نسيم البحر ونسيم البر، هما ظاهرتان طبيعيتان تحدثان وتظهران بشكل واضح في المناطق القريبة من الشواطئ وفي البحر. السبب في حدوث ظاهرة نسيم البحر هي أن أشعة الشمس عندما تسقط على الأرض (اليابسة) فانها ترفع من درجة حرارتها وكذلك المياه ترتفع درجة حرارتها، ولكن من المعلوم أن سرعة التسخين تختلف بين اليابسة وبين الماء، فالماء يسخن ببطء وكذلك يبرد في الليل ببطء. اما اليابسة فانها تسخن نهارا أسرع من الماء لأن حرارتها النوعية أقل من الماء  من كل ما سبق فإن اليابسة نهارا تسخن أسرع وهذا يؤدي إلى تسخين الهواء الملامس للارض فيقل ضغطه وبسبب التسخين يتمد الهواء وتقل كذلك كثافته لذلك فانه يرتفع إلى أعلى، وعندها يتحرك الهواء البارد الموجود فوق البحر باتجاه اليابسة ليحل محله ويكون هذا الهواء بارد ويسمى نسيم البحر وهو هواء منعش، أما في الليل فيحدث العكس. تنحـجب أشعة الشمس فـتبرد اليابسة أسرع من ماء البحر وبذلك فإن الهواء الموجود فوق البحر يرتفع للأعلى لانه هواء ساخن وقليل الكثافة فيتحرك هواء من فوق اليابسة ويتحرك باتجاه البحر وهذا يسمى نسيم البر.

مراجع

انظر أيضا

 مسطح مائي

رياح
ريح

نسيم البحر


Dvorac Nassau, srednjovjekovni dvorac smješten u gradu Nassau u Njemačkoj, bio je prvobitno sjedište dinastije Nassau po kojem su dobili ime. Dvorac je sagradio oko 1125. godine grof Dudo-Henrik od Laurenburga, osnivač dinastije.

Nalazi se na stijeni na visini od 120 metara od rijeke Lahn. Kada su se članovi dinastije podijelili na otonsku i walramsku liniju, dvorac je ostao zajedničko sjedište obitelji. Srušen je u bombardiranju za vrijeme Drugog svjetskog rata, no nakon rata je restauriran u obnovi koja je trajala od 1976. do 1980. godine.

Bilješke

Vanjske poveznice

 Nassau - Hrvatska enciklopedija

Dvorci u Falačkom Porajnju
Nassauska dinastija

Dvorac Nassau


Tour of Oman 2019 var den 10. udgave af cykelløbet Tour of Oman. Løbet blev afholdt i perioden 16. til 21. februar 2019. Det var del af UCI Asia Tour 2019 og var i kategorien 2.HC. Den samlede vinder af løbet blev kasakhiske Aleksej Lutsenko fra  for andet år i træk.

Hold og ryttere

Danske ryttere
 Magnus Cort kørte for
 Jesper Hansen kørte for

Etaperne

1. etape

2. etape

3. etape

4. etape

5. etape

6. etape

Resultater

Samlede stilling

Pointkonkurrencen

Ungdomskonkurrencen

Holdkonkurrencen

Eksterne henvisninger

UCI Asia Tour 2019
2019

Tour of Oman 2019


Bøgeholm Sø er den største sø, der afvander til Hellebækken. Søen ligger ved Hellebæk Avlsgård i Hellebæk Sogn. Søens areal er usikkert på grund af delvis tilgroning men sættes til 32,2 ha, hvoraf en del mindre øer og hængesæk. Søens vandspejl ligger ca. 25,3 m over havet. Største målte dybde er 2,0 m.

Litteratur
 Thorkild Høy og Jørgen Dahl: "Søerne i Frederiksborg Amt" (Danmarks Søer, bind 4); Vedbæk 1996; ; s. 172-177

Søer i Helsingør Kommune

Bøgeholm Sø


Crna rijeka je rječica u Neretvanskoj dolini. Istječe iz jezera Kuti. U mjestu Podgradina ulijeva se u Malu Neretvu.

Izvori

Rijeke u Hrvatskoj
Delta Neretve
Pritoke Neretve

Crna rijeka (pritoka Neretve)


Scott Chapman Plank (* 11. November 1958 in Washington, D.C.; † 24. Oktober 2002 in Los Angeles, Kalifornien) war ein US-amerikanischer Schauspieler.

Leben
Scott Plank hatte seinen ersten Filmauftritt als Tänzer in dem Film A Chorus Line. Bekannt in Deutschland wurde er mit der Serie Melrose Place und an der Seite von Lorenzo Lamas in Air America. Neben seinen zahlreichen Gastauftritten in verschiedenen Serien, hatte er immer wieder Theaterengagements. Der Film Guns Before Butter wurde erst nach seinem Tod veröffentlicht.

Scott Plank erlitt bei einem Verkehrsunfall am 21. Oktober 2002 schwere Verletzungen, denen er drei Tage später erlag.

Filmografie (Auswahl)
 1983: Miami Vice (Fernsehserie, Folge 3x19)
 1988: Sheriff gesucht (Desert Rats, Fernsehfilm)
 1989: Showdown in L.A. (L.A. Takedown, Fernsehfilm)
 1991: Liebe auf Lebenszeit (Sons and Daughters, Fernsehserie, 7 Folgen)
 1992–1995: Red Shoes Diaries (Fernsehserie, 2 Folgen)
 1993: Bombenattentat in New York (Without Warning: Terror in the Towers, Fernsehfilm)
 1993: Die Verschwörer (Dark Justice, Fernsehserie, Folge 3x10)
 1994: Mord ist ihr Hobby (Murder, She Wrote, Fernsehserie, Folge 10x11)
 1994: Walker, Texas Ranger (Fernsehserie, Folge 3x02)
 1995: Flippers neue Abenteuer (Flipper, Fernsehserie, Folge 1x02)
 1995–1996: Strange Luck – Dem Zufall auf der Spur (Strange Luck, Fernsehserie, 4 Folgen)
 1996: Pacific Blue – Die Strandpolizei (Pacific Blue, Fernsehserie, Folge 2x08)
 1997: Big Easy – Straßen der Sünde (The Big Easy, Fernsehserie, Folge 2x06)
 1997–1998: Melrose Place (Fernsehserie, 12 Folgen)
 1998–1999: Air America (Fernsehserie, 26 Folgen)
 1999: Charmed – Zauberhafte Hexen (Charmed, Fernsehserie, Folge 1x19)
 1999: Emergency Room – Die Notaufnahme (ER, Fernsehserie, Folge 6x01)
 2000–2001: Baywatch – Die Rettungsschwimmer von Malibu (Baywatch, Fernsehserie, 4 Folgen)
 2001–2003: Lady Cops – Knallhart weiblich (Lady Cops, Fernsehserie, 6 Folgen)
 2001: New York Cops – NYPD Blue (NYPD Blue, Fernsehserie, Folge 9x06)
 2002: CSI: Den Tätern auf der Spur (CSI: Crime Scene Investigation, Fernsehserie, Folge 2x18)
 2003: Das Geheimnis von Green Lake (Holes)
 2005: Guns Before Butter

Weblinks

Einzelnachweise

Filmschauspieler
Theaterschauspieler
US-Amerikaner
Geboren 1958
Gestorben 2002
Mann

Scott Plank


Georg Muestinger (* vor 1400 in Petronell; † 30. September 1442 in Klosterneuburg) war Augustiner-Chorherr und seit 1418 Propst von Stift Klosterneuburg, zudem Diplomat und Astronom.

Leben
Die Zeit seines Wirkens gilt als erste wissenschaftliche Blütezeit des Stifts Klosterneuburg. Muestinger reformierte die Stiftsschule und gilt als Freund und Schüler des bedeutenden Astronomen Johannes von Gmunden, der zu dieser Zeit an der Universität Wien lehrte. Während seiner Regentschaft wurden in Klosterneuburg Himmelsgloben angefertigt und ein Kartenwerk (wohl eine mappa mundi) erstellt, von dem nur noch Koordinatenlisten von 703 Orten und Gewässerverlaufsskizzen Mitteleuropas erhalten sind. Der Nullmeridian war dabei durch Klosterneuburg gelegt.

Muestinger war auch Generalvikar der Erzdiözese Salzburg. Als Diplomat vertrat er Albrecht II. auf dem Mainzer Reichstag 1439 und er war einer mit den Abgesandten Wiener Theologischen Fakultät Teilnehmer des Konzils von Basel.

Literatur
 Dana Bennett Durand: The Vienna-Klosterneuburg Map Corpus of the fifteenth century. A study in the transition from medieval to modern science. Brill, Leiden 1952, S. 56–61

 Clemens T. Galban: Provost Georg Muestinger and the introduction of the Raudnitz Reform into Stift Klosterneuburg, 1418–ca. 1421. LIT-Verlag, Wien, Zürich 2020 (Vita regularis. Abhandlungen; 77), ISBN 978-3-643-91197-1.
 Dt. Übersetzung: Propst Georg Muestinger und die Einführung der Raudnitzer Reform im Stift Klosterneuburg 1418–ca. 1421. LIT-Verlag, Berlin u. a. 2021 (Vita regularis. Abhandlungen; 80), ISBN 978-3-643-51085-3.

Einzelnachweise

Augustiner-Chorherr
Propst (Stift Klosterneuburg)
Diplomat des Heiligen Römischen Reiches
Generalvikar
Astronom des Mittelalters
Person (Klosterneuburg)
Person (HRR)
Geboren im 14. Jahrhundert
Gestorben 1442
Mann

Georg Muestinger


An Actinocephalus fimbriatus in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Silveira, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Paulo Takeo Sano. An Actinocephalus fimbriatus in nahilalakip ha genus nga Actinocephalus, ngan familia nga Eriocaulaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Actinocephalus

Actinocephalus fimbriatus


Francisco Hernández de Herrera (1550 - 1652) fue un conquistador español de Chile. Sargento Mayor del Reino de Chile. Señor Encomendero de Indios. Hacendado y terrateniente. Fundador de su linaje en Chile. Guerrero de Arauco.

Origen

El conquistador Hernández de Herrera, perteneciente a un linaje hidalgo, nació en Béjar del Castañar, provincia de Salamanca, Castilla y León, en 1550, de acuerdo a su propia declaración, fue su padre Diego Hernández de la Herrera (PARES - Archivo General de Indias, PATRONATO, 190,R.12-Imagen 25) en el mismo expediente se le describe como de buen cuerpo y con una señal en medio de la frente. Es importante no confundir a nuestro biografiado con su homónimo Francisco Hernández de Herrera, hijo de Pedro Hernández de Herrera y de Juana López, llegado a Chile en 1555 y que no dejó descendencia (Familias Fundadoras de Chile, Tomo I, pág. 452). El bejarano Francisco Hernández de Herrera salió de España a través del puerto de San Lúcar de Barrameda en 1575 en la expedición comandada por el general Juan de Losada Quiroga, junto a 400 soldados para la conquista de Chile, como soldado de Ejército español, tras atravesar el Mar Caribe y atracar en los puertos de Cartagena de Indias y Panamá.

Llegada a América

Arribó a Perú en el barco de Juan de Lozano Machuca, quien reemplazó a Lozada Quiroga como jefe de dicha expedición por el fallecimiento de éste en alta mar. Pasó finalmente a Chile en 1576, fundando un linaje que cuenta con representantes del apellido hasta el día de hoy, principalmente en Santiago de Chile.

Guerra de Arauco

Siguió al Sur de Chile en enero de 1577 con Rodrigo de Quiroga, a hacer campeadas a Arauco y a la campaña de las Ciudades de Arriba, perdidas durante la rebelión mapuche de 1598. Estuvo en las ciudades del Sur en tiempos del Gobernador Martín Ruiz de Gamboa. Fue alférez y luego Capitán de Infantería y de Caballería en tiempos de Alonso de Sotomayor. Tuvo heroicas y destacadas actuaciones en la Guerra de Arauco, distinguiéndose de entre sus compañeros de armas por su bravura y valentía.

Declaró como testigo en la Información de Méritos y Servicios de Francisco Hernández Ortiz-Pizarro en los Infantes de Angol, en enero de 1589. En 1599 era capitán del Fuerte Santísima Trinidad y en 1600 era Sargento Mayor del Reino y Real Ejército. Participó en la expedición organizada por Francisco de Quiñónez en 1600. Asistió a la despoblación de los Infantes de Angol en abril de 1600, y a fines del mismo año viajó al Perú a solicitar mercedes compensatorias, donde levantó Información de Méritos y Servicios, a consecuencia de la cual, Pedro de Viscarra le hizo merced de las estancias de Quillota y Catapilco donde se estableció a su vuelta del Perú. En 1615 actuó como juez de Comisión, usando un sello con su escudo de armas en una Información rendida ante él en 1615, a saber: oro, con una caldera de sable; partido de plata, con una banda de gules y una cruz de lo mismo en el jefe .

Opiniones sobre su figura
El Capitán Lázaro de Tapia, que lo conoció en sus últimos años declaró judicialmente que el Sargento Mayor "era hijodalgo notorio de solar conocido".

Fray Antonio de Mendoza, guardián del Convento de San Buenaventura de Quillota dijo de él en 1637 que era "hombre de verdad y buen trato y buen cristiano y estimado en todo el Reino".

Francisco de Quiñónez, Gobernador y Capitán General del Reino de Chile, emitió una declaración respecto de Francisco Hernández de Herrera y López del siguiente tenor:

Hacendado y terrateniente

En sus estancias de Quillota y Catapilco crio ganado vacuno y ovino, sembró trigo y cebada y explotó minas de oro en Catapilco. Además cultivó cáñamo, que vendía a la Real Hacienda en 1607. La vasta hacienda de Catapilco, de la que el conquistador Hernández de Herrera fue el primer dueño español, tuvo su puerto de embarque en la rada de Zapallar.

Sostuvo varios pleitos por la posesión de sus tierras, que a su muerte debieron proseguir sus hijos, hasta vender ambas estancias. Vivía al 19 de enero de 1625 y era difunto dos años después. Firmaba.

