A teoria das cordas Twistor é uma teoria para unir twistor e teoria das cordas proposta por Edward Witten, em 2003, incorporando o modelo topológico B da teoria das cordas no espaço twistor. A teoria é uma equivalência entre N = 4 teoria de supersimétrica de Yang-Mills e a teoria perturbativa topológica das cordas do modelo B no espaço twistor.

Antecedente
A teoria Twistor foi introduzida por Roger Penrose na década de 1960 como uma nova abordagem para a unificação da teoria quântica com a gravidade. O espaço Twistor é um espaço projetivo complexo tridimensional no qual as quantidades físicas aparecem como certas deformações estruturais. O espaço-tempo e os campos físicos familiares surgem como consequências dessa descrição. Mas o espaço twistor é quiral com objetos canhotos e destros tratados de forma diferente. Por exemplo, o gráviton para gravidade e o glúon para a força forte são ambos destros.

Durante este período, Edward Witten foi um dos principais desenvolvedores da teoria das cordas. Em 2003, ele produziu um artigo mostrando como a teoria das cordas pode ser introduzida no espaço twistor para fornecer um modelo físico completo incorporando campos destros e canhotos juntamente com suas interações completas.

A contribuição mais importante da teoria das cordas twistor tem sido no cálculo das amplitudes de espalhamento de colisão partícula-partícula, que determinam as probabilidades dos possíveis processos de espalhamento. Witten mostrou que eles têm uma estrutura notavelmente simples no espaço twistor; em particular amplitudes são suportadas em curvas algébricas. Isso permitiu uma melhor compreensão das observações experimentais em colisores de partículas e insights profundos sobre a natureza das diferentes teorias de campo quântico. Esses insights, por sua vez, levaram a novos insights na matemática pura. Tais tópicos incluem fórmulas de resíduos de Grassmann, o amplituedro (amplituhedron) e a ligação holomórfica.

Geometria algébrica
Física
!Mais Teoria da História na Wiki (Wikiconcurso de edição)

Teoria das cordas Twistor


Mick Lally est un acteur irlandais né le  à Tourmakeady et décédé le  à Dublin.

Biographie

Filmographie

Cinéma

Télévision
 1979 : Thursday Play Date : Eddie Nolan (1 épisode)
 1979 : Roma : Benny Brady
 1980 : Strumpet City (1 épisode)
 1980-1982 : Bracken : Miley Byrne (9 épisodes)
 1982 : L'Année des Français : frère Murphy (3 épisodes)
 1983-2000 : Glenroe : Miley Byrne (18 épisodes)
 1983 : The Irish R.M. : Jer Keohane (1 épisode)
 1984 : A Painful Case : James Duffy
 1994 : Scarlett : l'entraîneur de chevaux (1 épisode)
 2001 : Ballykissangel : Louis Dargan (8 épisodes)

Notes et références

Liens externes

Acteur irlandais
Naissance en novembre 1945
Naissance dans le comté de Mayo
Décès en août 2010
Décès à 64 ans
Décès à Dublin
Étudiant de l'université nationale d'Irlande à Galway
Personnalité critiquant les religions

Mick Lally


Terra Tolis je predio u Bosni i Hercegovini. Plodna je i plavna ravnica.
Omeđena je rijekama Savom, Bosnom, Tinjom i planinom na jugu do Spreče. Prostrana ravnica proteže se s obje strane rijeke Tolise.
U povijesti se prvi put spominje 1244., kad hrvatsko-ugarski kralj Bela IV. plavnu ravnicu rijeke Tolise (Terru Tolis) je darovao đakovačkom biskupu radi osnivanja hrvatske katoličke župe. Ravnica je bila čestim poprištem bojevanja, naselja su zaredom paljena i do ognjišta uništavana, ali su uvijek iznova iz blata ustajala. Tijekom sedam i pol stoljeća na ovom prostoru promijenilo se više od deset država.

Prva škola za pučko obrazovanje u cijeloj Bosni i Hercegovini dok je još bila pod osmanskom vlašću osnovana je u Tolisi 1823. prema zamisli fra Ilije Starčevića. Također je jedna od prvih i najveća zidana crkva u BiH pod Osmanlijama sagrađena je u središtu župe Tolisa. Sagrađena je uz službenu osmansko dopuštenje (ferman), a u organizaciji fra Martina Nedića, velikog hrvatskog ilirskog književnika. Nešto poslije sagrađen je veliki slavni samostan s neprocjenjivom vrijednošću muzeja i knjižnice. U Terri Tolis prva udruga za zaštitu zemljoradnika "Zadruga Orašje" osnovana je u Tolisi 1904., kao i prvo kinološko društvo. Kulturno-umjetničko društvo "Kralj Tomislav" osnovano je 1927. godine. godine.

Izvori

Vanjske poveznice
Forum Terra Tolise Zemljovid

Zemljopis Bosne i Hercegovine
Povijest Hrvata Bosne i Hercegovine

Terra Tolis


Scott Brooks (* 31. Juli 1965 in French Camp, Kalifornien) ist ein US-amerikanischer Basketballtrainer und ehemaliger -spieler. Als 1,80 Meter großer Point Guard war Brooks zehn Jahre in der NBA aktiv, bevor er eine Karriere als Trainer einschlug. Seit der Saison 2008/09 bis zum Sommer 2015 war er Cheftrainer der Oklahoma City Thunder, 2010 gewann er die Wahl zum Trainer des Jahres. Zuletzt war er als Head Coach der Washington Wizards tätig.

Laufbahn

Spielerkarriere
Brooks spielte zunächst ein Jahr College-Basketball für das Team der Texas Christian University und anschließend eine Saison lang am kleinen Community College San Joaquin Delta College in Kalifornien. Sein drittes und viertes Collegejahr verbrachte er an der University of California, Irvine, wo er im Abschlussjahr pro Spiel im Schnitt 23,8 Punkte erzielte. