Jalan Semantan – Pusat Bandar Damansara – Bangsar Shopping Centre – Bangsar Park – Bangsar LRT (loop service)
 309: (operated by Triton Commuter; ceased operation) KL Sentral – Jalan Semantan – Mont Kiara – Pusat Bandar Damansara – Bangsar Shopping Centre – Bangsar Park – Bangsar LRT – KL Sentral (loop service)

Many other Rapid KL buses head towards the city centre, and Selangor suburbs also ply Jalan Bangsar.
 821 (previously 518): KL Sentral – Bangsar LRT – New Pantai Expressway – Jalan 1/112 – Jalan Pantai Murni (Hillpark) – Jalan Pantai Permai – Rumah Panjang
 751 (previous T64'): KL Sentral – Bangsar LRT – Jalan Pantai Baharu – Federal Highway – Persiaran Tengku Ampuan – Persiaran Selangor – Persiaran Sultan – Persiaran Jubli Perak – Persiaran Perusahaan – Persiaran Budiman (Seri Muda)
 750 (previously T80): KL Sentral – Bangsar LRT – Jalan Pantai Baharu – Federal Highway – UiTM Shah Alam
 772 (previously T81): KL Sentral – Bangsar LRT – Jalan Pantai Baharu – Federal Highway – Jalan Lapangan Terbang Subang – Jalan Bukit Badak (Subang Baru)

First Coach runs bus services from Lengkok Abdullah (near Bangsar LRT and Jalan Bangsar 7-Eleven) to Singapore's Novena Square (near Novena MRT station).

References

Suburbs in Kuala Lumpur
Populated places in Malaysia

Bangsar


Nagar, senere Nawar, var eblaitisk oltidsby og vestsemitisk bystat i det nordlige Mesopotamien fra år 2600 til 2300 fvt, nuværende Tell Brak i nordlige Syrien. Kongedømmet Nagar dækkede det meste af Khabur-flodbassinet. På sit højdepunkt var Nagar-kongedømmet en vigtig politisk partner og ligestillet med dens naboer, Ebla og Mari-bystaterne. Kongedømmet underkastede sig mindst 17 andre byer, heriblandt Hazna og bystaten Nabada (i dag Tell Beydar).

Byen var tilegnet gudinden Belet-Nagar (Nagars Frue), som der blev valfartet til fra hele Khaburflods-området. Tell Brak var vigtig religiøs center siden sin oprindelse og dens forhistoriske Øje-tempel med de små øje-amuletter er unik for Mellemøsten..

Nagar var også et vigtig handelscenter og kulturcenter, og var kendt især for sine akrobater, graverede ædelsten, Kunga-æsel-onager-hybrid opdræt og handel, uld, møbler og fremstilling af farvet glas.

Nagar-bystaten var i mange konflikter med sine naboer Ebla og Mari, blev overvundet i år 2300 fvt. og kom under akkadisk herredømme. Derefter var byen hurrisk bystat kaldet Nawar under forskellige herredømmer. Fra år 1500 fvt. og frem var Nawar/Nagar del af det hurriske Mittani-rige, og til sidst blev byen ødelagt af Assyrien i år 1300 fvt.

Byen udgravedes først i 1937 og derefter udgravedes af forskellige hold fra år 1979 frem til udbrud af den syriske borgerkrig i 2011.

Historie
Området Tell Brak var beboet siden år 7000 fvt. og forskellige byer og kulturer har udviklet sig i tidens løb på stedet, såsom Halaf-kulturen. Byområdet på stedet har siden Uruk-kulturen udvidet sig i areal til 50 hektarer, derefter til 130 hektarer og så skrumpet ind igen i størrelse i takt med de forskellige højkulturer voksede og faldt. Stedet er blandt andet kendt for det såkaldte Øje-tempel med fund af tusindvis af alabaster-amuletter og figuriner med øjne, fra tidsperioden 3900-3600 år fvt..

Byområdet Tell Brak kom i livlig kontakt med sydlige Mesopotamien siden år 3600 fvt, og der blev oprettet en Uruk-koloni på stedet. Da Uruk-kulturen endte i år 3000 fvt, blev den urukanske koloni i Tell Brak forladt og med vilje jævnet med jorden af dens beboere.. Byen svandt nu ind i størrelse og brugte et beskedent lille tempel i den såkaldte Ninive-tidsperiode fra årene 2900 til 2600 fvt.

Nagar-byen udvikles fra år 2600, hvor der blev bygget en stor administrativ bygning, byen blev opkaldt Nagar og byen udvidede sig igen i areal. Udviklingen af Nagar er forbundet med Kish-civilisationen, som Nagar var i kontakt med..
Det store, ovale tempel i Nagar var en af kongedømmets vigtigste bygninger og kaldes i dag for Brak-Ovalen. . Templet havde en krummende ydre væg, som minder om det ovale Khafajah-tempel fra centrale Mesopotamien.. Øje-templet var også i brug i Nagar-kongedømmets tid, men kun som et lille tempel.

Som vigtig nabo til det mægtige Ebla-rige, indgik Nagar i mange konflikter og alliancer med Ebla. .
Der blev for eksempel indgået et ægteskab mellem prinsessen Tagrish-Damu fra Ebla og prinsen Ultum-Huhu, søn af en Nagar-konge.. Nagar ville også angribe eller selv blive angrebet af Mari-bystaten.

Da Nagar-bystaten blev overvundet og nedbrændt i år 2300 fvt. af enten Mari-staten eller Sargon af Akkad, kom den under akkadisk herredømme som Akkads Provinshovedstad. Derefter var byen uafhængig hurrisk bystat kaldet Nawar. Nagar-Nawar blomstrede op igen siden år 1900 fvt, og kom under forskellige herredømmer. Fra år 1500 blev byen del af det hurriske Mittani-rige, for endeligt at blive fuldstændig lagt øde af Assyrien i år 1300. Byen svandt derefter ind til en lille landsby og blev bestandig forladt. Bynavnet var sidst nævnt i tidlige Abbasid optegnelser fra 750erne, for derefter helt at forsvinde.

Navngivning
Bystaternes navne på stedet før Nagar kendes stadig ikke af ærkeologerne. Tell Brak er nuværende navn, som betyder Brak-forhøjningen, eller Brak-bakken, hvor tell er betegnelse for en menneskeskabt bakke eller forhøjning, der opstår i tidens løb på lag efter lag af tidligere beboelser. Øst for Brak-højden ligger der en udtørret sø, kaldet Khatuniah i dag, angivet som "Lacus Babaruci" (Brak-søen) på det romerske vejkort Tabula Peutingeriana fra Romerrigets tid. Søen var opkaldt efter Tell Brak, derfor antages "Brak" som mulig spor af et af de oprindelige navne for stedet.
Navnet "Nagar" er muligvis semitisk og kan betyde "opdyrket sted".. Under hurrisk herredømme og i Mittani-tiden, blev byen kaldt Nawar og de hurriske konger af Urkesh kaldte sig for "konge af Urkesh og Nawar".

Kildehenvisninger

Byhøje
Højkulturer
Mesopotamien
Akkadiske imperium
Syrien
Semitiske ord og vendinger

Nagar


Pietro Antonio Zorzi (Novogrado, 7 de novembro de 1745 - Udine, 17 de dezembro de 1803) foi um cardeal italiano.

Nascimento
Nasceu em 7 de novembro de 1745, castelo de Novogrado, diocese de Zara, Dalmácia (hoje na Croácia). De uma ilustre família da nobreza veneziana. Filho mais novo de Pietro Zorzi, governador de Novigrad, e Elisabetta Barbaro.

Educação
Estudou na Accademia dei Nobili , Veneza, dirigida pelos Padres Somascos. Entrou no noviciado somasco de Veneza em 1764; e estudou teologia em Vicenza, obtendo a licença em maio de 1766.

Sacerdócio
Ordenado em 17 de dezembro de 1768, Verona. Leitor de teologia no Collegio de Verona; e mais tarde, no Seminário de Veneza. Em 1774, tornou-se diretor do Collegio dei Nobili Brescia; e posteriormente diretor do mesmo em Veneza. Examinador sinodal em Brescia. Superiora de S. Maria della Salute, Veneza.