Familia y descendencia
Hernández de Herrera tuvo hijos de una señora Arancibia, hermana de Catalina de Arancibia, cuyo hijo Domingo de Arancibia y Arancibia declaró ser primo hermano de los Hernández de Herrera y Arancibia, que fueron:

 1. Francisco Hernández de Herrera y Arancibia, n. Quillota en 1605. Capitán de los Reales Ejércitos, Corregidor, Justicia Mayor y Capitán a Guerra del partido de Quillota entre 1632 y 1634. Nombrado Benemérito del Reino de Chile por el Gobernador del Reino de Chile. Testó el 25.VIII.1658 y fue sepultado, con entierro mayor, en el Convento de San Francisco de Quillota el 2.IX.1658. Soltero.

 2. Diego Hernández de Herrera y Arancibia.

Referencias

Bibliografía
 Armando de Ramón Folch - Linaje del Conquistador Francisco Hernández de Herrera, 1575-1850, Revista de Estudios Históricos 6-7 (1956-1959).
 Guillermo de la Cuadra Gormaz - Familias chilenas (Origen y desarrollo de las familias chilenas), Editorial Zamorano y Caperán, Santiago, 1982. Tomo I: A-O
 Julio Retamal Favereau, Carlos Celis Atria, y Juan Guillermo Muñoz Correa - Familias Fundadoras de Chile, 1540-1600, Editorial Universitaria, Santiago, 1992
 Juan Luis Espejo - Nobiliario de la Capitanía General de Chile, Editorial Andrés Bello, Santiago, 1967
Cristián Cofré León - "La Odisea de los Salvadores - Crónica de una Expedición del siglo XVI", Santiago, 2020

Exploradores de España del siglo XVI
Militares de España del siglo XVI
Conquistadores españoles de Chile
Genearcas de Chile
Nacidos en Béjar

Francisco Hernández de Herrera y López


Doğanlıkarahasan, Kahramanmaraş ilinin Dulkadiroğlu ilçesine bağlı bir mahalledir.

Tarihçe

Coğrafya
Kahramanmaraş iline 23 km, Pazarcık ilçesine 35 km uzaklıktadır.

Nüfus

Dış bağlantılar

Dulkadiroğlu'nun mahalleleri

Doğanlıkarahasan, Dulkadiroğlu


Eugène Boudin peint ses premières scènes de plage vers 1860, à l'instigation de son ami Ferdinand Martin.

La Modernité
Après une tentative d'installation à Paris, Boudin se retire à Trouville-sur-Mer, en 1862. Au même moment, à Paris, Édouard Manet (1832-1883) peint La Musique aux Tuileries. Manet et Boudin sont alors en contact avec Charles Baudelaire (1821-1867), partisan de la "modernité". La mode, par essence fugitive, les navires à vapeur, les réverbères sur la jetée, les architectures balnéaires, représentés par Boudin, appartiennent au vocabulaire de cette "modernité"

Trouville station balnéaire à la mode
Trouville-sur-Mer est une station balnéaire, avec son propre casino et ses hôtels de luxe, desservie par les nouvelles lignes de train en provenance de Paris. Les citadins aisés y profitent d'un nouveau type de vacances : les vacances à la plage. Certaines personnes y nagent (portant les nouveaux costumes de bain audacieux), mais beaucoup se rassemblent juste pour profiter de l'air marin et y poursuivre leurs relations sociales.

La gare de Trouville ouvre en 1863. Vêtus de crinolines impeccables et de hauts-de-forme formels, les riches touristes des compositions de Boudin illustrent la bourgeoisie nouvellement enrichie qui afflue vers la côte depuis Paris. Dans La Plage, près de Trouville, en 1865, conservée au Musée Artizon à Tokyo, l'homme debout au centre du groupe de gauche, coiffé d'un chapeau melon, est le baron de Rothschild et la femme assise en blanc, avec une ombrelle, est l'Impératrice Eugénie. Dans La Princesse Pauline Metternich sur la plage, réalisé vers 1865-1867, Boudin représente Pauline Metternich, épouse de l'ambassadeur d'Autriche à la cour de Napoléon III, célèbre icône de style simple mais chic. A part l'impératrice Eugénie, aucune femme n'aurait suscité plus d'intérêt sur la plage que son amie la princesse Metternich.

L'attitude de Boudin envers ses sujets n'était pas nécessairement sympathique et, en 1867, il décrivit ces scènes de plaisir de la classe supérieure comme «une mascarade dégoûtante» et ses sujets comme des «parasites horribles».

Technique et succès
Affirmant que « trois coups de pinceau de la nature valent plus que trois jours d'atelier », Boudin peint sur de petits panneaux de bois faciles à transporter et à ranger, ce qui lui permet de peindre en extérieur. Sa rapidité d'exécution et un style libre confèrent à son art une instantanéité et un caractère d'esquisse.

Le genre connaît très vite un vif succès auprès des amateurs, à tel point que l'artiste écrit à son frère en 1865 : « je ferai autre chose, mais je serai toujours le peintre des plages ».

Entre 1860 et 1896, il exécute près de trois cents peintures de ces plages « à crinolines ». Mais parmi les quelque 4500 peintures d'Eugène Boudin répertoriées à ce jour, seulement 8 % représentent des « plages à crinoline ».

Les différentes périodes

Années 1860-1871

Les années 1860-1871, sont sa période la plus fructueuse sur ce thème.

Années 1870

Années 1880

Dans les années 1880 les larges crinolines des années 1860 et du début des années 1870 cèdent la place à des silhouettes plus sévères et animées. Les petites filles portent des tabliers et des jupes courtes plutôt que des versions miniatures de la tenue de leur mère.

Années 1890
À partir de 1890, ses peintures deviennent de vastes paysages de bord de mer, à peine ponctués de quelques silhouettes lointaines

Notes

Boudin
Trouville-sur-Mer dans la peinture

Scènes de plage à Trouville par Eugène Boudin


153289 Rebeccawatson este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
153289 Rebeccawatson este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Junk Bond Observatory de David Healy (astronom). Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 3,50 ua, o excentricitate de 0,08 și o înclinație de 9,7° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 153001-154000
 Centura de asteroizi

Referințe

Asteroizi Cybele

Obiecte astronomice descoperite în 2001
Centura de asteroizi

153289 Rebeccawatson


هيو جاكمان  (ولد في 12 أكتوبر 1968) هو ممثل ومنتج أسترالي شارك في أفلام ومسرحيات ومسلسلات. هو معروف بدور وولفرين في سلسلة أفلام إكس مان إضافة إلى أدواره الرئيسية في كيت وليبود وفان هيلسنج والعظمة وأستراليا وفولاذ حقيقي والبؤساء وسجناء. لدوره في البؤساء ربح جاكمان جائزة غولدن غلوب أفضل ممثل في فيلم موسيقي أو كوميدي، كما كسب أول ترشيح له لجائزة الأوسكار أفضل ممثل عن نفس الفيلم.

في نوفمبر 2008 اسمته مجلة بيبول «أكثر الرجال إثارة على قيد الحياة». في 22 فبراير 2009 قام جاكمان بتقديم الحفل الواحد والثمانين لجوائز الأوسكار. تم تكريم هيو جاكمان في ديسمبر 2012 بنجمة على ممر الشهرة في هوليوود. وصف جاكمان نفسه بأنه مسيحي و«شخص متدين». ويتأمل يوميًا ويتبع كلية الفلسفة العملية روحياً.

حياته المهنية

2018-2012: المزيد من النجاح والأفلام الأكثر ربحًا
أعرب جاكمان عن دوره (أرنب الفصح) في فيلم الرسوم المتحركة «نهوض الحراس» الذي صدر في نوفمبر عام 2012. لعب جاكمان دور البطولة (جان فالجان) في فيلم «البؤساء» المقتبس عن فيلم البؤساء الموسيقي الأساسي. عُرض الفيلم في 25 ديسمبر عام 2012. خسر جاكمان 15 رطلاً من أجل ملائمة الدور، وكان عليه بعد ذلك استرداد 30 رطلاً لعكس نجاح شخصيته المكتشف حديثًا. فاز بجائزة غولدن غلوب لفئة «أفضل ممثل- فيلم موسيقي أو كوميدي» في يناير عام 2013 عن هذا الأداء، وحصل على أول جائزة أوسكار عن أفضل ممثل. ظهر جاكمان بجانب كيت وينسلت في الفيلم الكوميدي بعنوان «فيلم 43» في يناير عام 2013. شارك جاكمان إلى جانب الممثلة كريستين ويج في أغنية «يو هاف غوت ذا سايت»، وهي أغنية لمجموعة الهيب هوب الكوميدية ذا لونلي آيلاند في ألبومها الثالث بعنوان «ذا واك» الذي صدر في يونيو عام 2013. عاد جاكمان إلى برودواي في مسرحية جديدة بعنوان «النهر» التي عُرِضت في مسرح سيركل إن ذا سكوير من أكتوبر عام 2014 إلى فبراير عام 2015.

صوّر جاكمان دور الشرير بلاك بيرد في فيلم المغامرة «بان» الذي يدور حول قصص شخصيات الكاتب جيمس ماثيو باري مثل بيتر بان وكابتن هوك. تلقى الفيلم ملاحظات سلبية عمومًا وفشل في تقييم شباك التذاكر. لعب جاكمان في عام 2016 دور مدرب التزلج الخيالي برونسون بيري في فيلم «إيدي النسر»، والذي صور كيف أصبح إيدي إدواردز النسر أول منافس يمثل بريطانيا العظمى في رياضة القفز التزلجي في الألعاب الأوليمبية في عام 1988.

أدى جاكمان في عام 2018 دور البطولة في فيلم الدراما السياسية لجيسون ريتمان بعنوان «عدّاء المقدمة» بدور السناتور الأمريكي غاري هارت، والذي سجل صعود هارت، مرشح الحزب الديمقراطي للرئاسة في عام 1988 وسقوطه اللاحق عندما ظهرت تقارير إعلامية تُظهر علاقته الغرامية غير الشرعية. أدى جاكمان صوت شخصية السيد ليونيل فروست في فيلم الرسوم المتحركة بعنوان «الرابط المفقود» في عام 2019.

أفلامه
 (1999) Erskineville Kings
 (Paperback Hero (1999
 (2000) X-Men
 كيت و ليوبولد (2001)
 Someone Like You (فيلم) (2001)
 (2001) Swordfish
 (2003) X2
 (2004) Van Helsing (film)
 (Van Helsing: The London Assignment (2004 (صوت فقط)
 (Stories of Lost Souls(2005
 (2006) Happy Feet (صوت فقط)
 (2006) Flushed Away (صوت فقط)
 (2006) The Prestige
 (The Fountain (2006
 (Scoop (2006
 (2006) رجال-إكس: الوقفة الأخيرة
 (Deception (2008
 (2008) Uncle Jonny
 (2008) Australia
 (The Burning Season (2008 (فيلم وثائقي)
 (2009) رجال-إكس الأصول: وولفرين
 (2011) رجال-إكس: الدرجة الأولى
 (Snow Flower and the Secret Fan (2011
 (2011) Real Steel
 (2012) Butter
 (2012) Rise of the Guardians
 (2012) Les Misérables
 (2013) Movie 43
 (2013) The Wolverine
 (2013) Prisoners
 (2014) رجال-إكس: أيام المستقبل الماضي
 (2015) Chappie
 (2016) رجال إكس: نهاية العالم
 (2017) لوغان
 (2017) الاستعراضي الأعظم

مراجع

مواقع خارجية

أستراليون من أصل إنجليزي
أستراليون من أصل يوناني
أشخاص على قيد الحياة
أشخاص متعلمون في مدرسة نوكس للقواعد
حائزون على جائزة إيمي برايم تايم
حائزون على جائزة توني
حائزون على جائزة دراما ديسك
حائزون على جائزة غرامي
خريجو جامعة التكنولوجيا في سيدني
مذيعو تلفاز أستراليون
مسيحيون أستراليون
مغنون أستراليون في القرن 20
مغنون أستراليون في القرن 21
مغنون ذكور أستراليون في القرن 20
مغنون ذكور أستراليون في القرن 21
ممارسو التأمل التجاوزي
ممثلو أداء صوتي أستراليون
ممثلو أفلام أستراليون
ممثلو ألعاب فيديو أستراليون
ممثلو تلفزيون أستراليون
ممثلو مسرح أستراليون
ممثلو مسرحيات موسيقية أستراليون
ممثلون أستراليون في القرن 20
ممثلون أستراليون في القرن 21
ممثلون أستراليون مغتربون في الولايات المتحدة
ممثلون حائزون على جائزة غولدن غلوب لأفضل ممثل كوميدي أو موسيقي (أفلام)
ممثلون من أصل يوناني
ممثلون من سيدني
مواليد 1968
مواليد في سيدني
ناجون من سرطان الجلد

هيو جاكمان


Thomas Chilton (* 30. Juli 1798 bei Lancaster, Garrard County, Kentucky; † 15. August 1854 in Montgomery, Texas) war ein US-amerikanischer Politiker. Zwischen 1827 und 1835 vertrat er zweimal den Bundesstaat Kentucky im US-Repräsentantenhaus.

Werdegang
Thomas Chilton besuchte die öffentlichen Schulen in Paris. Nach einem anschließenden Jurastudium und seiner Zulassung als Rechtsanwalt begann er in Owingsville in seinem neuen Beruf zu praktizieren. Gleichzeitig schlug er eine politische Laufbahn ein. Im Jahr 1819 wurde er in das Repräsentantenhaus von Kentucky gewählt. Damals verlegte er seinen Wohnort nach Elizabethtown.

Nach dem Tod des Kongressabgeordneten William Singleton Young kam es im elften Wahlbezirk zu Nachwahlen, die zunächst John Calhoon gegen Chilton gewann. Da es aber zu Unregelmäßigkeiten gekommen war, wurde die Wahl wiederholt. Diesmal siegte Chilton, der am 22. Dezember 1827 sein neues Mandat im Kongress antrat. Nach einer Wiederwahl bei den regulären Wahlen des Jahres 1828 konnte Chilton bis zum 3. März 1831 seinen Distrikt im US-Repräsentantenhaus vertreten. Bei den Wahlen des Jahres 1830 wurde er nicht bestätigt. Damals war er ein Anhänger von Andrew Jackson. Er wurde Mitglied in dessen Demokratischer Partei.