Episcopado
Eleito bispo de Ceneda, por proposta do senado veneziano, em 3 de abril de 1786. Consagrado, em 17 de abril de 1786, igreja de Ss. Nicola e Biagio, Roma, pelo cardeal Carlo Rezzonico, bispo do Porto e Santa Rufina, vice-decano do Sacro Colégio dos Cardeais, coadjuvado por Nicola Buschi, arcebispo titular de Efeso, cônego do capítulo da basílica patriarcal de Latrão, e por Pietro Luigi Gelletti, OSB, arcebispo titular de Cirene. Promovido à sé metropolitana de Udine, em 24 de setembro de 1792; ele havia sido apresentado pelo doge de Veneza em 2 de agosto de 1792.

Cardinalado
Criado cardeal sacerdote no consistório de 17 de janeiro de 1803; recebeu o barrete vermelho por breve data papal no dia 29 de janeiro seguinte; morreu antes de receber o chapéu vermelho e o título.

Morte
Morreu em Udine em 17 de dezembro de 1803. Exposto e enterrado na catedral metropolitana de Udine.

Cardeais nomeados pelo papa Pio VII

Pietro Antonio Zorzi


Cursa de 100 kilometri (titlul original: La cento chilometri) este un film de comedie italian, realizat în 1959 de regizorul Giulio Petroni, protagoniști fiind actorii Massimo Girotti, Mario Carotenuto, Yvonne Monlaur.

Conținut

Evenimentele sportive ale unor concurenți maratoniști din Roma, în timpul unei competiții de 100 kilometri se intersectează cu evenimentele create de problemele lor personale, dând naștere la situații complicate și paradoxale care fac cursa să se termine hilar.

Distribuție

Melodii din film
 Fred Buscaglione și Asternovas inerpretează melodia Guarda che luna

Vezi și
 Listă de filme străine până în 1989

Referințe

Legături externe

Filme din 1959
Filme de comedie
Filme în limba italiană
Filme regizate de Giulio Petroni
Filme Titanus
Filme italiene

Cursa de 100 kilometri


Lambdaistanbul LGBTİ+ Dayanışma Derneği ya da kısaca Lambdaistanbul, 1993 yılında İstanbul'da kurulan ve 2006 mayısında resmileşen LGBTİ (lezbiyen, gey, biseksüel, trans ve interseks) dayanışma derneğidir. Dernek kurulduğu 1993 yılından beri ILGA (Uluslararası Lezbiyen ve Gey Birliği) üyesidir.

Tarihçe

Lambdaistanbul 1993'te İstanbul'da kuruldu. Aynı yıl ILGA (Uluslararası Lezbiyen ve Gey Derneği) üyesi oldu. Şubat 1996 tarihinde, 100'de 100 Gey ve Lezbiyen adlı bülteninin ilk sayısını, yayınladı. 5 Mayıs 1996'dan itibaren, Açık Radyo 94,9'da, Türkiye'nin ilk LGBT radyo programına başladı. 1996 Temmuz'unda Club Prive'de bir Onur gecesi düzenledi. Bu etkinlik daha sonraki senelerde "Eşcinsel Onur Haftası Etkinlikleri" olarak genişletildi ve düzenli hale geldi. 2003 Mart ayında Lambdaistanbul Kültür Merkezinde, eşcinsel temalı edebiyat eserleri başta olmak üzere, insan hakları raporları, eşcinsel politikaları ile ilgili yerli yabancı makaleler, çeşitli sivil toplum kuruluşlarının süreli-süresiz yayınları ve eşcinsel temalı film ve belgesellerden oluşan bir kütüphane oluşturulmaya başlandı. 2004 Haziran ayında iki ayda bir yayınlanan Lambdaistanbul Bülteni'nin ilk sayısı çıktı. 26 Temmuz 2004 tarihinde Eşcinsel Danışma Hattı faaliyete geçirildi.  İnterseks kimliklerin LGBT hareketi içinde daha fazla görünür olmasıyla beraber, Lambdaistanbul 2013 yılında adını Lambdaistanbul LGBTİ olarak değiştirmiştir.

Yürütülen Çalışmalar

Onur Haftası

Her yıl haziran ayının sonlarında Stonewall ayaklanmalarının anısına gerçekleştirilen etkinliklerin İstanbul ayağı Lambdaistanbul derneği tarafından gerçekleştirilir. Onur Haftası kapsamında bir dizi panel, atölye, film gösterimi, parti, konser ve homofobi ve transfobi karşıtı öğrenci buluşması gerçekleştirilir. Etkinliklerin son günü Onur Yürüyüşü yapılır ve etkinlikler Hormonlu Domates ödül töreni ile sonlandırılır.

Hormonlu Domates

Lambdaistanbul'un kamusal alanda LGBTT bireyler hakkında homofobik/transfobik sözler sarf eden ya da uygulamalarda bulunan kişi ve kurumları teşhir etmek için 2005 yılından beri verdiği "geleneksel" ödüllerdir. Adaylar kamuoyundan gelen öneriler doğrultusunda seçilir ve oylamaya açılır. Ödüllerin isim kaynağı Hormonlu domates yemeyin, homoseksüel olursunuz! sözleri ile Erman Toroğlu'dur.

Kapatma davası
İstanbul Valiliği İl Dernekler Müdürlüğü (İVİDM) 25 Mayıs 2006 tarihinde Lambdaistanbul'un tüzüğünün incelenmesi için İçişleri Bakanlığı Dernekler Dairesi Başkanlığına yazı yazarak görüş istedi.
İçişleri Bakanlığı Dernekler Dairesi Başkanlığı ise tüzükte gerekli incelemeleri yapıp 01 Haziran 2006 tarihinde İVİDMe yazdığı cevabi yazıda Dernek Tüzüğü'nün:
 Türk Medeni Kanunu Madde 56/2'de belirtilen hukuka ve ahlaka aykırı dernek kurulamaz hükmüne aykırılık teşkil ettiğini,
 Anayasanın 41. maddesi olan Aile, Türk toplumunun temelidir ve eşler arasında eşitliğe dayanır hükmüne aykırılık teşkil ettiğini,
 Anayasanın Madde 33/3'te belirtilen dernek kurma hürriyetinin sınırlanabileceği hükmü kapsamına girdiğini,
 Avrupa İnsan Hakları Sözleşmesi madde 11/2'ye göre dernek kurma özgürlüğünün sınırlanabileceği hükmü kapsamına girdiğini belirtti ve derneğin adında geçen Lambda sözcüğünün Türkçe karşılığının dernek isminde öncelikle belirtilmesi gerektiğini söyledi.
İVİDM; İçişleri Bakanlığı Dernekler Dairesi Başkanlığı'nın değerlendirmeleri doğrultusunda 09 Haziran 2006 tarihinde Dernek Yönetim Kurulu Başkanlığı'na tüzükte noksanlıkların olduğu ve noksanlıkların 30 gün içinde giderilmesi gerektiğine dair bildirimde bulundu. Dernek Yönetim Kurulu'nun tüzükte olduğu iddia edilen noksanlıkları gidermeyeceğini bildirmesinden dolayı, İVİDM derneğin feshi için 18 Temmuz 2006 tarihinde Beyoğlu Cumhuriyet Başsavcılığı'na başvurarak dava açılmasını talep etti. Savcı Muzaffer Yalçın 08 Şubat 2007 tarihinde Dava Açılmasına Yer Olmadığına Dair Karar verdi.

İstanbul 5. Ağır Ceza Mahkemesi'nin; Cumhuriyet Savcısının vermiş olduğu takipsizlik kararının kaldırılması kararı gereğince Beyoğlu Cumhuriyet Savcılığı Lambdaistanbul'un feshi için 11 Haziran 2007 tarihinde dava açtı. Beyoğlu 3. Asliye Hukuk Mahkemesi'nde 2007/190 Esas numaralı dosya ile Derneğin feshi davası 19 Temmuz 2007 tarihinde başladı. Yargılamanın ikinci oturumunda savcılık dosyanın bilirkişiye gitmesini talep etti. Yargılama sürecinde Derneğin feshine dair hiçbir kanıt bulunmamasına rağmen 29 Mayıs 2008 tarihinde Derneğin feshine karar verildi.

Beyoğlu 3. Asliye Hukuk Mahkemesi'nin 2007/190 Esas ve 2008/236 Karar sayılı gerekçeli kararı 24 Haziran 2008 tarihinde "DURUŞMA TALEPLİ" olarak Yargıtay'a temyiz edildi. Temyiz talebi doğrultusunda Yargıtay 7. Hukuk Dairesi'nde 25 Kasım 2008 tarihinde DURUŞMALI olarak savunma yapan dernek, Yargıtay 7. Hukuk Dairesi, 2008/4109 Esas- 2008/5196 Karar Sayılı ve 25.11.2008 tarihli kararla Beyoğlu 3. Asliye Hukuk Mahkemesi'nin 2007/190 Esas ve 2008/236 Karar sayılı kararının esastan bozulması üzerine tüzel varlığını sürdürmüş oldu. Konu kamuoyunda uluslararası yankı uyandırmış ve Avrupa Birliği Türkiye İlerleme Raporlarında yer almıştır.

Kaynakça

Dış bağlantılar

Lambdaistanbul


David Babunski (født 1. marts 1994) er en makedonsk fodboldspiller.

Makedoniens fodboldlandshold

|-
|2013||3||0
|-
|2014||2||0
|-
|2015||0||0
|-
|2016||2||0
|-
|2017||||
|-
!Total||7||0
|}

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Nordmakedonien

David Babunski


Olivia Zúñiga Correa, née le  à Villa Purificación (Jalisco, Mexique) et morte en 1992, est une poétesse, romancière et essayiste mexicaine.

Biographie
Olivia Zúñiga Correa est la fille du général révolutionnaire Eugenio Zúñiga et de Trinidad Correa González-Hermosillo.

Dès l'âge de deux ou trois ans, elle est confiée à un oncle maternel, le prêtre Rafael Guillermo Correa González-Hermosillo, qui l'emmène vivre à Tenamaxtlán et lui donne une préceptrice, Crescencia López.

En 1930, le général Lázaro Cárdenas, qui avait fait partie de l'État-major général du général Eugenio Zúñiga en 1914, l'emmène vivre à Mexico. En 1942, elle étudie l'art dramatique avec le metteur en scène et chorégraphe japonais Seki Sano.

En 1947, elle publie un volume de poésie intitulé Amante imaginado, avec une préface de l'universitaire espagnol Luis Fernández Ardavín. Dans les années 1950 et 1960, elle collabore aux magazines de Guadalajara Ariel, d'Emmanuel Carballo; Et Caetera, d'Adalberto Navarro Sánchez, et Summa et Xallixtlico, d'Arturo Rivas Sáinz (dont elle fut l'élève dans la matière de Grammaire), et dans les magazines de Mexico Fuensanta et México en la Cultura. Elle écrit aussi dans Excélsior, Suplemento de Novedades et El Nacional.

Ses romans sont autobiographiques. Elle est la première lauréate du Prix de littérature Jalisco, en 1950, pour son roman Retrato de una niña triste (Portrait d'une fille triste). En 1958, elle reçoit la Médaille José María Vigil, qui est décernée à des écrivains distingués.

Œuvres

Poésie
 Amante imaginado (Amant imaginaire), 1947.
 Los amantes y la noche (Les amants et la nuit), 1953.
 Hasta el grano de luz (Jusqu'à grain de lumière), 1969.
 El hijo, inédito (Le fils, inédit).

Romans
 Regrato de una niña triste (Portrait d'une fille triste), 1950.
 Entre el infierno y la luz (Entre enfer et lumière), 1952.
 La muerte es una ciudad distinta (La mort est une autre ville), 1959.

Histoire
 Antología universal de lecturas infantiles (Anthologie universelle de la lecture enfantine), 1952.

Essai
 Mathias Goeritz, 1962 (traduit en anglais).

Références

Liens externes

Romancière mexicaine
Poétesse mexicaine
Naissance en août 1916
Naissance au Mexique
Décès en 1992

Olivia Zúñiga


Liu Lingling (8 de novembro de 1994) é uma ginasta chinesa, medalhista olímpica.

Carreira

Lingling conquistou a medalha de prata nos Jogos Olímpicos de Verão de 2020 em Tóquio na prova feminina da ginástica de trampolim com um total de 56.350 pontos na sua performance.

Trampolinistas da China
Ginastas nos Jogos Olímpicos de Verão de 2020
Medalhistas nos Jogos Olímpicos de Verão de 2020

Liu Lingling


Gallery of Suicide šesti je studijski album američkog death metal-sastava Cannibal Corpse. Album je 21. travnja 1998. godine objavila diskografska kuća Metal Blade Records. Prvi je album s gitaristom Patom O'Brienom.

Popis pjesama

Osoblje

Cannibal Corpse

 George "Corpsegrinder" Fisher - vokali
 Jack Owen - gitara
 Pat O'Brien - gitara
 Alex Webster - bas-gitara
 Paul Mazurkiewicz - bubnjevi

Ostalo osoblje

 Al Messerschmidt - fotografije
 Alison Mohammed - fotografije
 Brian Ames - dizajn
 Jim Morris - inženjer zvuka, mastering, miks, produkcija
 Vincent Locke - omot albuma

Izvori

Albumi sastava Cannibal Corpse
Albumi iz 1998.

Gallery of Suicide


An Ponthieva brittoniae in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Oakes Ames. An Ponthieva brittoniae in nahilalakip ha genus nga Ponthieva, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Ponthieva

Ponthieva brittoniae


Harita, yeryüzünün tümünün ya da bir parçasının belirli oranlarda küçültülmüş bir şekilde bir düzlem üzerinde gösterimidir. Yeryüzü düzleme açılamayan kapalı bir şekil olduğundan küçültme ile birlikte harita projeksiyonları kullanılarak düzleme izdüşüm işlemi de yapılır.

Haritanın temel işlevi, bölgenin topografyası ya da ilişkili diğer konularda, jeolojisi, jeomorfolojisi, iklimi, trafiği, yeraltı kaynakları, değişik bakış açılarından ekonomisi vb. hakkında bilgi vermektir.

Başlarda haritacılık yalnız savaşlar sayesinde var olmuş, daha sonraları ilmi meselelerde ve siyasi  meselelerde söz sahibi konuma gelmiştir. Haritacılık anlayışında en doğru hesapları yapabilen denizciler olduğundan dolayı Portekizler haritacılık tarihinde önemli bir yer tutar. Yine aynı biçimde ünlü gök bilimci Ptolemaios (Batlamyus) tarihi geçmişinde haritacılığa ismini altın harflerle kazımıştır.

Bu haliyle harita, insandan (haritayı üreten kartograf) insana (harita kullanıcısı) yer referanslı bilgi aktaran, genel olarak basılı bir iletişim aracıdır.

Haritalar, basılı haritalar ve sayısal haritalar olmak üzere iki gruba ayrılabilir. Sayısal harita (vektör harita, raster harita, matris harita) niteliğindeki coğrafi veriler, Ulusal Coğrafi Veri Altyapısı'nın temel altlık verilerini oluşturur.

Anadolu Medeniyetleri Müzesinde yer alan ve MÖ 6200 yıllarına tarihlenen Çatalhöyük kent planını gösteren harita, dünyanın bilinen en eski haritasıdır.

Harita bilgileri

Pafta indeksi
Pafta indeksi, haritanın, haritası olduğu bölgenin kullanıcı tarafından konumunun algılanabilmesi için genel bir harita üzerinde bir çerçeve ile, bazen diğer harita paftaları ile komşuluklarını da göstererek haritanın kapsadığı alan ve nerenin haritası olduğu hakkında bilgi veren bir küçük haritadır.

Uzunluk ölçeği (çizgisel ölçek) ve eğim ölçeği
Uzunluk ölçeği, çizgisel ölçek olarak da tanımlanır. Harita üzerinde temsil ettiği mesafenin arazide gerçekte hangi uzunluğa karşılık geldiğini gösterir. Çizgisel ölçek üzerindeki rakamların hangi ölçü biriminde olduğu (km, m, mil vb). Ülkemizdeki haritalarda çizgisel ölçek birimi genelde m ve km biriminde verilir. Bazı ülkelerde mil kullanılmaktadır. Bu tür haritalarda genelde iki birim için iki ayrı ölçek çizgisi kullanılarak farklı birimlerle çalışmaya alışmış olan kullanıcıları için kolaylık sağlanır. Eğim ölçeği ise yükseklik gösterimlerinin ölçeğini ifade eder, ancak çoğu topoğrafik haritada kullanılmamaktadır.

Harita çerçevesi
Harita çerçevesi üzerinde haritanın bulunan koordinat bilgileri, koordinat ağı ile kesiştiği yerde rakam olarak yazılmıştır. Büyük ölçekli haritalarda sadece çizgisel dakika, küçük ölçekli haritalarda çizgisel derece ve 30 dakika aralığında verilir. Koordinat bilgileri özellikle günümüzde GPS ve haritayı birlikte kullanan ya da haritadan koordinat okuması yapan kullanıcılar için çok önemlidir. Bunun için koordinat çizgileri arasında kalan noktaların hassas koordinat hesabının yapılabilmesi için aşağıdaki cetvel kullanılır.