Anfang der 1830er Jahre überwarf sich Chilton mit Jackson und dessen Partei. Nach seinem Ausscheiden aus dem Kongress praktizierte er zunächst wieder als Anwalt. Im Jahr 1832 war er Wahlmann bei den Präsidentschaftswahlen. Dabei stimmte er für Henry Clay, der erfolglos gegen Präsident Jackson kandidierte. Bei den Kongresswahlen des Jahres 1832 wurde Chilton als Kandidat kurzlebigen National Republican Party im sechsten Bezirk von Kentucky in das US-Repräsentantenhaus in Washington, D.C. gewählt, wo er am 4. März 1833 die Nachfolge von Joseph Lecompte antrat. Da er im Jahr 1834 auf eine erneute Kandidatur verzichtete, konnte er bis zum 3. März 1835 nur eine weitere Legislaturperiode im Kongress absolvieren. Diese war von den heftigen Diskussionen um die Politik Jacksons bestimmt. Dabei ging es um die umstrittene Durchführung des Indian Removal Act, die Nullifikationskrise mit dem Staat South Carolina und die Bankenpolitik.

Nach seinem endgültigen Ausscheiden aus dem Kongress arbeitete Chilton zunächst wieder als Anwalt. Außerdem wurde er auf kirchlichem Gebiet aktiv. Er zog nach Talladega in Alabama. In seinem neuen Heimatstaat leitete er 1841 eine Konferenz seiner Baptistenkirche, die in Montgomery stattfand. Schließlich gab er zu Gunsten seiner religiösen Tätigkeiten seinen Anwaltsberuf auf. Seit 1851 arbeitete er als Geistlicher in Houston und später in Montgomery (Texas). Dort ist er im Jahr 1854 auch verstorben.

Thomas Chilton gilt als Co-Autor der Memoiren seines Freundes David Crockett. Er war der Großvater von Horace Chilton (1853–1932), der zwischen 1891 und 1901 zweimal den Staat Texas im US-Senat vertrat. Er war außerdem der Schwiegervater des Kongressabgeordneten Franklin Welsh Bowdon (1817–1857) aus Alabama.

Weblinks

Mitglied des Repräsentantenhauses der Vereinigten Staaten für Kentucky
Mitglied des Repräsentantenhauses von Kentucky
Mitglied der Demokratischen Partei (Vereinigte Staaten)
Mitglied der National Republican Party
Rechtsanwalt (Vereinigte Staaten)
US-Amerikaner
Geboren 1798
Gestorben 1854
Mann

Thomas Chilton


Muhamed Hevaji Uskjufi, Muhamed Hevaji Uskufi, Muhamed Uskufi Hevaija, Hevaji Uskufi Bosnevi, Hevajija Uskufija, Hevāji Uskūfī, Hevayi, Hawā'i, Uskifi, Üsküfi Bosnevija, Üskūfī; Mahammad, Mehmed (Dobrnja kraj Donje Tuzle, 1601./1602. – ?, nakon 1651.), bošnjački pjesnik i leksikograf.

Životopis
Malo se zna o njemu. Ime mu nije izvjesno, jer suglasnici njegova imena Mhmd nisu vokalizirani, pa mogu biti i Muhamed i Mehmed. Hevaji mu je pjesničko ime, a Uskufi nadimak. Potječe iz bosanske begovske obitelji iz okolice Tuzle u tadašnjem Zvorničkom sandžaku, koji naziva svojim zavičajem, a sebe Bošnjakom (Bosnevi).  Pretpostavlja se zbog stila pisanja da je bio vrlo učen. Po nadimku koje aludira na janjičarske časnike smatra se da je boravio u Carigradu, jer sultana Murata IV. naziva svojim velikim zaštitnikom i dobro je znao dvorske prilike. Alija Nametak smatra da je bio kadija u Zvorničkom sandžaku.

Tekstovi pisani su ikavicom, a jekavske ili ekavske riječi rijetke su i gotovo sigurno su posljedica rada prepisivača. I. Smailović smatra da je Hevaijina ikavica više zbog njegova obiteljskog ikavskog podrijetla, nego činjenice da se tada ikavicom govorilo u okolici Tuzle. U pjesmama gotovo nema turcizama. Jezik si naziva bosanskim (bosança), a sebe Bosancem ili Bošnjakom (Bosnevi).

Autor stihovana prvog tursko-bosanskog rječnika iz 1631. godine Potur Šahidije (Makbūl-i 'Ārif) pisanog arabicom, pisanog bez pravopisnih uzusa. Uzor prema kojem je sastavio bio je perzijsko-turski rječnik Mevlevija Ibrahima Šahidija (1470. – 1550.). Osnova rječnika bio je govor seljaka njegova kraja potur. Hevaijin tursko-bosanski rječnik pronašao je i objavio njemački znanstvenik i diplomat Otto Blau. Alija Nametak ga je predstavio 1968. u Građi za povijest književnosti hrvatske 1968. godine.

Uz rječnik, Hevaija je napisao religijsko-etički spis Tabsirat al-ārifīn te pjesme ilahije i kaside. Ističu se Molimo se tebi Bože, Bože jedini, ti nas ne kinji, Višnjem Bogu koji sve sazda, Poziv na viru gdje sunarodnjake kršćane poziva na prelazak na islam i Savjet ženama. Opus pjesama je mali, ali jedan je od najvećih pjesnika adžamijske književnosti iz Bosne. Vlatko Pavletić uvrstio je Hevaijine Višnjemu Bogu sve koji sazda, Ja, kauri, vami velju (Poziv na viru) i A Boga vam sve žene (Savjet ženama) u antološku Zlatnu knjigu hrvatskog pjesništva od početaka do danas.

Prema Dervišu Korkutu Hevaji je umirovio se i živio u Zvorničkom sandžaku, vjerojatno u nekom selu koje se zvalo Crkvina. Izvjesno da je bio živ još 1651. godine.

Izabrana literatura
 I. A. Kaznačić: Bosnia, Hercegovina e Croazia-turca. Zara 1862, 32–33
 (Tristagodišnjica prvog tursko-hrvatskog rječnika (1631–1831): A. Nametak, Napredak, 6(1931) 9/10, str. 133–135.
 M. Hadžijahić: Hrvatska muslimanska književnost prije 1878. godine. Sarajevo 1938., 4.
 D. M. Korkut: Makbûl-i 'âryf (Potur-Šahidija) Üsküff Bosnevije. Glasnik Hrvatskih zemaljskih muzeja u Sarajevu, 54(1942) str. 371–408.
 M. Hadžijahić: Islamiziranje seljačtva Bosne. Spremnost, 3(1944.) 111/112, str. 9.
 S. Ježić: Hrvatska književnost od početaka do danas. Zagreb 1944., 123.
 A. Nametak: Rukopisni tursko-hrvatskosrpski rječnici. Građa za povijest književnosti hrvatske, 1968, 29, str. 231–380.
 K. Georgijević: Hrvatska književnost od XVI do XVIII stoljeća u sjevernoj Hrvatskoj i Bosni. Zagreb 1969.
 V. Pavletić: Zlatna knjiga hrvatskog pjesništva od početaka do danas. Nakladni zavod Matice hrvatske, Zagreb 1970, 150–155.

Izvori

Bošnjački književnici

Muhamed Hevaji Uskjufi


The 11 municipalities of the Tavastia Proper Region (; ) in Finland are divided on three sub-regions:

Forssa sub-region
Forssa
Humppila
Jokioinen (Jockis)
Tammela
Ypäjä

Hämeenlinna sub-region
Hattula
Hämeenlinna (Tavastehus)
Janakkala

Riihimäki sub-region
Hausjärvi
Loppi
Riihimäki

See also
Southern Finland
Regions of Southern Finland

External links

Municipalities of Kanta-Häme


El tororoí bigotudo (en Colombia) (Grallaria alleni), también denominado  chululú bigotudo, es una especie de ave paseriforme de la familia Grallariidae, perteneciente al numeroso género Grallaria, anteriormente incluido en Formicariidae. Es nativo de los Andes de Colombia y Ecuador.

Distribución y hábitat
Se distribuye en la pendiente occidental de los Andes centrales de Colombia (Risaralda, en el valle del Cauca) y en los Andes de Colombia (valle del Magdalena) hasta Ecuador (Napo, Cotopaxi).

Vive en el bosque de niebla, bosque húmedo de montaña y el bosque secundario maduro en las estribaciones de los Andes, entre los 1800 y 2500 m de altitud.

Descripción
Mide 16 a 17 cm de longitud. Presenta corona y nuca grises; región loral y bigote grueso blancuzcos, con el bigote bordeado, a cada lado, por una franja fina oscura.  Tiene manchas blancas en la garganta en forma de estrías o estrellas. Dorso pardo oliváceo, partes inferiores ocráceas, con el pecho manchado; el vientre de color más claro.

Comportamiento

Alimentación
Se alimenta de insectos, como saltamontes (Tettigoniidae), de otros artrópodos, como Diplopoda y de lombrices de tierra, como Oligochaeta. También caza ranas.

Reproducción
Construye con hojas secas, raicillas o fragmentos de rama un nido voluminoso, en forma de cuenco, redondeado y algo profundo, en ramas o marañas de vegetación a algo más de un metro de altura del suelo. La hembra pone dos huevos de color aguamarina. Ambos padres participan en la incubación. Los pichones permanecen en el nido de 15 a 17 días después de nacer.

Referencias

Enlaces externos

 Videos, fotos y sonidos de Grallaria alleni en eBird.
 Sonidos y mapa de distribución de Grallaria alleni en xeno-canto.

alleni
Aves de América del Sur
Animales descritos en 1912
Aves de los Andes
Taxones descritos por Frank Chapman

Grallaria alleni


DaMarcus Lamont Beasley (; born May 24, 1982) is an American former professional soccer player. A left-footed player, Beasley played both as a left winger and left-wing back throughout his career. He retired from soccer after the 2019 MLS Season. On November 26, 2022, National Soccer Hall of Fame announced that he, along with fellow U.S. Men's national teammate Landon Donovan were selected for induction. He was inducted on May 6, 2023.

After starring at the 1999 FIFA U-17 World Championship, Beasley emerged as a star with the Chicago Fire before making a move to Dutch club PSV Eindhoven in 2004. He later spent time in the Premier League with Manchester City, in the Scottish Premier League for Rangers and in the Bundesliga for Hannover 96. He finished his career with spells with Puebla and Houston Dynamo.

Beasley is the only U.S. man to play in four FIFA World Cups, his first in 2002 and his latest in 2014, earning 126 caps during his 16-year international career.

Club career

Early career
Born in Fort Wayne, Indiana, Beasley joined IMG Academy, the United States Soccer Federation's Residency program in Bradenton, Florida. Before moving to Florida, Beasley played at South Side High School for two years. Beasley starred in the 1999 Under-17 World Cup in New Zealand, winning the Silver Ball as the tournament's second best player, behind teammate Landon Donovan.

Chicago Fire
Beasley signed with MLS on March 16, 1999, and was allocated to the LA Galaxy. However, before making any appearances with LA, he was traded in February 2000 to the Chicago Fire in exchange for first-round picks in the 2000 MLS SuperDraft and 2001 MLS SuperDraft. He would excel with Chicago, scoring 14 goals and recording 20 assists over 4.5 seasons while being named to the league Best XI in 2003. He was close to signing for Southampton FC in 2004, but MLS rejected the offer much to Beasley's displeasure.

His stay with the Fire ended on July 19, 2004 when Dutch giants PSV Eindhoven agreed on a transfer fee with MLS worth $2.5 million. He signed a four-year contract.

PSV
PSV manager Guus Hiddink brought Beasley in as the successor to Arjen Robben (who went to Chelsea), and because of that, Beasley was granted the number 11 jersey. In his first season in the Eredivisie, Beasley played 29 games, scored 6 goals in 34 domestic games of the Dutch season and helped PSV win their 18th league title. On May 28, 2005, PSV advanced to the final of the 2004–05 KNVB Cup by defeating Feyenoord in a penalty shootout after Beasley's goal in the final minute of regulation tied the match.

In addition to making an impact on the domestic level, Beasley became the first American to play in the semi-finals of the UEFA Champions League, against Milan. In the first leg, PSV lost 2–0 at the San Siro, while in the second leg, PSV won 3–1 at Philips Stadion, though they were eliminated based on the away goals rule. Despite the loss, Beasley was an important player, leading his team with 4 goals in 12 Champions League matches.

DaMarcus was fined €1,500 ($1,852) for driving under the influence of alcohol as a result of an incident on January 16, 2006. His Dutch driving privileges were suspended for the next three months, followed by a three-month probationary period.

Manchester City
After a disappointing individual season for Beasley in which PSV won their 19th championship, on August 31, 2006, he joined English Premier League side Manchester City on a season-long loan fulfilling his ambition to play in England. However, his first few weeks with City were troubled by injury, limiting his ability to play. On December 30, Beasley scored his first goal for City, a match-winner in the 83rd minute against West Ham United. He went on to score three times more before returning to PSV after making 22 appearances in total.

Rangers
Scottish Premier League club Rangers signed Beasley for £700,000 in June 2007. He became the second American to play for the Rangers' first team, after Claudio Reyna. On August 4, 2007, Beasley made his Rangers debut, playing a full 90 minutes in a 3–0 win against Inverness Caledonian Thistle. Beasley scored his first goal for the club against FK Zeta in a Champions League qualifier on August 7, 2007, becoming the first American to score for two clubs in the competition. During the match, Beasley was subjected to racial taunting by Zeta fans, along with fellow black teammate, Jean-Claude Darcheville. He urged UEFA and FIFA to do something about the chants, which prompted an investigation intended to crack down on the crowds at soccer matches.  Beasley scored his first Scottish Premier League goal in Rangers' 2–1 win over Kilmarnock on August 25, 2007.

On October 2, 2007, Beasley was influential in Rangers 3–0 win against Lyon in the Champions League group stage. He was involved in all three Rangers goals in a victory for the Scottish side. His inswinging corner was headed in by Lee McCulloch to give Rangers a 1–0 advantage. Beasley's wide pass to Alan Hutton allowed him to spring free and set up Daniel Cousin for the second. Finally, Beasley took a 50-meter aerial pass from Cousin while on the run, controlled, and finished. Beasley was named Man of the Match.

During a Champions League match against VfB Stuttgart, Beasley was hurt in a collision with goalkeeper Raphael Schäfer. This left him unable to complete the match and he was substituted. The true extent of the injury meant that he was expected to miss the rest of the Scottish Premier League season. However, Beasley was named in the Rangers squad for the match against Dundee United on May 10. He made his return on May 19 against St Mirren. His first start for Rangers after his injury came in the Scottish Cup final against Queen of the South; he notched a goal and an assist in the 3–2 victory.