Sapma açısı hesabı
Topoğrafik haritaların üzerindeki koordinat ağı (grid) daima kuzeyi gösterir. Koordinat ağının yönü grid kuzeyi olarak adlandırılır ve coğrafi kuzeyden bir miktar sapar. Coğrafi kuzey gerçek kuzey olarak da adlandırılır. Haritayı araziyle çakıştırmak için kullanılan pusula ise magnetik kuzeyi gösterir. Magnetik kuzey kutbu ile coğrafi kuzey kutbu arasında büyük bir mesafe vardır ve bu fark haritalarda göz ardı edilirse hatalara sebep olur. Magnetik kuzey her yıl belli bir miktar hareket etmektedir. Aşağıdaki şekilde 1600 – 2000 yılları arasında magnetik kuzeyin yer değiştirme miktarı görülmektedir.

Haritalar yapıldıkları anda güncelliklerini yitirdikleri ve magnetik kuzey de her yıl belli bir miktarda yer değiştirdiği için, magnetik kuzey, grid kuzeyi ve coğrafi kuzey arasındaki farklar mutlaka harita kenar bilgileri içinde belirtilir. Yıllık deklinasyon (sapma) farkı da kullanıcının haritanın üretim yılı ile haritanın kullanıldığı anda içinde bulunulan yıl arasındaki fark oranında eklenerek ya da çıkarılarak güncel deklinasyonun elde etmesine olanak verir.

Jeodezik esaslar
Genelde ulusal harita çalışmalarında kullanılırlar. Mühendislik çalışmalarında altlık olarak hazırlanan özel amaçlı haritalarda bu tür özel bilgiler hesap hassasiyeti açısından önemlidir. Nirengi / Nivelman çıkış noktaları, fotogrametrik belgeleme yöntemleri, hava fotoğraflarına ait bilgiler, hata aralığı diğer kartografik kaynaklar vb. bu bilgiler arasında sayılabilir.

Elipsoid, Projeksiyon ve Datum bilgisi
Datum, herhangi bir noktanın yatay ve dikey konumunu tanımlamak için referans alınan başlangıç yüzeyidir. Datum, Yer'in şeklini ve boyutunu tanımlayan bir referans sistemidir.Yatay datum: Koordinatlar için referans alınan başlangıç yüzeyi Dikey datum: Yükseklikler için referans alınan başlangıç yüzeyi Bir datum; elipsoidi, enlem-boylam oryantasyonu ve fiziksel bir orijin ile tanımlanır.

Örn: Lambert Kesen Konik 	Datum: WGS 84

	Güney Paralel Dairesi:….

	Kuzey Paralel Dairesi:…..

	Orta Paralel Dairesi:…….

	Dilim Orta Meridyeni:…..

Haritalardaki bozulmanın etkisini azaltmak için çeşitli çizim yüzeyleri geliştirilmiştir.Bu çizim yüzeylerine projeksiyon denir. Bazı projeksiyonlar açılardaki bozulmaları önlemeyi amaçlarken, bazı projeksiyonlar uzunluklardaki bozulmaları önlemeyi amaçlar.Bu yöntemlerden birkaçı şöyledir:

Silindir projeksiyonlar
Konik projeksiyonlar
Düzlem(Azimutal) projeksiyonlar
Parçalı projeksiyonlar

Bilgi ağı
Haritalar içerisinde aranan bir bilgiye kullanıcının kolay ulaşmasını sağlayan konumları harfler ve rakamlara karşılık gelen (Nazar Tepe D 4 gibi) karelerden oluşan bir sistemdir. Bu sistem bir liste ile birlikte kullanılır. Haritanın yanında, arkasında ya da birlikte kullanıldığı bir kitapçık içerisinde özel noktaların bir listesi harita içerisinde bu sistem yardımı ile bulunur. Özellikle turistik amaçlı hazırlanmış olan haritalarda yaygın olarak kullanılırlar. Bu ağ bazen harita koordinat ağı dışında ikinci bir ağ olarak çizilebilirken, koordinat ağı da aralara numara ve harfler verilerek bu amaçla kullanılmaktadır.

Diğer
Haritalar içerisinde ayrıca kullanıcı için faydalı olabilecek olan bilgiler de verilir. Özellikle turistik cep haritalarında harita dışında kalan veya haritanın arka sayfasında rehber bilgiler verilir. Bazı ülkeler tarafından hazırlanmış olan askeri amaçlı haritalarda da aynı amaçla harita etrafında kullanıcıya ayrıntılı bilgiler verildiği bilinmektedir.

Kaynakça
 Karayolları Genel Müdürlüğü Türkiye haritası
 Tapu ve Kadastro Genel Müdürlüğü
 TMMOB Harita ve Kadastro Mühendisleri Odası
 Harita Genel Komutanlığı
 Genel Haritacılık Bilgileri
 Google Maps
 Wikimapia
 Türkiye Pafta İndeksi

Harita


1. listopada
Francuski Ministar vanjskih poslova Alain Juppe opovrgao tvrdnje da SRJ nije u potpunosti prekinula isporuku oružja i vojne opreme bosanskim Srbima, te tvrdi da ima izvještaje da je taj problem riješen djelomično, ali ne u cijelosti.
Bosanski Srbi gađali NATO-zrakoplove s dvije raketa tipa strijela.

2. listopada
Čelnik pobunjenih Srba u UNPA-područjima Milan Martić ocijenio da je izglasavanje rezolucije o produživanju mandatu UNPROFOR-a još jedna šansa da se nastavi započeti mirovni proces.
Domovinska zajednica bosanske Posavine i Zajednica izbjeglih i prognanih bosanske Posavine uputile peticiju svjetskoj javnosti protiv srpskog koridora kroz to područje, jer prema najnovijim dogovorima srpski koridor prolazi kroz većinska hrvatska mjesta.
Jordanski pripadnici UNPROFOR-a postavili zapreke u Lipiku, objašnjavajući kako time štite pučanstvo i hrvatsku policiju od pobunjenih Srba, koji su najavili da će snajperima sprječavati obnavljanje hrvatskih kuća.

3. listopada
Ministar obrane Republike Hrvatske Gojko Šušak u Splitu se sastao s američkim mogućnosti korištenja zračnih snaga NATO-a za pomoć UNPROFOR-ovim snagama na terenu.
Zastupnici slovenskog parlamenta priključili hrvatske zaselke Mlini, Bužin, Škudelin, i Škrilje - sela uz hrvatsko-slovensku granicu u Istri - općini Piran.

4. listopada
U posjet Republici Hrvatskoj stiglo izaslanstvo Međunarodnog suda za ratne zločine učinjene na području bivše Jugoslavije i tom prilikom predsjednik Vladine Komisije za ratne zločine Milan Vuković ponudio tužitelju Goldstoneu dvojicu počinitelja ratnih zločina u Vukovaru.
Šest stotina vareških Hrvata prisiljeno živjeti u tajnosti, jer su se bez dopuštenja muslimanskih vlasti vratili svojim kućama, a one koji se nisu uspjeli dovoljno dobro sakriti (njih pedesetak), lokalne vlast uhitila i protjerala u Kiseljak.
Cijeli dan srpski agresor tenkovima, haubicama i minobacačima napadao šire područje Bijelog Polja, javio radio koji emitira u istočnom Mostaru.
Nije uspio dogovor izbjeglica iz Velike Kladuše i BiH premijera dr. Harisa Silajdžića o njihovom povratku, jedini rezultat pregovora jest da će veća skupina iz Turnja ovih dana posjetiti Veliku Kladušu i provjeriti stanje.
Republika Hrvatska uputila oštar prosvjed predsjedniku Vijeća sigurnosti zbog izvješća glavnog tajnika UN B.B. Ghalija, koji u svom izvješću predviđa ublažavanje sankcija SRJ, (točka 3.), te navodi da će se za tranzitni promet kroz Hrvatsku tražiti carinska deklaracija i pečaćenje kako bi se izbjeglo izdvajanje tereta za bosanske Srbe.
Potpredsjednik Vlade i ministar vanjskih poslova Republike Hrvatske dr. Mate Granić primio veleposlanika Republike Slovenije mr. Matiju Melešiča, te mu predao diplomatsku notu s oštrim prosvjedom u svezi sa Zakonom o ustanovljavanju općina, kojim se četiri hrvatska naselja južno od Dragonje uvrštavaju u slovensku općinu Piran.

 5. listopada
Govoreći o provedbi Washingtonskog sporazuma Dario Kordić, predsjednik HDZ-a BiH, istaknuo da se od njegova potpisivanja na teritoriju koji je pod kontrolom HVO-a (Mostar, Livno, Tomislavgrad...) u svoje domove vratilo oko pet tisuća Muslimana, a u istom razdoblju s područja koja nadzire Armije BiH (Tuzla, Zenica, Bugojno...) otišlo je više od 23.000 Hrvata.
Posebni izaslanik glavnog tajnika UN Yasushi Akashi susreo se na Palama s vođom bosanskih Srba Radovanom Karadžićem, pokušavajući postići sporazum o ponovnom otvaranju sarajevske zračne luke i o slobodnom prolazu za humanitarne konvoje.
Veleposlanici 16 zemalja članica NATO-a odobrili na sastanku u Bruxellesu prijedlog o jačoj primjeni zračne sile protiv bosanskih Srba.
Aerodrom u Beogradu koristi opremu i uređaje za navođenje zrakoplova koje je JNA ukrala Hrvatskoj 1991. prilikom povlačenja iz dubrovačke zrakoplovne luke Čilipi.

 6. listopada
Na mostu bratstva i jedinstva u Sarajevu razmijenjeni ratni zatočenici, bosanskohercegovačka strana oslobodila 129, a Srbi 166 zatočenika.
Od postizanja bečkih i washingtonskih sporazuma, političko-sigurnosno stanje i temeljna ljudska prava u Bugojnu ne odgovaraju političkoj razini dogovaranja i imaju tendenciju stalnog pogoršavanja, zaključilo Predsjedničko vijeće HR Herceg-Bosne na sjednici u Mostaru, na kojoj je kazano kako je svaki drugi Hrvat iz BiH u izbjeglištvu.
Na području sela Rakitice, u blizini demilitarizirane zone na Igmanu kod Sarajeva, francuski vojnici pronašli 20 mrtvih tijela, za koje je utvrđeno da se radi o 16 srpskih časnika i o četiri medicinske sestre, u dotičnoj zoni su proteklih dana zamijećeni pripadnici Armije BiH.
Posebni ruski izaslanik za područje bivše Jugoslavije Vitalij Čurkin izjavio u Beogradu da međunarodna zajednica ne smije upropastiti priliku što ju je stvorio Beograd svojom potporom mirovnom planu za BiH.
Sjedinjene Države ustrajat će na povezivanju ukidanja sankcija protiv tzv. SRJ ne samo s rješenjem krize u BiH, nego i s reintegracijom UNPA u ustavno-pravni poredak Hrvatske, izjavio veleposlanik SAD-a u Hrvatskoj Peter Galbraith.

 7. listopada
Ministar pravosuđa Republike Hrvatske Ivan Crnić imenovao prve javne bilježnike u Republici Hrvatskoj.
Dva zrakoplova UNPROFOR-a pogođena iz lakog oružja pri polijetanju i slijetanju u sarajevskoj zračnoj luci, priopćila Claire Grime, glasnogovornica UNPROFOR-a.
Veleposlanik SAD-a u Hrvatskoj Peter Galbraith, govoreći u washingtonskoj zakladi Carnegie o krizi na Balkanu, naglasio kako se premalo pažnje posvećuje stajalištu Hrvatske i stanju u Hrvatskoj, te dodao da hrvatska igra ključnu ulogu u rješavanju sukoba u bivšoj Jugoslaviji.
NATO očekuje pristanak Hrvatske na proširenje aktivnosti bliske zračne podrške na području tzv. krajine, saznaje se iz diplomatskih izvora u sjedištu Atlantskog saveza u Bruxellesu.

 8. listopada
Predstavnici UNPROFOR-a potvrdili da su na civilne ciljeve u Sarajevu kao i na gradske tramvaje otvarali vatru Srbi iz svog uporišta na sarajevskom Židovskom groblju.
Do u subotu ujutro u 7 sati 521 vojnik Armije BiH povukao se iz demilitarizirane zone na Igmanu i Bjelašnici, potvrdio Heve Gourmelon, glasnogovornik UNPROFOR-a.

 9. listopada
Beograd odbacuje svaki pokušaj da se ukidanje međunarodnih sankcija protiv tzv. SRJ povezuje s rješavanjem problema okupiranih dijelova Hrvatske, izjavio jugoslavenski ministar vanjskih poslova Vladislav Jovanović.

 10. listopada
Osječko-baranjski župan Branimir Glavaš, u Osijeku razgovarao sa šefom biroa vlade SRJ Veljkom Kneževićem.
Djelatnici Karlovačke policijske uprave uspjeli su presjeći kanal kojim su izbjeglice iz zapadne Bosne, koje već osmi tjedan borave na Turnju, prebacivale na slobodni dio Hrvatske.
Beogradski ministar pravde Uroš Klikovac izjavio da SRJ ne priznaje Međunarodni sud za ratne zločine pa tako ni njegova ingerencije na svojem ozemlju, a inicijatore ovog suda proglasio za diskreditatore SRJ.

 11. listopada
Talijanski premijer Silvio Berlusconi ocijenio u Rimu da su odnosi Italije i Hrvatske vrlo dobri, te izrazio želju za njihovim daljnjim poboljšanjem.
Srbijanska vlada odbila zahtjev Međunarodnog suda za ratne zločine da svoj ured otvori u Beogradu.
Glavni tajnik UN B.B. Ghali zatražio je od NATO-a da u New York uputi jedno izaslanstvo kako bi se raspravilo o novo zatraženim mjerama za zračne udare u BiH.

 12. listopada
Predsjedništvo HDZ-a BiH priopćilo da je na temelju izvješća općinskih organizacija HDZ-a BiH iz Vareša, Usore, Bugojna, Jablanice, Kaknja, Travnika, Konjica, Zenice i Sarajeva, nakon potpisivanja Washingtonskog sporazuma, s prostora pod nadzorom Armije BiH protjerano 25.000 Hrvat.
Šef bonske diplomacije i sadašnji predsjednik Ministarskog vijeća UN Klaus Kinkel zatražio tješnju suradnju Hrvatske i Europske unije - Kinkel zahtijeva da se Hrvatska uključi u program PHARE, te da počnu pregovori o ugovoru o partnerstvu i kooperaciji između EU i Hrvatske.
Francuski ministar vanjskih poslova Alain Juppe napomenuo da bosanski Srbi isključuju mogućnost da tzv. republika srpska uspostavi konfederalnu vezu sa SR Jugoslavijom prije nego što se RS prizna kao neovisna država.

 13. listopada
U službeni posjet Republici Hrvatskoj doputovali supredsjedatelji Međunarodne konferencije o bivšoj Jugoslaviji lord David Owen i Thorvald Stoltenberg, te razgovarali s predsjednikom Tuđmanom o rješenju problema okupiranih područja u Hrvatskoj.
Točno je da postaje neprihvatljivi planovi Rusije glede hrvatskih okupiranih teritorija, ali Hrvatska neće na njih pristati - pri tome najmanje je što bi tada otkazala mandat UNPROFOR-a, rekao ministar vanjskih poslova Granić i dodao da je u New Yorku predsjednik Tuđman rekao i predsjedniku Clintonu: Gospodo idete li na tu soluciju, imat ćete siguran rat.
Nedaleko od Karlovca i kod Knina na helikoptere Ujedinjenih naroda, s teritorija koje drže Srbi, pucalo se strojnicama.
U Mostar stiglo 35 njemačkih policajaca, pa je u ovom gradu sada više od 100 policajaca iz zemalja Europske unije.
Granica između Srbije i BiH dalje propusna, ocjenjuju diplomatski krugovi u Ženevi.

16. listopada
Riječi hrvatskog predsjednika Tuđmana s konferencije za novinare u Zagrebu, na kojoj je rekao da će do integracije okupiranih područja u Republici Hrvatskoj doći vrlo brzo, naišle na velik medijski odjek u Beogradu, tako se sve češće može čuti i, do sada nepojmljiva i veleizdajnička tvrdnja, da će Knin možda i morati ući u sastav Hrvatske.