On August 23, 2008, in a Scottish Premier League match against Aberdeen at Pittodrie Stadium, Beasley looked to have scored his first goal of the campaign, though the goal was wrongly ruled out for offside. Beasley helped Rangers win the SPL title for 2008–09, being awarded a championship medal after appearing in ten league matches during the season.

During the 2009–10 season, Beasley saw little playing time with Rangers. He stated in December 2009 that he would seek a move away from the club during the upcoming January transfer window in order to secure a place in the United States squad for the 2010 FIFA World Cup. Shortly after this declaration, Beasley was given a run of games in the Rangers team during the month of December. He had some impressive performances, scoring in games against Dundee United and Motherwell. After the Motherwell game Beasley expressed his desire to stay with Rangers and help them retain the Scottish Premier League title. Although Rangers won the title, Beasley was not entitled to a championship medal, having played in only eight games, less than the 25% required.

Hannover 96
On August 30, 2010, Beasley signed a two-year contract with German Bundesliga club Hannover 96.  He made his debut on September 18, 2010, coming on as a substitute in the 77th minute in a 2–0 away loss to VfL Wolfsburg.

Puebla
On June 22, 2011, Beasley joined Mexican Primera División side Puebla. Beasley scored his first goal for Puebla in his unofficial debut against Monterrey in the Copa Tijuana. On July 23, Beasley made his competitive debut for Los Camoteros in a 1–0 win over Atlas in the opening match of the 2011 Apertura Season. He scored his first competitive goal for Puebla on August 21 in a 2–1 win over Pumas UNAM.

Houston Dynamo
On July 23, 2014, Beasley joined Major League Soccer club Houston Dynamo as a designated player. He made his Dynamo debut on August 3, 2014, starting at left back against DC United in a 1–0 win. Beasley suffered a hamstring injury on October 12 that ended his 2014 season. He appeared in 10 games for the Dynamo in his first year with Houston.

In 2015, Beasley was selected for his 4th MLS All Star game and was named the Dynamo team defender of the year. He scored his first goal for the Dynamo on August 8, 2015 in a 2–1 against the San Jose Earthquakes.

2016 saw Beasley miss over a month due to knee surgery. After the season Beasley re-signed with the Dynamo, however he took a pay cut and no longer counted as a designated player.

Beasley didn't miss significant time because of injury in 2017 and had a strong season, being named an MLS All Star and helping lead the Dynamo make the MLS Playoffs for the first time in 3 seasons.  He received the MLS Fair Play Individual Award, which is given to the player who commits the fewest fouls and demonstrates good sportsmanship.

In 2018, Beasley and the Dynamo missed out on the playoffs, but did win the US Open Cup, which qualified them for the 2019 CONCACAF Champions League. the first time the Dynamo had qualified for the competition since 2013. On December 30, 2018, Beasley signed a new contract to bring him back for the 2019 season.

On February 19, Beasley and the Dynamo opened the 2019 season with a Champions League match against Guastatoya.  Beasley scored the only goal of the match hitting a weak foot volley from outside the box to give the Dynamo the win. On March 12, Beasley came off injured in a CCL match against Tigres.  He underwent surgery on his knee on March 20 and was out for almost 2 months. Beasley returned from the injury and made his first MLS appearance of the season on May 15 in a 1–0 loss to the Portland Timbers. On May 20, Beasley announced that he would be retiring after the 2019 season. Beasley would make 18 appearances across all competitions in 2019, his last coming on October 6 as the Dynamo defeated the LA Galaxy 4–2 in the final game of the season and Beasley's career.  Beasley was subbed off in the 89th minute to a standing ovation from the crowd. After the match the Dynamo showed a tribute on the videoboard and Beasley addressed the crowd, saying "I wouldn't think of another club to end my career with. Houston is my home. I'm not gonna say goodbye."

International career
Beasley was capped over 100 times for the United States national team, participating in four FIFA World Cups. He was also a key part of the United States team that won the CONCACAF Gold Cup in 2002, 2005, 2007, 2013 & 2017 as a viewer. For the 2013 Gold Cup, Beasley was the team's captain.

Beasley played for the Under-20 team at the 2001 FIFA World Youth Championship in Argentina. He received his first senior cap on January 27, 2001 age 18, against China. At age 20, he was named in the United States' squad for the 2002 World Cup in Japan and South Korea, playing in all three group matches as the team achieved its best performance in over half a century by reaching the quarter-finals.

Beasley, along with fellow young midfielder Landon Donovan, was criticized by fans and U.S. coach Bruce Arena for poor play during the 2006 World Cup. He set up the U.S.'s only goal (scored by Clint Dempsey) against Ghana and had a potential game-winning goal disallowed against Italy when Brian McBride was adjudged to be screening Gianluigi Buffon in an offside position.

In a 2010 World Cup qualification fourth-round game against Trinidad and Tobago, Beasley played the full 90 minutes at left back. Beasley remarked that this was the first time in his career he had played an entire game at the position.

As Beasley struggled with injuries and playing time at Rangers, he saw his national team form drop considerably. During the second match of the 2009 FIFA Confederations Cup, against Brazil, Beasley lost the ball on a short corner kick, creating a Brazil counter-attack that resulted in a goal. He was substituted shortly after and did not make an appearance for the rest of the tournament.

Beasley was named by U.S. coach Bob Bradley to the nation's 23-man roster for the 2010 World Cup, but made only one substitute appearance in a group stage match, against Algeria. After making four substitute appearances in the next two-and-a-half years, Beasley was called for up 2014 World Cup qualifiers in March 2013. He started at left back and received strong reviews in a victories over Costa Rica, Jamaica, Panama, and a draw against Mexico. In July 2013, United States national team manager Jürgen Klinsmann named Beasley captain for the 2013 CONCACAF Gold Cup, where he started at left-back for five of the six matches the U.S. played. The U.S. won the tournament.

With his inclusion in the United States' 2014 World Cup squad, Beasley joined Claudio Reyna and Kasey Keller as the only American players to be a member of four World Cup squads. By appearing against Ghana in the team's opening match of the tournament, he became the first player to play in four World Cup tournaments for the United States. He played all four matches for the United States, including a match against Belgium in the round of 16.

Beasley announced his retirement from the national team on December 15, 2014. However, he returned to the national team for the 2015 Gold Cup at the request of United States coach Jürgen Klinsmann. He only made one appearance in the competition, playing only in the third-place play-off match against Panama. He entered the game in extra time and missed the last penalty. With a start at left-wing back in a June 2017 World Cup qualifier at Mexico, Beasley became the first American to play in five World Cup qualifying cycles.

Personal life
Beasley's older brother Jamar was a member of the Cedar Rapids Rampage, United States national futsal team, and former player in MLS and for the US under-20 team. DaMarcus and Jamar got involved with soccer as children due to their father wanting them to be involved in sports.  He also played football and basketball as a kid.  He has also launched a jewellery collection in collaboration with The Diamond Studio, a Scottish jewellery suite. On February 1, 2010, Beasley's car was firebombed in front of his house in Glasgow.

On October 28, 2020, Fort Wayne FC announced Beasley's addition to their ownership group as co-owner of the club. The teams has announced plans to self-promoted from USL League Two to USL League One beginning in the 2023 season.

Career statistics

Club

International

Scores and results list the United States' goal tally first, score column indicates score after each Beasley goal.

Honors
Chicago Fire
 Lamar Hunt U.S. Open Cup: 2000, 2003
 Supporters' Shield: 2003

PSV Eindhoven
 Eredivisie: 2004–05, 2005–06
 KNVB Cup: 2004–05

Rangers
 Scottish Premier League: 2008–09, 2009–10
 Scottish Cup: 2007–08,  2008–09
 Scottish League Cup: 2007–08, 2009–10

Houston Dynamo
 Lamar Hunt U.S. Open Cup: 2018

United States
CONCACAF Gold Cup: 2002, 2005, 2007, 2013

Individual
 CONCACAF Gold Cup: 2005 Golden Boot
 CONCACAF Gold Cup All-Tournament team: 2005
 CONCACAF Gold Cup All-Tournament team (Honorable Mention): 2007
1999 U-17 World Cup: Silver Ball
MLS All Star: 2001, 2002, 2003, 2015, 2017
MLS Best XI: 2003
Houston Dynamo defensive player of the year: 2015, 2018
MLS Fair Play Award: 2017
Dynamo Players' Player of the Year: 2019
National Soccer Hall of Fame: 2023

See also
 List of men's footballers with 100 or more international caps

References

External links

1982 births
Living people
2002 FIFA World Cup players
2002 CONCACAF Gold Cup players
2003 FIFA Confederations Cup players
2003 CONCACAF Gold Cup players
2005 CONCACAF Gold Cup players
2006 FIFA World Cup players
2007 CONCACAF Gold Cup players
2009 FIFA Confederations Cup players
2010 FIFA World Cup players
2013 CONCACAF Gold Cup players
2014 FIFA World Cup players
2015 CONCACAF Gold Cup players
CONCACAF Gold Cup-winning players
African-American men's soccer players
American men's soccer players
American expatriate men's soccer players
American expatriate sportspeople in Scotland
American expatriate sportspeople in the Netherlands
American expatriate soccer players in Germany
American expatriate sportspeople in Mexico
Expatriate men's footballers in England
Expatriate men's footballers in Scotland
Expatriate men's footballers in the Netherlands
Expatriate men's footballers in Mexico
FIFA Men's Century Club
Men's association football wingers
Sportspeople from Fort Wayne, Indiana
LA Galaxy players
MLS Pro-40 players
Chicago Fire FC players
PSV Eindhoven players
Manchester City F.C. players
Rangers F.C. players
Hannover 96 players
Club Puebla players
Houston Dynamo FC players
A-League (1995–2004) players
Major League Soccer players
Eredivisie players
Premier League players
Scottish Premier League players
Bundesliga players
Liga MX players
Soccer players from Indiana
Major League Soccer All-Stars
Designated Players (MLS)
United States men's youth international soccer players
United States men's under-20 international soccer players
United States men's under-23 international soccer players
United States men's international soccer players
21st-century African-American sportspeople
20th-century African-American people
Pan American Games bronze medalists for the United States
Footballers at the 1999 Pan American Games
Medalists at the 1999 Pan American Games
Pan American Games medalists in football
American expatriate sportspeople in England

DaMarcus Beasley


Enrique López Eguiluz, conocido también como Enrique L. Eguiluz (22 de mayo de 1930 – 9 de mayo de 1997) fue un director de cine español.

Dirigió, entre otras, La marca del hombre lobo, primera película española en la que Jacinto Molina, alias Paul Naschy, interpretó el personaje de Waldemar Daninsky.

Enlaces externos

Directores de cine de España

Enrique López Eguiluz


Divizia A de handbal feminin 2018−2019 a fost a 53-a ediție a eșalonului valoric secund al campionatului național de handbal feminin românesc. Competiția a purtat anterior numele Categoria B sau Divizia B, însă a fost redenumită în 1996, când fosta Divizie A a devenit Liga Națională. Întrecerea este organizată anual de Federația Română de Handbal (FRH). Începând din anul competițional 2018−2019, Divizia A a revenit la formatul cu patru serii, după ce anterior s-a desfășurat cu doar două serii.

Conform regulamentului, la sfârșitul competiției două echipe au promovat direct în Liga Națională 2019-2020, iar alte două au primit dreptul de participare la un baraj de promovare.

Astfel, la sfârșitul ediției 2018-2019 au promovat direct în Liga Națională ediția 2019-2020, echipele CS Rapid București și HCM Slobozia, clasate pe locurile 1 și 2 după terminarea turneului final. Echipele clasate pe locurile 3 și 4, CSM Târgu Mureș și CS Dacia Mioveni 2012, împreună cu echipele clasate pe locurile 11 și 12 în Liga Națională ediția 2018-2019, au participat la un turneu de baraj. La finalul turneului de baraj, cele două echipe din Liga Națională și-au păstrat locul, iar celelalte două echipe au rămas în Divizia A, nereușind promovarea.

Săli
Partidele s-au jucat în sălile de sport din orașele de reședință ale echipelor, în funcție de disponibilitatea acestora și de potențialul de spectatori al partidelor.

Echipe participante
Începând cu ediția 2018−2019, Divizia A se desfășoară cu patru serii de câte 6−7 echipe fiecare, împărțite pe criterii geografice, cu scopul de a limita deplasările lungi și a reduce astfel costurile. Componența celor patru serii a fost publicată pe 22 august 2018, pe pagina oficială a Federației Române de Handbal. Ulterior, Federația Română de Handbal a modificat componența seriilor, astfel:

Seria A
În seria A vor concura 6 echipe:
 HCF Piatra Neamț
 HC Dunărea Brăila II
 CS Știința Bacău
 ACS UAIC CNOT Iași
 HCM Slobozia
 CSU Neptun Constanța

Seria C
În seria C vor concura 7 echipe:
 CSU Târgoviște
 Național Râmnicu Vâlcea
 FC Argeș Pitești
 CS Dacia Mioveni 2012
 HC Activ CSO Plopeni
 LPS Târgu Jiu
 ACS Székelyudvarhely NKK

Seria B
În seria B vor concura 8 echipe:
 CSM București II
 CSU Știința București
 ACS Școala 181 SSP București
 ACS Spartac București
 CS Rapid USL Metrou București
 CSA Steaua București
 CS Dinamo București
 CS Danubius Călărași

Seria D
În seria D vor concura 6 echipe:
 CSM Târgu Mureș
 CS Minaur Baia Mare II
 CS Universitar Oradea
 ACS Crișul Chișineu-Criș
 CS Universitatea Reșița
 CSU de Vest Timișoara

Regulament
Regulamentul de desfășurare a ediției 2018-19 a Diviziei A de handbal feminin a fost publicat pe 1 iulie 2018 și conținea și un calendar preliminar al partidelor, cu mențiunea că datele acestora se puteau modifica cu acordul echipelor.

Partide
Meciurile din sezonul regulat al ediției 2018-19 a Diviziei A de handbal feminin s-au jucat în sistem fiecare cu fiecare, cu câte două partide tur și două partide retur între două echipe din fiecare serie, iar programul acestora a fost alcătuit după Tabela Berger. La sfârșitul sezonului regulat a avut loc un turneu semifinal la care au luat parte echipele clasate pe primele două locuri în fiecare din cele patru serii ale Diviziei A și în care partidele s-au jucat tot pe principiul fiecare cu fiecare. Echipele clasate pe locurile 1−2 în turneul semifinal s-au calificat la turneul final, care s-a desfășurat cu semifinale, finală mică și finală. Echipele clasate pe primele două locuri au promovat direct în Liga Națională, în timp ce echipele clasate pe locurile 3−4 vor participa la un baraj de promovare cu locurile 11 și 12 din Liga Națională.