17. listopada
Beogradski tjednik NIN ocjenjuje kako više nema sumnje da Beograd već ozbiljno razmišlja o nekoj vrsti priznanja Hrvatske u njezinim međunarodno priznatim granicama.
Maltretiranje bugojanskih Hrvata, pritisci i iseljavanja iz stanova se nastavljaju, pogotovo onih koji su se vratili - iako su čelnici HDZ-a i bugojanski župnik fra Janko Ljubas o tome izvijestili UNPROFOR i civilne vlasti, ništa se nije promijenilo.

18. listopada
Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske Milan Vuković u Washingtonu izjavio pred američkom komisijom za KESS da je Hrvatska do sada u potpunosti surađivala s Međunarodnim sudom za ratne zločine, te istaknuo da međunarodna zajednica mora izvršiti pritisak na tzv. SRJ kako bi se ispitala masovna grobnica na Ovčari kod Vukovara.
Glavni tajnik UN B. B. Ghali priopćio nakon posjeta misije NATO-a sjedištu svjetske organizacije u New Yorku, kako ne želi nikakve promjene što se tiče zračnih udara u BiH.
Bosanski Srbi oteli pet kamiona UNHCR-a, u kojima su bile uglavnom medicinske potrepštine i lijekovi.
Nakon niza neuspjelih pokušaja, održani pregovori između predstavnika Kluba hrvatskih zastupnika općine Bugojno i muslimanskih vlasti, te predstavnika SDA tog grada, uz nazočnost UNPROFOR-a. U ultimativnom tonu, muslimanska strana zahtijevala da se na bazi recipročnosti u tu općinu vrati onoliko Hrvata koliko i Muslimana u Stolac i Čapljinu.

19. listopada
Predsjednik Tuđman primio u Zagrebu američkog veleposlanika P. Galbraitha, razgovarano o reintegraciji UNPA područja u Hrvatskoj.
U New Yorku održan sastanak kontaktne skupine, na kojem se raspravljalo o ukidanju embarga na dopremu oružja Vladi BiH, moguće pripremanje paketa za rješenje problema Hrvatske, te pitanje daljeg mogućeg ublažavanje sankcija SR Jugoslaviji.
Osobni izaslanik dr. Tuđmana, veleposlanik u Ministarstvu vanjskih poslova Republike Hrvatske dr. Slobodan Lang postavio kamen-temeljac za novu zgradu bolnice u Novoj Biloj.
Britanski general Michael Rose zapovjednik UNPROFOR-a, za BiH, zaprijetio da će povući plave kacige iz demilitarizirane zone na planini Igman, ako vojnici Armije BiH ne napuste to područje.
Sjedinjene Američke Države spremne jednostrano ukinuti embargo na isporuku oružja za BiH, ako Ujedinjeni narodi to odbiju učiniti.

20. listopada
U Salzburgu započelo suđenje 26-godišnjem Srbinu Dušku Cvjetkoviću, optuženom za sudjelovanje u ratnim zločinima na području BiH.
U New Yorku je završio sastanak, kontaktne skupine, no izgleda da članice još nisu stigle do jedinstvenog stava, iako je prevladalo mišljenje da se daljnje ublažavanje sankcija Srbiji veže uz rješenje UNPA područja.
Predsjednik Vlade BiH dr. Haris Silajdžić izjavio kako je američka administracija odlučila zatražiti od Vijeća sigurnosti UN da ukine embargo na isporuku oružja legalnim bosanskohercegovačkim vlastima.
Amerika će u Sarajevo poslati 15 časnika koji će poraditi na tome da stvarno zaživi, prije šest mjeseci dogovoren, muslimansko-hrvatski vojni savez u BiH.

21. listopada
Četvrti odbor Opće skupštine Ujedinjenih naroda - za politička pitanja i dekolonizaciju - usvoji Nacrt rezolucije o stanju u okupiranim područjima Hrvatske, te potvrdio hrvatsku vlast na cjelokupnom teritoriju.
Na području Gradačca Armija BiH uspjela osloboditi šest sela, izjavili pripadnici Armije BiH, a površina novooslobođenog područja je 10x5 kilometara.
Na konferenciji za novinare predsjednik SAD Bill Clinton izjavio da se slaže s kompromisnim prijedlogom američkog Kongresa o ukidanju embarga na isporuku oružja za BiH vladu.

22. listopada
Srbi u BiH svakodnevno blokiraju konvoje UN, a Ratko Mladić traži od UNPROFOR-a da Srbima preda 50 posto od svake pošiljke goriva. Prolazak konvoja Srbi uvjetuju i povlačenjem pripadnika Armije BiH iz demilitarizirane zone na Igmanu i Bjelašnici.
Nakon brojnih pokušaja hrvatskih dužnosnika u Vladi Federacije BiH, da se raspravlja i odluči o bitnim pitanjima popune ministarstava Vlade BiH, kadrovima hrvatske nacionalnosti, premijer Silajdžića odbio svaki razgovor i stavljanje te točke na dnevni red.
Slovenski predsjednik Milan Kučan izjavio na slovenskoj televiziji kako Srbi nikada Slovencima nisu bili neprijatelji.

23. listopada
Četnici ponovno, drugi put proteklog tjedna, napali županjsku Posavinu - Županja gađana sa šest razornih projektila, a napad se proširio na susjedne Bošnjake.
Voditelj ureda SRJ u Zagrebu Veljko Knežević izjavio u Beogradu kako vjeruje da će mirovni plan međunarodne zajednice za rješenje problema između Zagrebu i Knina ubrzati i rješavanje hrvatsko srpskih odnosa u cjelini.

24. listopada
Predsjednik Republike Hrvatske dr. Franjo Tuđman primio u Predsjedničkim dvorima francuskog ministra za europske poslove Alaina Lamassourea i tom prilikom ponovio da Hrvatska neće dati nikakve teritorijalne ustupke.
Ministar vanjskih poslova dr. Mate Granić i ministar za europske poslove Republike Francuske Alain Lamassoure potpisali u Zagrebu ugovor o kulturnoj, prosvjetnoj, znanstvenoj i tehničkoj suradnji kao i sporazum o cestovnom prijevozu robe.
Pripadnici Armije BiH u demilitariziranoj zoni planine Igman iz automatskog oružja pucali po postrojbi francuskih pripadnika lavih kaciga, rekao glasnogovornik UNPROFOR-a.
Ženevski ured UN zatražit će javnu ispriku od Davida Ernea, potpredsjednika za informacije 'Kongresa srpskog jedinstva', jer je na svom 'Izvješću o povijesnoj pozadini građanskog rata u bivšoj Jugoslaviji', krivotvorio memorandum UN-ova ureda u Ženevi,prikazavši ga kao službeni dokument.

 25. listopada
Zloglasno četničko uporište Grabež pokraj Bihaća napokon pao - njegovim padom otvorena vrata V korpusu Armije BiH za oslobađanje Bosanske Krupe, Bosanske Otoke, Prijedora i Sanskog Mosta.
UNPROFOR se žali kako mu je sve teže provoditi odredbe Zagrebačkog sporazuma, a s druge strane Akashijev glasnogovornik Paul Risley potvrdio da su ti isti pripadnici plavih kaciga, inače pripadnici ruskog bataljuna, i te kako sposobni za šverc i odlazak u bordel.
S prostora u zaposjednutom sarajevskom naselju Grbavici Srbi su opet pucali na tramvaj u blizini zgrade Ekonomske škole.

 26. listopada
Predsjednik Tuđman primio u Zagrebu Owena i Stoltenberga, te još jednom naglasio obvezujuće odluke hrvatskog Sabora o reintegraciji okupiranih područja i mandata UNPROFOR-a.
Po završetku razgovora s predsjednikom Tuđmanom, lord Owen rekao novinarima kako Milošević nije spreman priznati Hrvatsku dok ne bude zadovoljan sporazumom ponuđenim Srbima u Hrvatskoj, no da želi poboljšati odnose Zagreba i Beograda.
Neprekinuta opća opasnost u Županji traje još od travnja 1992. U posljednje vrijeme granatiranje Županje ne samo da su sve češća nego su i podmuklija: Srbi iz Bosne grad gađaju oko 12 ili oko 15 sati, kada je na ulicama najviše ljudi.
Peti korpus Armije BiH oslobodio Ripač i zauzeo glavni logistički četnički centar, te naselja Pritoku, Golubić, Tihotinu, Račić, Lohovska brda i Gorjevac.
Na teritoriju pod nadzorom hrvatske vojske uhićeni ruski dezerteri koji su za Srbiju skupljali vojne tajne.
Slovenska vlada smatra da su Mlini, Škodelin, Bužin i Škrilje, sela na južnoj obali Dragonje uz hrvatsko-slovensku granicu, predmet međunarodnog pogađanja.