Calendarul competițional preliminar s-a stabilit în ședința Consiliului de Administrație al FRH din data de 27 iunie 2018. Datele exacte de desfășurare a partidelor vor fi publicate ulterior.

Seria A

Clasament

Clasament valabil pe 4 mai 2019.

Rezultate în tur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa I

Etapa II

Etapa III

Etapa IV

Etapa V

Clasament tur

Clasament valabil pe 14 octombrie 2018, la finalul turului.

Rezultate în retur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa VI

Etapa VII

Etapa VIII

Etapa IX

Etapa X

Clasament retur

Clasament valabil pe 20 decembrie 2018, la finalul returului.

Rezultate în tur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa XI

Etapa XII

Etapa XIII

Etapa XIV

Etapa XV

Clasament tur

Clasament valabil pe 10 februarie 2019, la finalul turului.

Rezultate în retur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa XVI

Etapa XVII

Etapa XVIII

Etapa XIX

Etapa XX

Seria B

Clasament

Clasament valabil pe 4 mai 2019.

Rezultate în tur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa I

Etapa II

Etapa III

Etapa IV

Etapa V

Etapa VI

Etapa VII

Clasament tur

Clasament valabil pe 25 octombrie 2018, la finalul turului.

Rezultate în retur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa VIII

Etapa IX

Etapa X

Etapa XI

Etapa XII

Etapa XIII

Etapa XIV

Clasament retur

Clasament valabil pe 6 ianuarie 2019, la finalul returului.

Rezultate în tur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa XV

Etapa XVI

Etapa XVII

Etapa XVIII

Etapa XIX

Etapa XX

Etapa XXI

Clasament tur

Clasament valabil pe 10 februarie 2019, la finalul turului.

Rezultate în retur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa XXII

Etapa XXIII

Etapa XXIV

Etapa XXV

Etapa XXVI

Etapa XXVII

Etapa XXVIII

Seria C

Clasament

Clasament valabil pe 4 mai 2019.

Rezultate în tur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa I

ACS Székelyudvarhely NKK a stat.

Etapa II

CS Dacia Mioveni 2012 a stat.

Etapa III

CSU Târgoviște a stat.

Etapa IV

HC Activ CSO Plopeni a stat.

Etapa V

Național Râmnicu Vâlcea a stat.

Etapa VI

LPS Târgu Jiu a stat.

Etapa VII

FC Argeș Pitești a stat.

Clasament tur

Clasament valabil pe 25 octombrie 2018, la finalul turului.

Rezultate în retur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa VIII

ACS Székelyudvarhely NKK a stat.

Etapa IX

CS Dacia Mioveni 2012 a stat.

Etapa X

CSU Târgoviște a stat.

Etapa XI

HC Activ CSO Plopeni a stat.

Etapa XII

Național Râmnicu Vâlcea a stat.

Etapa XIII

LPS Târgu Jiu a stat.

Etapa XIV

FC Argeș Pitești a stat.

Clasament retur

Clasament valabil pe 6 ianuarie 2019, la finalul returului.

Rezultate în tur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa XV

ACS Székelyudvarhely NKK stat.

Etapa XVI

CS Dacia Mioveni 2012 a stat.

Etapa XVII

CSU Târgoviște a stat.

Etapa XVIII

HC Activ CSO Plopeni a stat.

Etapa XIX

Național Râmnicu Vâlcea a stat.

Etapa XX

LPS Târgu Jiu a stat.

Etapa XXI

FC Argeș Pitești a stat.

Clasament tur

Clasament valabil pe 7 februarie 2019, la finalul turului.

Rezultate în retur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa XXII

ACS Székelyudvarhely NKK a stat.

Etapa XXIII

CS Dacia Mioveni 2012 a stat.

Etapa XXIV

CSU Târgoviște a stat.

Etapa XXV

HC Activ CSO Plopeni a stat.

Etapa XXVI

Național Râmnicu Vâlcea a stat.

Etapa XXVII

LPS Târgu Jiu a stat.

Etapa XIV

FC Argeș Pitești a stat.

Seria D

Clasament

Clasament valabil pe 4 mai 2019.

Rezultate în tur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa I

Etapa II

Etapa III

Etapa IV

Etapa V

Clasament tur

Clasament valabil pe 14 octombrie 2018, la finalul turului.

Rezultate în retur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa VI

Etapa VII

Etapa VIII

Etapa IX

Etapa X

Clasament retur

Clasament valabil pe 20 decembrie 2018, la finalul returului.

Rezultate în tur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa XI

Etapa XII

Etapa XIII

Etapa XIV

Etapa XV

Clasament tur

Clasament valabil pe 10 februarie 2019, la finalul turului.

Rezultate în retur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa XVI

Etapa XVII

Etapa XVIII

Etapa XIX

Etapa XX

Turneul semifinal
Echipele clasate pe primele două locuri în cele patru serii s-au calificat la turneul semifinal, care s-a desfășurat în sala de sport a Colegiului Național "Radu Negru" din Făgăraș, între 10 și 12 mai. Cele opt echipe calificate au fost împărțite în două grupe de câte patru echipe, în care partidele s-au jucat după sistemul fiecare cu fiecare.

Echipele clasate pe primele două locuri în fiecare grupă s-au calificat la turneul final.

Grupa 1

Grupa a 2-a

Turneul final
La turneul final, care a fost găzduit de Sala Sporturilor Olimpia din Ploiești, s-au calificat echipele clasate pe primele două locuri în cele două grupe ale turneului semifinal. Această fază a competiției s-a desfășurat cu semifinale, finală mică și finală mare. Conform regulamentului, în caz de egalitate după 60 de minute echipele ar fi trebuit departajate prin executarea unor aruncări de la 7 metri, dar acest lucru nu a mai fost necesar, toate partidele încheindu-se cu victorii după expirarea timpului regulamentar de joc.

Echipele clasate pe locurile 1 și 2 după terminarea turneului final, HCM Slobozia și CS Rapid București, au promovat direct în Liga Națională, în timp ce echipele clasate pe locurile 3 și 4, CSM Târgu Mureș și CS Dacia Mioveni 2012, au susținut jocuri de baraj cu echipele care au terminat sezonul 2018-2019 al Ligii Naționale pe locurile 11 și 12. Cele două echipe s-au clasat pe locurile 3 și 4 la finalul turneului de baraj, ratând promovarea în Liga Națională.

Semifinalele

Finala mică

Finala

Clasamentul turneului final

Referințe

Bibliografie
 Federația Română de Handbal: Pagina oficială

Sezoanele Diviziei A de handbal feminin
2018 în handbal
2019 în handbal

Divizia A de handbal feminin 2018-2019


The Verbenaceae ( ), the verbena family or vervain family, is a family of mainly tropical flowering plants. It contains trees, shrubs, and herbs notable for heads, spikes, or clusters of small flowers, many of which have an aromatic smell.

The family Verbenaceae includes 32 genera and 800 species. Phylogenetic studies have shown that numerous genera traditionally classified in Verbenaceae belong instead in Lamiaceae. The mangrove genus Avicennia, sometimes placed in the Verbenaceae or in its own family, Avicenniaceae, has been placed in the Acanthaceae.

Economically important Verbenaceae include:
 Lemon verbena (Aloysia triphylla), grown for aroma or flavoring
 Verbenas or vervains (Verbena), some used in herbalism, others grown in gardens

Taxonomy

Tribes and genera in the family and their estimated species numbers:

Casselieae (Schauer) Tronc.
 Casselia Nees & Mart. - 6 species
 Parodianthus Tronc. - 2 species
 Tamonea Aubl. - 6 species

Citharexyleae Briq.
 Citharexylum L. (fiddlewoods) - 60 species
 Rehdera Moldenke - 3 species

Duranteae Bent.
 Bouchea Cham.  - 13 species
 Chascanum E.Mey - 27 species
 Duranta L. - 31 species
 Recordia Moldenke - 2 species
 Stachytarpheta Vahl - 120 species

Lantaneae Endl.
 Aloysia Palau (beebrushes) - 36 species
 Burroughsia Moldenke - 2 species
 Coelocarpum Balf.f. - 6 species
 Diphyllocalyx (Griseb.) Greuter & R.Rankin - 6 species
 Isidroa Greuter & R.Rankin - 1 species
 Lantana L. (shrub verbenas, lantanas) - 100 species
 Lippia L. - 140 species
 Nashia Millsp. - 1 species
 Phyla Lour. (frogfruits) - 5 species

Neospartoneae Olmstead & N.O'Leary
 Diostea Miers - 1 species
 Lampayo Phil. ex Murillo - 3 species
 Neosparton Griseb. - 3 species

Petreeae Briq.
 Petrea L. (sandpaper vines) - 12 species

Priveae Briq.
 Pitraea Turcz. - 1 species
 Priva Adans. - 20 species

Verbeneae Dumort.
 Glandularia J.F.Gmel. - 88 species
 Hierobotana Briq. - 1 species
 Junellia Moldenke - 38 species
 Mulguraea N.O'Leary & P.Peralta - 11 species
 Verbena L. (verbenas/vervains) - 57 species

Unassigned
 Dipyrena Hook. - 1 species
 Rhaphithamnus Miers - 2 species

Excluded genera
Various genera formerly included in the family Verbenaceae are now treated under other families:
Moved to Acanthaceae
 Avicennia L.

Moved to Lamiaceae

 Amasonia L.f.
 Brachysola (F.Muell.) Rye
 Callicarpa L.
 Caryopteris Bunge
 Chloanthes R.Br.
 Clerodendrum L.
 Congea Roxb.
 Cornutia L.
 Cyanostegia Turcz.
 Dicrastylis J.Drumm. ex Harv.
 Discretitheca P.D.Cantino
 Faradaya F.Muell.
 Garrettia H.R.Fletcher
 Glossocarya Wall. ex Griff.
 Gmelina L.
 Hemiphora (F.Muell.) F.Muell.
 Holmskioldia Retz.
 Hosea Ridl.
 Hymenopyramis Wall. ex Griff.
 Kalaharia Baill.
 Karomia Dop
 Lachnostachys Hook.
 Mallophora Endl.
 Monochilus Fisch. & C.A.Mey.
 Newcastelia F.Muell.
 Oncinocalyx F.Muell.
 Oxera Labill.
 Peronema Jack
 Petitia Jacq.
 Petraeovitex Oliv.
 Physopsis Turcz.
 Pityrodia R.Br.
 Premna L.
 Pseudocarpidium Millsp.
 Pseudocaryopteris P.D.Cantino
 Rotheca Raf.
 Schnabelia Hand.-Mazz.
 Spartothamnella Briq.
 Sphenodesme Jack
 Symphorema Roxb.
 Tectona L.f.
 Teijsmanniodendron Koord.
 Teucridium Hook.f.
 Tripora P.D.Cantino
 Vitex L.

Moved to Oleaceae
 Dimetra Kerr
 Nyctanthes L.

Moved to Orobanchaceae

 Asepalum Marais
 Cyclocheilon Oliv.
 Nesogenes A.DC.

Moved to Phrymaceae
 Phryma L.

Moved to Stilbaceae

 Campylostachys Kunth
 Euthystachys A.DC.
 Stilbe P.J.Bergius
 Thesmophora Rourke

References

External links

Verbenaceae of Mongolia in FloraGREIF
Verbenaceae in BoDD – Botanical Dermatology Database

Lamiales families

Verbenaceae


Les Metascolioneidaceae sont une famille d'algues de l'embranchement des Bacillariophyta (Diatomées), de la classe des Bacillariophyceae et de l'ordre des Naviculales.

Étymologie
Le nom de la famille vient du genre type Metascolioneis, composé du préfixe grec μετα / meta, « après ; à la suite de », et scolioneis par allusion au genre Scolioneis de D.G.Mann, 1990, lui-même étant un homonyme postérieur, et illégitime, du Scolioneis de F.Meister, 1919. En 2016 Blanco et Wetzel ont en effet créé de nouveaux noms de genres pour  remplacer d'anciens noms illégitimes.

Par ailleurs, Scolioneis est  dérivé du grec , « oblique, tortueux », et νεισ / neis, « petit bateau ».

Description

Distribution

Liste des genres
Selon  :
 Metascolioneis S.Blanco & C.E.Wetzel, 2016   genre type
 Scoliolyra C.P.Chen, Y.H.Gao, Z.Wang & J.W.Zhang, 2020
 Scolioneis D.G.Mann, 1990 nom. illeg.

Systématique
Le nom correct complet (avec auteur) de ce taxon est Metascolioneidaceae Blanco & Wetzel, 2016.

Publication originale
 Blanco, S. & Wetzel, C.E. (2016). Replacement names for botanical taxa involving algal genera. Phytotaxa 266(3):  195-205.

Liens externes

Notes et références

Famille d'algues (nom scientifique)
Naviculales

Metascolioneidaceae


My Summer Car (în română Mașina Mea de Vară) este un joc de supraviețuire open-world dezvoltat de către Johannes Rojola (ToplessGun) și soția sa Kaarina Pönkkä (KarinaCar), care alcătuiesc compania "Amistech". Acesta este în dezvoltare încă din 2013, a fost lansat pe 24 octombrie 2016, și la momentul de față este un joc "acces timpuriu" pe Steam, lansându-se update-uri pentru el la o rată rapidă.

Despre joc

Jocul de fapt începe în 1976 în Finlanda, când personajul se naște în mașina tatălui său, un Datsun 100A model 1971-1977 (în joc anii 1972-1976, deoarece forma lămpilor din spate a fost modificată la scurt timp după ce a început producția). Jocul face un salt în timp până în 1995, unde jucătorul se trezește cu părinții plecați în Tenerife, cu o mașina tatălui în garaj, un camion SISU Seria M (1970, în joc se numește GIFU) și o dubă Toyota HiAce (1979, în joc poartă denumirea de Hayosiko, după o glumă bilingvistică care vine din numele unui mecanic auto japonez "Hayosiko Toyotasi" care în finlandeză înseamnă "ți s-a stricat Toyota?"). Conform unei notițe lăsate pe frigider, mașina trebuie construită ca să nu fie vândută la fier vechi.