 27. listopada
Prigodom susreta ministara vanjskih poslova Hrvatske dr. Mate Granića i Njemačke Klaus Kinkela u Bonnu, Kinkel izrazio nadu da će novi mirovni plan za Hrvatsku, koji je još u fazi izrade, biti dobra osnova za pregovaračko rješenje, te kako se Hrvatska može osloniti na Njemačku.
U bazi UNPROFOR-a u zagrebačkoj zračnoj luci Pleso završili, nakon sedam sati, razgovori između predstavnika hrvatske vlasti i Srba s okupiranih područja Hrvatske, dogovoren potpis jednog paketa sporazuma o ekonomskim pitanjima, ali ne i otvaranje auto-ceste i jadranskog naftovoda.
Armija BiH preuzela, nakon trodnevnih bitaka istočno od Bihaća, nadzor nad 100 do 150 četvornih kilometara teritorija što su ga Srbi držali od početka rata, izjavio predstavnik UNPROFOR-a u Sarajevu.
Hrvatska preuzela šestomjesečni mandat predsjedanja Europskim forumom FAO-a, Organizacije UN za poljodjelstvo i prehranu.

 28. listopada
U pismu B.B. Ghaliju dr. Granić sa žaljenjem konstatira da u nekim područjima UNPROFOR nije u stanju održati snagu zakona, da ne poštuje odgovarajuće rezolucije Vijeća sigurnosti UN-a ili režim sankcija, te da mirno gleda dok se provodi etničko čišćenje.
Postrojbe 5. korpusa Armije BiH oslobodili Kulen Vakuf, mjesto na cesti Bihać-Bosanski Petrovac.
Predsjednik HDZ-a BiH Dario Kordić upozorio da se nastavlja iseljavanja Hrvata s područja Federacije BiH, - prema najnovijim podacima s područja Federacije BiH koje nadzire Armija BiH iselilo se više od 27.000 Hrvata, a istodobno se na prostore koje nadzire HVO vratilo više od 7.000 Muslimana.
SAD još jednom zatražile od Vijeća sigurnosti UN da ukine embargo na oružje za Bosnu i Hercegovinu.

 29. listopada
Završen spor hrvatske policije s UNPROFOR-om, postavljen zajednički punkt, te je tako ponovno otvoren prijelaz u Lipiku.
Minsitar vanjskih poslova tzv. SRJ Vladimir Jovanović izjavio kako će njegov susret s hrvatskim ministrom Granićem, 4. studenog u Zagrebu, biti početak obnovljenog dijaloga te da su srpsko-hrvatski odnosi oduvijek bili kičma odnosa u bivšoj Jugoslaviji.

 30. listopada
Posjet grobljima u povodu blagdana Svih Svetih u UNPA-područjima ostaje neizvjestan, no na svim nadzornim postajama UNPROFOR-a prognanici će održati mise zadušnice.
Zaštitne snage UN optužile muslimanske snage za hotimični topovski napad na francuske plave kacige'' i zaprijetile da će zatražiti zračne udare NATO-a ako se napadi ponove.

 31. listopada
Zbog napredovanja Armije BiH u zapadnoj Bosni, Knin proglasio izvanredno stanje.Zaštitne snage UN optužile muslimanske snage za hotimični topovski napad na francuske plave kacige u blizini doline Javorak''' i zaprijetile da će zatražiti zračne udare NATO-a, ako se takvi napadi ponove.

Izvori

1994/10

Kronologija Domovinskog rata: listopad 1994.


التناتجية هو أحد المبادئ الرئيسية للمنهج العلمي، ويشير إلى قدرة اختبار ما أو تجربة ما ان تكرر من قبل شخص أو هيئة أخرى مستقلة عن الجهة التي قامت بالتجربة الأصلية مع الحصول على نتائج متوافقة لنتائج الاختبار أو التجربة الأصلية.

تختلف التناتجية عن التكرارية والتي تعبر عن نسبة نجاح التجربة عند تكرارها أكثر من مرة.

مراجع

 Turner, William (1903), History of Philosophy, Ginn and Company, Boston, MA, Etext. See especially: "Aristotle".
 Definition (PDF)

اختبارات
فلسفة العلوم
قياس نفسي
قياسات
المنهج العلمي

تناتجية


Mie Andreasen (født 16. juli 1972) er en dansk filmproducent. Hun vandt en Oscar for bedste kortfilm i 2003 sammen med Martin Strange-Hansen for Der er en yndig mand.

Hun har bl.a. produceret komedien Adams Æbler (2005), Tempelriddernes skat (2006), Tempelriddernes skat II (2007) og tv-serien ''Lærkevej.

Referencer

Eksterne henvisninger

Filmproducere fra Danmark
Personer fra Aarhus
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet

Mie Andreasen


Majere este o comună slovacă, aflată în districtul Kežmarok din regiunea Prešov. Localitatea se află la , se întinde pe o suprafață de  și în 2017 număra 113 locuitori.

Istoric
Localitatea Majere este atestată documentar din 1431.

Note

Legături externe

Localități din Slovacia

Majere, Slovacia


Veljko Drakulić (Karlovac, 29. studenoga 1908. - Zagreb, 14. ožujka 1986.), bio je sudionik narodnooslobodilačke borbe, visoki partijski dužnosnik i prvi načelnik Udbe NR Hrvatske (1946.-1953).

Karijera u Kraljevini Jugoslaviji
Rođen je 29. studenog 1908., u Karlovcu, tada u sastavu Austro - Ugarske Monarhije. U međuratnom je razdoblju, u Kraljevini Jugoslaviji, završio Učiteljsku školu, te je do izbijanja Drugoga svjetskog rata, radio kao učitelj u Domu maloljetnika u Glini, da bi u istom mjestu, 1938., osnovao Pučko kazalište. Godine 1935., u Glini postaje članom KPJ i KK Glina.

Drugi svjetski rat
Nakon izbijanja Drugoga svjetskog rata, njemačkoga osvajanja Jugoslavije i uspostavom NDH, odmah se priključio narodnooslobodilačkoj borbi na Kordunu i Banovini, te je 1941. zarobljen i odveden u talijanski zarobljenički logor, gdje boravi do 1943., kada, nakon kapitulacije Italije, ponovno aktivno sudjelovanje u narodnooslobodilačkom pokretu.

Karijera u socijalističkoj Jugoslaviji
Nakon osnivanja Ozne, 1944., djelatno se uključuje u rad službe, te je nakon završetka rata, u narednom desetljeću, u socijalističkoj Jugoslaviji, na državnoj razini obavljao niz rukovodećih dužnosti iz resora državne sigurnosti.

Godine 1946., bio je imenovan za pomoćnika načelnika Ozne za NR Hrvatsku, da bi nakon reorganizacije bio imenovan pomoćnikom ministra unutrašnjih poslova NRH, Ivana Krajačića Steve, i prvim načelnikom Udbe, u činu general - potpukovnika, koju dužnost je obnašao u razdoblju od 1946. do 1953.godine. Godine 1953. imenovan je na dužnost sekretara (tajnika) Izvršnog vijeća (Vlade) Sabora SRH, u mandatu Vladimira Bakarića, te je kasnije bio na dužnosti potpredsjednika Sabora SRH. U svom djelovanju na dužnostima u Saboru, od 1953. do 1964., bio je među ostalim i član Obora za prosvjetu, te je 1959. bio imenovan članom Komisije za vjerska pitanja NRH (pod predsjedanjem Stjepana Ivekovića, a uz Drakulića clanovi su bili Uroš Slijepčević, Mirjana Krstinić, Željko Dežman i Marko Lolić, a sekretarom je bio imenovan Zlatko Frid).

Zatim je bio izabran na dužnost poslanika u Saveznom vijeću Skupštine SFRJ, te je bio član Glavnog odbora Saveza socijalističkog radnog naroda (SSRN) Hrvatske, a u nekoliko je mandata bio biran i za člana CK SKH.

Umro je u Zagrebu, 14. ožujka 1986., u sedamdeset i osmoj godini.