În joc, sarcina principală este, evident, reconstruirea mașinii delapidate, după ce a stat ani buni dezmembrată în garaj, de unde trebuie reconstruit motorul (părțile folosite inițial sunt de asemenea foarte uzate), șasiul și restul părților (bordul, cauciucurile, ușile, cablajul, etc). Această sarcină grea necesită însă bani, iar jucătorul poate să câștige bani prin mai multe sarcini: livrarea lemnelor de foc cu tractorul (Valmet 502, 1985, în joc se numește Kekmet), îndepărtarea mizeriei din puțurile de la casele oamenilor, producerea unei băuturi populare finlandeze numită kilju (vin zahărat) care se poate vinde unui vecin bețiv, posibilitatea de a aduce acest vecin înapoi la el acasă după o noapte petrecută la pub și livrarea de mâncare pentru bunica jucătorului.

Mentenanța mașinii este foarte detaliată, deoarece aproape toate părțile necesită înșurubare folosind chei universale (sau chei-clichet care se pot comanda). Deși mașina se poate asambla doar dacă anumite părți au fost montate, jucătorul poate uita să pună anumite piese (precum un piston) sau poate lăsa un șurub nestrâns, care poate duce la o funcționare improprie a mașinii. Tot odată, mașina necesită ajustări după ce a fost pornită pentru prima oară, printre care la ajustarea tacheților, rotirea unghiului la axul cu came, ajustarea alternatorului astfel încât să nu se rupă cureaua de transmisie, ajustarea delcoului astfel încât motorul se aprinde corespunzător, ajustarea carburatorului astfel încât amestecul aer-carburant este reglat corect, etc. Anumite părți necesită o înlocuire după o anumită vreme, deoarece se pot uza cu timpul. Bujiile, filtrele de ulei și bateriile trebuie cumpărate noi, deoarece cele vechi pot afecta performanța mașinii. Un alt aspect la mentenanță este alimentarea mașinii cu lichide (de răcire, de frână sau de ambreiaj, ulei motor, etc), iar neumplerea mașinii cu aceste lichide pot cauza probleme (spre exemplu la frânare, la supraîncălzirea motorului, etc). Folosirea unor piese "pe moarte" pot avaria grav motorul mașinii. De asemenea, cauciucurile inițiale sunt și ele uzate, deci mașina necesită cauciucuri noi ca să treacă ITP-ul. Mașina necesită de asemenea "electrificare" deoarece fără cabluri, nu poate porni, iar cablurile necesită conectare peste tot (la electromotor, baterii, indicatoare de pe bord, faruri, radio, boxe, etc).

După trecerea ITP-ului, mașina poate primi alte accesorii, fie că îmbunătățesc performanța (spre exemplu, carburator de raliu, sistem cu injecție N2O, capotă din fibră de carbon, suspensie de raliu, etc) fie că sunt doar pentru aspectul estetic al mașinii (radio cu subwoofere, tentă geamuri, huse scaune/bord/volan, etc), toate acestea se pot comanda din revista Amis Auto (amis este o referință la oamenii de la țară care tunează mașini vechi, venind din termenul "ammattikoulu", care înseamnă liceu vocațional), care se găsește în garaj.

Acest joc se concentrează și pe aspectul de "viață reală" a situației date. Jucătorul poate muri din cauza unui accident rutier, stres cronic, dehidratare, foame, electrocutare, înțepături de viespi, înecare, vezică urinară spartă, omor cu toporul sau de arsuri. Jocul include și funcția de "moarte permanentă", însemnând că după ce ai murit, tot progresul salvat va fi pierdut. Moartea apare pe un ziar car include diverse titluri, depinzând din cauza morții iar în "permadeath" apare și autopsia jucătorului. Pe lângă asta, există diverse activități în acest joc, care includ recuperarea unor mașini-epave pentru mecanicul auto din zonă (Fleetari), cumpărături de diverse produse sau petrecerea unei nopți la pub-ul/magazinul lui Teimo (modelat după un alt magazin de sat din viața reală), o petrecere rurală la o sală de dans din zonă sau posibilitatea de a juca douăzeci-și-unu cu un personaj misterios, unde poți să dai pariu cu casa sau cu mașina. Dacă câștigi, poți să iei o Škoda Octavia (1959-1971) (care necesită uciderea unui cuib de viespi, în joc poartă denumirea de Ruscko, probabil de la rugină) și/sau cabana sa mică. Pierderea acestui joc poate duce la confiscarea mașinii sau a casei jucătorului, forțând-ul să trăiască ca un boschetar. O altă activitate include culegerea unui câmp de căpșuni, chiar dacă asta necesită suportarea insultelor aduse de către propietarul câmpului sau vizitarea bunicii în joc care detaliază multe dintre aspectele poveștii acestui joc. Alte activități de trecut timpul includ pregătirea cafelei sau fumatul pentru a scăpa de stres sau de oboseală, relaxarea pe o cabană pe o insulă (care necesită acesul prin barcă cu motor în doi timpi), condusul unui moped Jonnez ES (Suzuki PV50, denumită după termenul "mopojonne" - un adoleșcent care adesea merge pe un moped și bea energizante), vandalizarea stației ITP cu ajutorul camionului, etc. Jucătorul poate să meargă la închisoare dacă acesta n-a plătit amenzile acordate (condus fără centură, condus sub influența alcoolului, condus peste limita de viteză, alimentarea camionului/dubei cu diesel netaxat, etc)

O mare parte din originalitatea jocului provine din tonul său ireverent și referințele sale la cultura finlandeză: O mare parte din celelalte personaje sunt "țărani" care sunt în mare parte bețivi, iar jucătorul se poate îmbăta cu bere sau, mai rău, cu votcă sau cu alcool tare. Există posibilitatea de a înjura în joc sau posibilitatea de a arăta degetul mijlociu, care nu vor primi decât un răspuns ocazional din partea altor personaje. Traficul în joc este de asemenea periculos deoarece acesta poate depăși în neștiința jucătorului, iar pe drumurile desfundate există posibilitatea de a te ciocni cu mașina unui văr din joc (SEAT 133, 1975, în joc se numește Fittan), care de asemenea poate lua jucătorul pentru a îl lăsa în diverse locații pe hartă. În joc există posibilitatea de a fura o valiză cu 5 mii de mărci finlandeze de la același vecin beat care îți cumpără băutura ta, dar acesta va intra în casa ta și te va lovi cu toporul. În ultimul update din versiunea beta (iunie 2018), dacă atacul cu toporul va eșua, acesta va dispărea misterios, iar după cercetări, jucătorul poate să îl găsească spânzurat de pe un pod, pentru că acesta consideră că a trăit o viață mizerabilă. Acesta mai târziu poate fi dat afară din casă de către soție, și îți va cere ajutorul ca el să se mute la un set nou de locuințe din orășelul din joc (Peräjärvi, comuna Alivieska).

Momentan, jocul nu are mod-support dar comunitatea sa a creat mai multe mod-uri pentru acest joc folosind script-uri complexe. Printre care se numără:
Volan pe dreapta, plăcuțe de înmatriculare și bare acoperiș (MartyTheGamer)
Murdărie mașină (zamp)
Casetă VHS (piotrulos)
Rulotă HiAce (sock, mod neterminat)

Alte modificări includ schimbarea texturilor, printre care se includ și sticker-ele de la geamul din spate, poster-ele din dormitor, textura schemei de vopsire speciale pentru mașina jucătorului, care se pot găsi în folderele din joc. Alte modificări ale texturii necesită UnityAssetEditor. De asemenea se pot introduce și cântece proprii în radio.

Recepție

După lansarea jocului în 2016, acesta a avut parte de o imensă popularitate la lansare; unii jurnaliști ai jocurilor video descriu că acesta este "haios, detaliat și derutant", "ciudat ca dracu', da' haios". Pe Steam, la momentul de față are 90% recenzii pozitive, fiind lăudat de mulți jucători (mai ales în țara sa natală, Finlanda) pentru nivelul detalilor și referințele la cultura populară finlandeză. În 2018 acesta a fost introdus în muzeul jocurilor video finlandez din Tampere.

În 2018, Johannes Rojola a anunțat un posibil succesor al jocului, care va începe dezvoltarea după ce My Summer Car va fi terminat. Jocul va fi stabilit în iarna anului 1997, și va avea o mașină I4 cu tracțiune pe spate.

Jocuri video din 2016
Jocuri video de supraviețuire
Finlanda
Jocuri video stabilite în anii 1990
Datsun

My Summer Car


Allium bisceptrum, es una especie de planta bulbosa del género Allium, perteneciente a la familia de las amarilidáceas, del orden de las Asparagales. Se distribuye por Estados Unidos.

Descripción botánica

Es una planta perenne que se encuentra en altitudes que van desde los 2000 hasta los 2900 metros. Alcanzan un tamaño de entre diez y cuarenta centímetros de altura. Los bulbos son redondos y con forma de huevo. Las bulbos tienen un tinte claro y cuando se cortan, deprenden un fuerte olor. Sus cabezas florales son de unos 10-15 mm de longitud. Las flores tienen un color púrpura ligeramente teñido. Cada flor contiene generalmente seis pétalos con puntas. Sus hojas planas por lo general vienen en parejas de dos o tres y desprenden un fuerte olor cuando se rompen.

Hábitat y ecología

Allium bisceptrum es una hierba perenne nativa de California y se limita al oeste de los Estados Unidos. Se encuentra en los bosques de pino amarillo, abeto rojo, Pinus contorta, y en los humedales ribereños en California. Crece cerca de los arroyos y praderas. También es probable que ocurra en los humedales.

Taxonomía

Allium bisceptrum fue descrita por  S.Watson y publicado en United States Geological Expolration (sic) of the Fortieth Parallel. Vol. 5, Botany 351, pl. 37, f. 1–3, en el año 1871.
Etimología
Allium: nombre genérico muy antiguo. Las plantas de este género eran conocidos tanto por los romanos como por los griegos. Sin embargo, parece que el término tiene un origen celta y significa "quemar", en referencia al fuerte olor acre de la planta. Uno de los primeros en utilizar este nombre para fines botánicos fue el naturalista francés Joseph Pitton de Tournefort (1656-1708).

bisceptrum: epíteto latino que significa "doble".
Sinonimia
 Allium bisceptrum var. palmeri (S.Watson) Cronquist
 Allium bisceptrum var. utahense M.E.Jones
 Allium palmeri S.Watson

Referencias

Enlaces externos

 USDA, NRCS. 2006. The PLANTS Database, 6 March 2006 (http://plants.usda.gov).

bisceptrum
Flora de Estados Unidos
Plantas descritas en 1871
Plantas descritas por S.Watson

Allium bisceptrum


ألفريد العظيم (بالإنجليزية القديمة: Ælfrēd Micela)، (مواليد 849 - 26 أكتوبر 899) هو ملك أنجلوسكسوني حكم مملكة ويسيكس من سنة 871 حتى سنة 899. اشتهر بدفاعه عن مملكة الأنجلوساكسون في مواجهة الفايكنج ليصبح الملك الإنجليزي الوحيد الذي حصل على لقب «العظيم» (كانوت العظيم، الذي حكم إنكلترا بين 1016 و1035 كان دنماركيا). وكان أول الملوك الذي سميوا بملوك الأنجلوساكسون. وكان مثقفا ومشجعا للتعليم كما قام بتحسين النظام القضائي والهيكلية العسكرية. توفي يوم 26 أكتوبر 899م. وكان سبب وفاته غير معروفاً، على الرغم من أنه عانى طوال حياته من مرض مؤلم. قدم آسر مؤلف سيرته الذاتية وصفاً مفصلاً لأعراضه وسمح هذا الوصف لعلماء الطب الحديث بتشخيص حالته المرضية ومن خلال ذلك استنتجوا بأنه كان يعاني إما من داء كرون أو البواسير. ويبدو أيضاً أن حفيده الملك إدوارد عانى من مرض مماثل.

روابط خارجية

المراجع

ألفريد العظيم
أسرة وسكس
أشخاص من وانتج
إنجليز من أصل كورني
إنجليز من أصل ويلزي
حكام القرن 9 في أوروبا
رومان كاثوليك إنجليز
قديسون أنجليكانيون
قديسون مسيحيون
مترجمو القرن 9 م
مترجمون من الفلسفة
مترجمون من اللاتينية
مسيحيون إنجليز
مسيحيون في القرن 9
مشرعون من العصور الوسطى
ملكيون إنجليز في القرن 9
مواليد 849
مواليد عقد 840
وفيات 899
وفيات في ونشستر

ألفريد العظيم


Análipsi, en , officiellement Análipsis (), est un village du dème de Thérmo, district régional d'Étolie-Acarnanie, en Grèce-Occidentale.

Selon le recensement de 2011, la population du village s'élève à .

Notes et références

Voir aussi

Liens externes

Village en Grèce-Occidentale
Étolie-Acarnanie

Análipsi (Étolie-Acarnanie)


La Comuna 6, también llamada Suroccidental de Tunja es una importante zona residencial de Tunja.

Límites
Norte: Calle 17: Comuna 4
Sur: Vereda Runta (Tunja)
Este: Transversal-Carrera 14 (K14): Comuna 5. Avenida Oriental (K14S) Comuna 8
Oeste: Vereda Runta

Geografía
La comuna se encuentra situada en el sector sur de la meseta de Tunja y la zona montañosa del suroeste.

División administrativa

Los barrios más importantes son:

Sitios de interés

Cojines del Zaque
Iglesia de San Martín
Iglesia del Divino Niño Jesús

Referencias

Véase también
 Comunas de Colombia

6

Comuna 6 (Tunja)


Groupware, kolaborativni softver je vrsta programske podrške. Omogućuje skupinama ljudi ("group") koje su priključene na mjesnu mrežu organizirati pojedinačne i skupne djelatnosti na željeni način, odnosno onako kako smatraju da je optimalno. U to spada zaštita zaporaka za pristupanje dokumentima, telefonske usluge, planiranje sastanaka, slanje i primanje elektroničke pošte, dijeljenje datoteka i dr.

Usporedi
alfa-inačica
beta-inačica
plati koliko želiš
darovna ekonomija
freemium
freeware
shareware
demo
abandonware
vaporware
shovelware (crapware, garbageware)
adware
donationware
otvoreni kod
nagware
glossyware
beerware

Izvori

Vrste programske podrške

Groupware


شايع علي شراحيلي يلعب في مركز المحور أو الجناح.