Izvori

Životopisi, Karlovac
Komunisti u drugoj Jugoslaviji
Partizani

Veljko Drakulić


පැපුවා නිව් ගිනියා නිදහස් රාජ්‍ය ඕශනියාහි පිහිටි රටක් වන අතර එය නැගෙනහිර නිව් ගිනියා හා දියඹේ පිහිටි විවිධ දුපත් ද අන්තර්ගතව පිහිටා ඇත. එය පිහිටා ඇත්තේ නිරිත දිග පැසිෆික් සාගරයේ, 19 ශතවර්ෂ‍යේ සිට රාජ්‍යයන් ලෙස සැලකූ මෙලනීසියාවය. අගනුවර වන්නේ ජෝර්ට් මොරෙස්බිය. මෙම රට ලෝකයේ විවිධත්වය අතින් ඉහළින් ඇති රටවල්වලින් එකකි. එහි ආවේණික භාෂාවන් 850 පමණ මුළු ජනගහනය වන මිලියන 7 අතරේ භාවිතා වේ. එහි වඩා වැඩි ගම්බදව ජීවත්වන පිරිසක් සිටින අතර නාගරිකව වෙසෙන්නේ 18% ක් පමණි. එරට ලෝකයේ අඩුවෙන්ම ගවේෂණය කල රට වන අතර එය සංස්කෘතිකමය හා භුගෝලීය වශයෙන් වැදගත් ස්ථානයක් ගනී. බොහෝ සොයා නොගත් සතුන් හා ශාක මේ අතර විශේෂ වේ. ජනයා දේශීය සමාජයක් තුල ජිවත් වන අතර කෘෂිකර්මය මුලික කොටගත් සමාජයක  ජීවත් වේ. ජනතාව තුල රජයේ ව්‍යවස්ථාව පිළිබඳ පැහැදිළි පිළිගැනීමක් ඇත. රටේ ව්‍යවස්ථාව ස්ථිරවම පිළිගත් චාරිත්‍රානුකූල ඉඩම් පනත් මඟින් විවිධ නීති ක්‍රියාත්මක කර ඇත. මෙයින් රටේ ආවේණික ජනතාවට නීතිමය අයිතියක් ලැබි ඇත. මෙම චාරිත්‍රානුකූල භූමි සඳහා රටේ බොහෝ වගා කළ හැකි බිම් අයත්ය. නිදහසේ බුක්ති විදිය හැකි දේපල අයිතිය ඇත්තේ පැපුවා නිව් ගිනියා ජනතාවට පමණි. විදේශිය බලවේග 3 ක් 1884 සිට මෙරට පාලනයෙන් පසු 1975 වර්ෂයේ දී ඔස්ට්‍රේලියාවෙන් නිදහස ලැබිය. එය 2 වන එලි‍සබෙත් රැජිනගේ රාජධානියක් ලෙස පවතී. බොහෝ ජනයා ඉතා දිළිඳුව ජිවත් වන අතර ජනගහනයෙන් 1/3 ක්, දිනකට ඇ.ඩො. 1.25 ට වඩා අඩුවෙන් උපයයි.

ආශ්‍රිත ලිපි
 පැපුආ දූපත

පපුවා නවගිනිය


Shediac (official in both languages; Shédiac is colloquial French) is a heavily Acadian town in Westmorland County, New Brunswick. The town is home to the famous Parlee Beach and is known as the "Lobster Capital of the World". It hosts an annual festival every July which promotes its ties to lobster fishing. At the western entrance to the town is a 90-ton sculpture called The World's Largest Lobster. It is believed that chiac, a well-known Acadian French patois, was named after Shediac.

Since its founding it has expanded several times, most recently in 2023, when it annexed all or part of four local service districts. Revised census figures have not been released.

Etymology
Shediac was originally called La Batture. Its name was later changed to Shediac in reference to its position at the basin of the Shediac River. The name "Shediac" itself is derived from the Micmac word Esedeiik, which means "which comes from far away", possibly in reference to the Shediac Bay or the current of the Petitcodiac river.

Geography
Shediac is situated primarily on Route 133 around Shediac Bay, a sub-basin of the Northumberland Strait.

Its topography is relatively flat and its soil is mostly composed of sedimentary rocks dating from the Pennsylvanian. Shediac enjoys a continental climate.

The town is located southwest and adjacent to the community of Pointe-du-Chêne, once the eastern terminus of the European and North American Railway as well as a stopover for Pan-Am's transatlantic "clipper" air service featuring large seaplanes. Imperial Airways' flying boat service to Foynes in Ireland also used the facilities.

History

Hundreds of years ago, the Mi'kmaq encampment of "Es-ed-ei-ik" was one of the major camps in southeast New Brunswick. The Mi'kmaq word "Es-ed-ei-ik" which means "running far in" (in reference to the tide, which has a long range over the shallow, sandy beaches) eventually transformed into Gédaique.

Acadians first arrived at Shediac in 1751 as a result of the Acadian Exodus from peninsular Nova Scotia. During the French and Indian War, French officer Charles Deschamps de Boishebert made his headquarters at both Shediac and Cocagne, New Brunswick. In the autumn of 1755, Boishebert established himself on the south shore of Cocagne Bay, a place known as Boishebert's Camp.  The following year, Boishebert moved to Miramichi, New Brunswick, specifically to Beaubears Island.  After the war, Acadians returned to the region in 1767.

Today many francophones use the spelling Shédiac; however, the town's name upon its incorporation did not feature an accented "e", and correspondingly the official geographic name for the community is Shediac.

Shediac Bay Yacht Club
Shediac Bay Yacht Club is on the Register of 'Canada's Historic Places' for being the location of a local wharf for nearly a century. The previous Shediac Bay Yacht Club House was designed by Roméo Savoie.

Demographics
In the 2021 Census of Population conducted by Statistics Canada, Shediac had a population of  living in  of its  total private dwellings, a change of  from its 2016 population of . With a land area of , it had a population density of  in 2021.

Income (2015)

Mother tongue (2016)

Notable people

 Georges-Antoine Belcourt (1803–1874), missionary
 Edna May Williston Best (1880–1923), feminist
 Emile Duprée (1936–2023), former professional wrestler and promoter
 René Duprée (1983 – ), professional wrestler, former WWE wrestler, son of Émile Dupree
 Muriel McQueen Fergusson (1899–1987), Canadian senator
 Gord Gallant (1950 – ), professional hockey player
 Placide Gaudet (1850–1930), journalist, historian
 Daniel Lionel Hanington (1835–1909), former Premier of New Brunswick
 Rosa Laricchiuta (1974 – ), professional singer
 Joseph E. Leblanc (born 1916), politician
 Samuel Lee (1756–1805), judge, politician
 Anna Malenfant (1905–1988), singer, educator and composer
 Edward R. McDonald (1872–1952), lawyer, politician, mayor, inventor of the Crossword Game, 1926
 Olivier-Maximin Melanson (1854–1926), Acadian businessman and politician
 A. P. Paterson (1870–1957), politician
 Scott Pellerin (b. 1970), former professional hockey player
 Pascal Poirier (1852–1933), writer, lawyer, senator
 Jean George Robichaud (1883–1969), politician
 Ferdinand-Joseph Robidoux (1875–1962), lawyer, politician
 Wes Sheridan, Canadian politician
 Albert James Smith (1822–1883), former Premier of New Brunswick
 Ernest A. Smith (1864 – ?), Canadian politician
 Elsie Wayne (1932–2016), politician
 John Clarence Webster (1862–1950), physician, historian

Sister city
Breaux Bridge, Louisiana since 1970

See also
List of lighthouses in New Brunswick
List of communities in New Brunswick
 Media in Moncton
 Greater Moncton
 Greater Shediac

References

Further reading
 Webster. A History of Shediac. 1928
 Belliveau, John Edward (2003) Running Far In: The Story of Shediac. Halifax, Nova Scotia: Nimbus Publishing Ltd,

Bordering communities

External links

 Greater Shediac Area website

Populated coastal places in Canada
Towns in New Brunswick
Lighthouses in New Brunswick
Populated places established in the 18th century

Shediac


أمفيلوكيا (Αμφιλοχία) هي مدينة في أيتوليا كي أكارنانيا في مقاطعة كينتريكي إلادا في اليونان.

يبلغ عدد سكانها حوالي 3835 نسمة.

مراجع

أكارنانيا
أماكن مأهولة سابقا في اليونان
بلدات ومدن مرفئية متوسطية في اليونان
مدن إغريقية
مدن اليونان
بلديات غرب اليونان

أماكن مأهولة في إيتوليا-أكارنانيا
أمفيلوكيا (أيتوليا كي أكارنانيا)

أمفيلوكيا (أيتوليا كي أكارنانيا)