مسيرة اللاعب
لعب في نادي النصر السعودي ، صعد في عام 2009 إلى الفريق الأول من شباب نادي النصر، وهو لاعب يتميز بالسرعة واللياقة العالية لدرجة أنه يقوم بالإحماء حتى بعد نهاية المباراة أحيانًا.
خلال مسيرته مع نادي النصر حصل على ثلاث بطولات محلية هي: دوري عبد اللطيف جميل 2013–2014 و2014–2015 وكأس ولي العهد خلال الموسم 2013–2014 و وقع مخالصة مالية مع نادي النصر مطلع عام 2018 و وقع بعدها مع نادي القادسية و تم ايقافه في عام 2019 لمدة سنة بسبب المنشطات وبعد انتهاء الإيقاف وقع مع نادي الفيصلي .

الحياة الشحصية
وهو أخو اللاعب إبراهيم شراحيلي وقريب اللاعبين أحمد شراحيلي ورياض شراحيلي ومتعب شراحيلي .

روابط خارجية

مراجع

لاعبو كرة قدم رجالية سعوديون
لاعبو وسط كرة قدم رجالية
أشخاص على قيد الحياة
رياضيون من الرياض
لاعبو دوري المحترفين السعودي
لاعبو كرة قدم سعوديون
لاعبو منتخب السعودية لكرة القدم
لاعبو نادي الفيصلي (السعودية)
لاعبو نادي القادسية (السعودية)
لاعبو نادي النصر (السعودية)
مواليد 1410 هـ
مواليد 1990
مواليد في الرياض
لاعبو كرة قدم من الرياض

شايع شراحيلي


Langhorns is an instrumental surf music band from Lund, Sweden. The members are:
 Michael Sellers - guitar  (Sellars was previously in Swedish band The Sinners)
 Martin Berglund - bass
 Rikard Swardh - drums
 Erik Wesser - organ

The band is strongly influenced by surf music and Latin music.

Some of their music has been used on Nickelodeon's cartoon SpongeBob SquarePants and on the TV series Sex and the City. They are also featured in the Swedish horror film Frostbiten.

So far, they've released three albums on Bad Taste Records label:

Langhorns (1998)
Club Gabardino (1999)
Mission Exotica (2003)

External links
 Official website
 Langhorns page at Bad Taste Records
 Official MySpace page

Surf music groups

Langhorns


The Key, Prison Break dizisinin ondokuzuncu bölümümdür. Bölümün hikâyesini dizinin yaratıcısı olan Paul Scheuring, senaryosunu ise Zack Estrin & Matt Olmstead yazmıştır. Yönetmenliğini Sergio Mimica Gezzan 'ın üstlendiği bu bölümün ilk gösterimi 24 Nisan, 2005 tarihinde Amerika'da yapılmışıtr. Türkiye'de 6 Temmuz 2006 tarihinde CNBC-e kanalında ilk olarak gösterilmiştir. Bu bölümde Michael Scofield kaçış planını tekrar gözden geçirmektedir.

Bölüm Özeti
Lincoln Burrows'u taşıyan minibüse kamyonun çarpmasından sonra Ajan Kellerman gelir ve Lincoln'ü boğmaya çalışır. Lincoln'nün babası Kellerman'a yagın söndürme tüpü ile vurarak oğlunu kurtarır. Lincoln'nün babası Lincoln'nü eski bir hurdalığa götürür, Lincoln'ne uluslararası bir organizasyon olan "Şirket"'in (The Company) eski bir çalışanı olduğunu söyler. Lincoln'nün babası Terrence Steadman'nın şiketi Ecofield hakkında bilgi sahibiydi ve bu bilgiyi açıklayacaktı, bu yüzden "Şirket" Lincoln'ü cinayetle suçlayıp babasını ortaya çıkartmak istedi. Lincoln, Lisa'nın ölümünden, Michael ve L.J.'nin mahkûm olmasından babasını sorumlu tutar.

Kellerman polis telsizinden Lincoln'nün saklandığı yeri öğrenir ve oraya ilk o ulaşır. Lincoln ve babası Kellerman'nın geldiğini görünce oradan uzaklaşmaya çalışırlar. Lincoln'nün babası etrafı kontrol ederek önden gitmekteydi, Lincoln arakda kalır ve Kellerman onu yakalar. Lincoln babasına eliyle gitmesini işaret eder. Polisler ve Bellick'de olay yerine gelir. Lincoln hemen Bellick'e seslenir, Kellerman'nın geri çekilmekten başka çaresi kalmaz. Lincoln'nün babası Bellick Lincoln'ü kelepçelerken onları seyreder ve sonra oradan uzaklaşır.

John Abruzzi Fox River'a geri döndükten sonara doğru yolu bulduğunu söyler ve T-Bag'le barışır. T-Bag, Abruzzi'yi öldürmek için onun hücresine doğru giderken C-Note onu durdur ve ona Abruzzi'nin onların çıkış bileti olduğunu söyler. Abruzzi, Nick Savrinn'i yaptıkları anlaşmayı hatırlatmak için arar. Nick, Veronica Donovan'a arkasını döndükten sonra telefona cevap verir

Tweener Michael'a çaldığı  bezbol kartlarından bahseder ama içleriden biri "Honus Wagner" 300,000 dolar değerinde olduğu için bu kadar ceza aldığını söyler. Tweener Michael'dan Avocado'yu (Daniel Allar) öldürmesini ister çünkü o her gün Tweener'a cinsel tacizde bulunmaktaydı. Michael bunu reddeder ve harkes hücresine döner. Tweener yatağının altından jilet çıkartır ve Avocado'yu hadım eder.

Michael revirin anahtarına ulaşmalıdır. Dr. Tancredi onun yarasını temizlemektedir, Michael onu etkilemek için uygun zamanı beklemektedir. Michael Sara'yı dudağından  öper fakat Sara'dan anahtarları alamaz. Michael'ın karısı Dr. Tancredi ile buluşur onun dikkatini dağıtır ve anahtarları çalar. Dr. Tancredi Nika Volek'le beraber yedikleri öğlen yemeğinden sonra geri gelir fakat anahtarlarını bulamaz. O, Nika'dan şüphelenir ve ziyaretçi listesini kontrol eder, Nika Michael'ı ziyaret etmiştir. Michael revirdeki randevusuna geldiği zaman, Sara kapının kilidinin değiştirilmesini ister. Michael soğuk ve sinirli bir bakışla ona bakar. Sara'da onun vereceği reaksiyonu gözlemektedir.

Nick ve Veronica, L.J.'nin Quinn'den aldığı cep telefonunun kayıtlarını araştırmaktadır, kayıtlar başka eyalet ve ülkelerden aramalar olduğunu göstermektedir. Listede ortak bir telefon numarası bulurlar. telefon numarası Blackfoot, Montana'yı göstermektedir.

Tweener, Michael'a ona güvenebileceğini söyler fakat bölümün sonunda Tweener Bellick'e  kaçış planından bahseder. Bellick zemini kırarak deliği bulur.

Notlar
 Ana oyuncu kadrosunun iki elemanı Bellick ve Kellerman bu bölümde ilk kez karşılaşmıştır.
 Bu bölümün bitiminden sonra sezon bitişine kadar olan olaylar aynı günde geçmektedir.

Dış bağlantılar
 Sezon 1 Bölüm 19 - Fox

Büyük Kaçış bölümleri

The Key (Büyük Kaçış bölümü)


Gustav Harlev (født i 1998) er en dansk fodboldspiller, der spiller for Lyngby BK.

Klubkarriere
Gustav Harlev begyndte sin karriere i FC Nordsjælland.

Allerød FK
Harlev skiftede i sommeren 2018 til Danmarksserieklubben Allerød FK.

Lyngby Boldklub
Han underskrev i februar 2018 en kontrakt med Lyngby BK. Han skrev under på en halvårig aftale gældende frem til sommeren 2019.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Allerød FK
Fodboldspillere fra FC Nordsjælland
Fodboldspillere fra Lyngby Boldklub

Gustav Harlev


Platz der Einheit steht für:

 Platz der Einheit (Frankfurt)
 Platz der Einheit (Kaunas), Litauen
 Platz der Einheit (Potsdam)
 Platz der Einheit (Regensburg), siehe auch Liste von Plätzen und Alleen in der Altstadt von Regensburg
 Platz der Einheit, zeitweiliger Name für den Albertplatz (Dresden)

Siehe auch:
 Omonia-Platz, Platz in Athen
 Platz der Deutschen Einheit
 Piața Unirii

Platz der Einheit


Þann 3. ágúst árið 2022, rúmu ári eftir að eldgosinu við Fagradalsfjall lauk opnaðist um 300 metra löng sprunga við norðanverða Meradali, við norðurenda hrauns sem rann 2021, og nálægt Meradalahnjúkum. Jarðskjálftahrina var vikurnar áður og 3 dögum áður var skjálfti upp á 5,5 nálægt Grindavík. Sprungan sem opnaðist var lengri og gosið öflugra en í síðasta gosi þegar það hófst.
 Hún þéttist í nokkur gosop og einn aðalgíg fyrstu vikuna. Gosið stóð í um 18 daga. Það var 8% rúmmáls gossins í Geldingadölum og fjórðungur flatarmáls þess.

Þróun
6. ágúst: Sprungan hefur dregist saman og virkni er í 3 gosopum/gígum. Hættusvæði hefur verið skilgreint og möguleiki er á nýjum sprungum.
9. ágúst: Yfirvöld ákváðu að meina börnum undir 12 ára að fara að gosstöðvunum en ferðamenn höfðu virt lokanir vegna veðurs að vettugi dagana áður og lent í hrakningum.
16. ágúst: Dregið hefur úr hraunflæði og var það þriðjungur þess sem var fyrstu viku gossins.
20. ágúst: Engin kvika er sjáanleg en rýkur úr gígnum.
21. ágúst: Engin virkni sjáanleg.

Tenglar
Upplýsingasíða Jarðvísindastofnunar

Tilvísanir

2022
Eldgos á Íslandi

Eldgosið við Meradali 2022


Mühlbach ist ein Gemeindeteil der Stadt Dietfurt an der Altmühl und eine Gemarkung im Landkreis Neumarkt in der Oberpfalz in Bayern.

Lage
Das Pfarrdorf liegt in der südlichen Frankenalb im Altmühltal an der Staatsstraße 2230 südöstlich von Dietfurt an der Altmühl. Einziger Ort auf der Gemarkung ist Mühlbach.

Am Ortsrand entspringt der gleichnamige Mühlbach aus einer Karstquelle.

Geschichte
Eine Besiedlung lässt sich bereits im Jungpaläolithikum (ca. 50000 bis 10000 Jahre a. Chr. n.) nachweisen. In der Fischleitenhöhle wurden Spuren des Auringnacmenschen gefunden.

Während der Römerzeit in Südbayern (15 v. Chr. bis ins 5. Jahrhundert n. Chr.) lag Mühlbach außerhalb der römischen Provinz Raetien im Vorfeld der Limesgrenze. Aus dieser Zeit sind kaum archäologische Funde bekannt. Doch bei Grabungen wurde eine römische Münze gefunden. Das Gebiet gehört auch zum frühen Siedlungsraum der Germanen.

Im Mittelalter stand im Ort ein Schloss der Grafen von Grögling-Hirschberg. Darin unterzeichnete am 8. September 1304 der letzte Graf Gebhard VII. sein Testament ("... Mühlbach iuxta oppidum nostrum Dietfurt ..."; ... Mühlbach in der Nähe unserer Stadt Dietfurt ...) das die territorialen Grenzen in dieser Gegend für viele Jahrhunderte festlegte. Mühlbach kam mit Dietfurt damals zum Herzogtum Bayern.

Der 1835 bis 1846 erbaute Ludwig-Donau-Main-Kanal führte an Mühlbach vorbei. Bei Mühlbach gab es eine Ladestelle (Anlände) für den Güterumschlag. 1950 wurde der Ludwigskanal wieder aufgelassen und in den 1990er Jahren größtenteils beim Bau des Main-Donau-Kanales überformt. Ein kleiner Abschnitt sowie die Schleuse 12 sind erhalten geblieben.

Die Gemeinde Mühlbach hatte 1961 eine Fläche von 1050,44 Hektar und bestand aus den Orten Mühlbach und Schweinkofen. 1880 wurde sie aus dem Bezirksamt Hemau in das Bezirksamt Beilngries umgegliedert und kam 1909 zum Bezirksamt Riedenburg, dem späteren Landkreis Riedenburg. Ihre größte Einwohnerzahl hatte die Gemeinde im Jahr 1950 mit 368. Am 1. Januar 1972 wurde die Gemeinde in die Stadt Dietfurt an der Altmühl eingegliedert, die am 1. Juli 1972 zum Landkreis Neumarkt in der Oberpfalz kam.

Bildung, Kultur und Sehenswürdigkeiten

Katholische Kirche Maria Heimsuchung

Mühlbach ist eine uralte Pfarrei, die im Mittelalter zum Kloster Altmühlmünster gehörte. Die Pfarrkirche wurde in der heutigen Form 1722 erbaut. Das Gotteshaus ist der Hl. Maria geweiht. Hinter dem Hochaltar befindet sich eine gotische Kapelle mit zahlreichen gut erhaltenen Fresken aus der Zeit, der Chor der ehemals gotischen Kirche. Der schöne Hochaltar mit seinen vier Säulen stammt aus der Zeit des barocken Kirchenneubaus im 18. Jahrhundert.

KATH. PFARRKIRCHE ST. MARIA. Matrikel R., S. 283. — VO. IV, 206, 303; XXXVI, ɪʒo, 186. — Hohn IV, 124. — Sax, S. 175. — Zoller, Riedenburg, S. 69. — Maltheserordensliteral. Nr. 251∕2, Reichsarchiv München, fol. 281 ff.

Mühlbachquellhöhle
Die Mühlbachquellhöhle ist eine der ersten entdeckten Flusshöhlen der Fränkischen Alb. Ihr entspringt eine der größten Karstquellen Nordbayerns, die Mühlbachquelle. Dieses wasseraktive und großräumige Höhlensystem mit vermessenen über 10 Kilometern Länge wird durch die Höhlenforscher der Karstgruppe Mühlbach (KGM) wissenschaftlich erforscht.

Jurahaus-Ensemble Obermühle

Das denkmalgeschützte Mühlen-Ensemble besteht aus insgesamt vier Gebäuden: Wohn- und Mühlentrakt, Steinstadel, ehemaliger Sägemühlstadel und ehemaliges Badhaus. Die Gebäude sind – wie es für Jurahäuser typisch ist – alle mit Stein gedeckt. Weitere Bauwerke sind der Teich der Mühlbachquelle mit seinen Wehranlagen, das eiserne Wasserrad sowie eine hölzerne, mit Zwicktaschen gedeckte Brücke über das Wehr.
Im Steinstadel sowie im Erdgeschoss des Sägemühlstadels ist ganzjährig die Ausstellunge "Stein.Wasser.Höhle" zu besichtigen, die über die Geschichte und Sanierung der Obermühle, den Haustyp der Jurahäuser sowie die Erforschung der Mühlbachquellhöhle informiert.

Öffentlicher Bücherschrank und Bookcrossing-Zone
Seit April 2013 befindet sich ein Öffentlicher Bücherschrank im Holzhäuschen auf dem Kirchplatz.

Aus- und Fortbildungszentrum Mühlbach Kaminkehrerinnung

Das Aus- und Fortbildungszentrum der Kaminkehrerinnung Unterfranken, Oberfranken und Oberpfalz ist eine der modernsten Weiterbildungsstätten im Schornsteinfegerhandwerk. Der Leiter des Bildungszentrums ist Peter Wilhelm. 1971 erwarb die Kaminkehrerinnung die ehemalige Volksschule in Mühlbach mit ca. 5000 m². Ab diesem Zeitpunkt wurde die Einrichtung der Schule mit Lehrsälen, einer Aula, Versuchsräumen und Lehrwerkstätten ausgestattet und weiter ausgebaut.

Vereine
 Freiwillige Feuerwehr Mühlbach/Schweinkofen
 Gartenbauverein
 Katholische Landjugend Mühlbach/Schweinkofen
 Frauenkreis Mühlbach/Schweinkofen
 Mühlbacher Musikanten

Literatur

 Friedrich Hermann Hofmann und Felix Mader (Bearbeiter): Die Kunstdenkmäler von Oberpfalz & Regensburg. XII Bezirksamt Beilngries. I. Amtsgericht Beilngries. München: R. Oldenbourg Verlag 1908 (Nachdruck 1982), S. 151–153
 Kalender für katholische Christen 1909, Seite 67. "Die vormalige Johanniter (Malteser) Pfarrei Mühlbach a.d. Altmühl (Oberpfalz); Dr. theol. Georg Neckermann, Pfarrer von Mühlbach
 Kalender für katholische Christen 1910, Seite 76 Ziff. 13. "Die Johanniter= (Malteser) Komturei Altmühlmünster mit den inkorporierten Pfarreien Altmühlmünster, Mühlbach, Zell und Wolfsbuch"
 Kalender für katholische Christen 1911, Seite 78, Ziff. 22. Fortsetzung des Aufsatzes aus 1910
 Felix Mader: Geschichte des Schlosses und Oberamtes Hirschberg. Eichstätt: Brönner & Daentler 1940, S. 229–234

Weblinks

 Archäologische Bestandsaufnahme, Universität Erlangen-Nürnberg

 Mühlbachquellhöhle
 Website des Jurahausensembles Obermühle in Mühlbach

Einzelnachweise

Geographie (Dietfurt an der Altmühl)
Ort im Landkreis Neumarkt in der Oberpfalz
Ehemalige Gemeinde (Landkreis Neumarkt in der Oberpfalz)
Gemeindeauflösung 1971
Kirchdorf (Siedlungstyp)

Mühlbach (Dietfurt an der Altmühl)


Bamidele "Dele" Jermaine Alli (Milton Keynes, 11. travnja 1996.) engleski je nogometaš koji igra na poziciji ofenzivnog veznog. Trenutačno igra za Everton.

Rođen i odrastao u Milton Keynesu, pridružio se omladinskoj momčadi Milton Keynes Donsa u dobi od 11 godina i nametnuo se u prvi tim pet godina kasnije, tijekom sezone 2012./13. Tijekom sljedećih dvije i pol godine upisao je 88 službenih nastupa za momčad, postigavši 24 gola. Potpisao je za Tottenham Hotspur u veljači 2015. godine za novčanu naknadu od 5 milijuna funti, a posuđen je natrag Donsima do kraja sezone. U prve dvije sezone Alli proglašen je PFA Mladim igračem godine te je uvršten u sastav PFA Momčadi godine.

Klupska karijera

Milton Keynes Dons

Alli se pridružio omladinskom pogonu Milton Keynes Donsa nakon igranja za City Colts, kada je imao 11 godina. Debitirao je kao šesnaestogodišnjak 2. studenog 2012. godine, ušavši kao zamjena za Jaya O'Sheu u 0:0 remiju protiv Cambridge Cityja u prvoj rundi FA kupa na Milton Roadu. Njegov prvi dodir s loptom u profesionalnoj karijeri bio je dodavanje petom. Prvi pogodak je postigao u uzvratnoj utakmici s Cambridge Cityjem koju je Milton Keynes Donsa dobio 6:1.

U sezoni 2013./14., Alli je postao regularni igrač prvog sastava Donsa. U svom prvom nastupu u natjecanju EFL Trophy, postigao je pogodak u 2:0 pobjedi nad Northampton Townom kojom je Dons prošao u iduću rundu. Dana 28. rujna, Alli je postigao svoj prvi ligaški gol u 4:1 pobjedi protiv Stevenagea.

Privatni život
Alli je rođen u Milton Keynesu, od majke Denise i oca Kehinde. Otac mu se preselio u Sjedinjene Američke Države tjedan dana nakon njegovog rođenja. Allija je u početku odgojila njegova majka koja je imala problema s alkoholom. S devet godina preselio se s ocem u Nigeriju, gdje je proveo dvije godine u međunarodnoj školi prije nego što se vratio u Milton Keynes živjeti s majkom.

S 13 godina preselio se u kuću obitelji Alana i Sally Hickford, koji su roditelji drugog mladog nogometaša Milton Keynes Donsa. Alli je bio navijač Liverpoola te je odrastao gledajući Stevena Gerrarda, njegovog idola iz djetinjstva. U Gerrardu i Franku Lampardu vidio je dobre uzore, s obzirom kako se ponašaju kao profesionalci.

Uspjesi

Klupski
Milton Keynes Dons

 Football League One: doprvak 2014./15.

Tottenham Hotspur
 UEFA Liga prvaka: doprvak 2018./19.

Reprezentativna
 UEFA Liga nacija: treće mjesto 2018./19.

Izvori

Vanjske poveznice
 Dele Alli na web-stranici Tottenham Hotspura
 Dele Alli na web-stranici Engleskog nogometnog saveza

Engleski nogometaši
Nogometaši Tottenham Hotspura
Nogometaši Evertona
Nogometaši Beşiktaşa
Aktivni nogometaši

Dele Alli


Diedenbergen

|}

Hofheim am Taunus

|}

Langenhain

|}

Lorsbach

|}

Marxheim

|}

Wallau

|}

Wildsachsen

|}

Weblinks

Einzelnachweise

Hofheim am Taunus
!

Liste der Kulturdenkmäler in Hofheim am Taunus


مقدونيا الشمالية (رسمياً: جمهورية مقدونيا الشمالية) جمهورية استقلت في العام 1991 كانت جزءا من جمهورية يوغوسلافيا الاتحادية السابقة.

 مقدونيا القديمة وهي مملكة إغريقية (يونانية قديمة) حكمها المقدونيون القدماء، ظهرت في القرن التاسع قبل الميلاد وأصبحت في العام 146 ق.م. جزءا من الجمهورية الرومانية.
 مقدونيا الشرقية وتراقيا أحد أقاليم دولة اليونان المعاصرة.
 مقدونيا الغربية أحد أقاليم دولة اليونان المعاصرة.
 مقدونيا الوسطى أحد أقاليم دولة اليونان المعاصرة.

صفحات توضيح أسماء أماكن

مقدونيا (توضيح)


Matt Haig (Sheffield, 3 de julho de 1975) é um romancista e jornalista inglês. Ele escreveu livros de ficção e não-ficção para crianças e adultos, muitas vezes no gênero de ficção especulativa. É um autor best-seller internacional com livros publicados em mais de 30 idiomas.

Biografia
Haig nasceu em 1975 em Sheffield, Inglaterra. Ele estudou Inglês e História na Universidade de Hull. Começou a sua carreira como jornalista, tendo colaborado com conceituadas publicações britânicas. Iniciou sua carreira como escritor de ficção em 2004.

Em agosto de 2018, ele escreveu letras para o álbum de música do cantor e compositor inglês Andy Burrows, cujo título foi derivado do livro de Haig, Reasons to Stay Alive.

Haig é casado com Andrea Semple; eles têm dois filhos e um cachorro. Ele reside em Brighton, Sussex. Com o ensino doméstico ele educa seus filhos em casa. Alguns de seus trabalhos - especialmente parte dos livros de não-ficção - são inspirados no colapso mental que sofreu quando tinha 24 anos. Ele ainda sofre de ansiedade de vez em quando e se identifica como ateu.

Obras
 The Last Family in England (2004)
 The Dead Fathers Club (2006) Sociedade dos Pais Mortos (Record, 2011)
 The Possession of Mr Cave (2008) A possessão do Sr. Cave (Record, 2012)
 The Radleys (2010) Os Radley (Record, 2011)
 The Humans (2013)
 How to Stop Time (2017)
 The Midnight Library (2020); A Biblioteca da Meia-Noite (Bertrand, 2021)

Infantis
 Shadow Forest (2007) Floresta Sombria (Record, 2013)
 Runaway Troll (008)
 To Be A Cat (2013)
 Echo Boy (2014)
 A Boy Called Christmas (2015)
 The Girl Who Saved Christmas (2016)
 Father Christmas and Me (2017)
 The Truth Pixie (2018)
 Evie and the Animals (2019)
 The Truth Pixie Goes to School (2019)
 Evie in the Jungle (2020)

Não-ficção
 How Come You Don't Have An E-Strategy (2002)
 Brand Failures (2003)
 Brand Royalty (2004)
 Brand Success (2011)
 Reasons to Stay Alive (2015) Razões para Continuar Vivo (Intrínseca, 2017)
 Notes on a Nervous Planet (2018) Observações Sobre Um Planeta Nervoso (Intrínseca, 2020)
 The Comfort Book (2021) O Livro do Conforto (Intrínseca, 2021)

Alunos da Universidade de Hull
Pessoas vivas
Nascidos em 1975
Ateus da Inglaterra
Naturais de Sheffield
Romancistas da Inglaterra
Jornalistas da Inglaterra

Matt Haig


Pharrell Lanscilo Williams (f. 5. apríl 1973) er bandarískur söngvari, rappari, framleiðandi, lagahöfundur og frumkvöðull. Ásamt Chad Hugo, stofnaði hann hipphopp og R&B tvíeykið The Neptunes í upphafi 10. áratugsins. Árið 1999 varð hann söngvari hljómsveitarinnar N.E.R.D. sem hann stofnaði einnig með Hugo og trommaranum Shay Haley. Williams er oft talinn vera einn áhrifamesti framleiðandi 21. aldar og hefur veitt mikinn innblástur í nútíma tónlist.

Útgefið efni

Breiðskífur
 In My Mind (2006)
 Girl (2014)

Stuttskífur
 Glory (2012)
 Change Your Life (2013)
 iTunes Festival: London 2013 (2013)
 Survive the Summer (2018)
 Wicked Lips (2019)

Blandspólur
 In My Mind: The Prequel (2006)

Samvinnuplötur

Með N.E.R.D.
 In Search Of... (2002)
 Fly or Die (2004)
 Seeing Sounds (2008)
 Nothing (2010)
 No One Ever Really Dies (2017)

Með The Neptunes
 The Neptunes Present... Clones (2003)

Tilvísanir

Tenglar

Bandarískir söngvarar
Bandarískir upptökustjórar
Bandarískir rapparar

Pharrell Williams


Aydın'ın ilçeleri 17 tanedir.

 Efeler (Merkez ilçe)
 Bozdoğan
 Buharkent
 Çine
 Didim
 Germencik
 İncirliova
 Karacasu
 Karpuzlu
 Koçarlı
 Köşk
 Kuşadası
 Kuyucak
 Nazilli
 Söke
 Sultanhisar
 Yenipazar

Kaymakamlar
Hâlen görevde olan Vali ve ilçe kaymakamları aşağıdaki tabloda gösterilmiştir.

Belediyeler

Belediye Başkanları
2019 Yerel seçimleri sonucu  seçilerek göreve başlayan Büyükşehir ve ilçe belediye başkanlıklarının bilgileri aşağıdadır.

Belediye Meclisleri
Büyükşehir Belediye Meclisi, ilçelerin meclis üyelerinin bir kısmından oluşur. Bu sayılar genel toplama eklenmez. İlçe belediye başkanları ve seçecekleri kontenjan adayları, büyükşehir meclisinin bir kısmını oluşturur. Diğerleri ilçe nüfusu ve partinin aldığı oy oranına göre belirlenir.

Aydın Büyükşehir Belediye Meclisi  üye sayısı 82, İlçe belediyelerinin toplam üye sayısı 329'dur.

Nüfus

Güncel Nüfus Değerleri (TÜİK 6 Şubat 2023 verileri )

Aydın İl Nüfusu: 1.148.241 (2022 sonu). İlin yüzölçümü 8.117 km²'dir. İlde km²'ye 141 kişi düşmektedir. (Yoğunluğun en fazla olduğu ilçe: 494 kişi ile Kuşadası'dır)

İlde yıllık nüfus artış oranı %1,25 olmuştur. 6 Şubat 2023 TÜİK verilerine göre 17 İlçe ve belediye, bu belediyelerde toplam 671 mahalle bulunmaktadır.

Nüfus artış oranı en yüksek ve en düşük ilçeler: Didim (%3,27)- Karacasu (-% 2,15).

Yıllara göre ilçe nüfusları

Konum

*Metropol ilçelerin merkeze uzaklıkları, kaymakamlık ile valilik arasındaki uzaklıktır.

Ayrıca bakınız
 Aydın ilindeki yerleşim yerleri listesi

Kaynakça

İlçeleri
Türkiye'nin ilçeleri listeleri

Aydın'ın ilçeleri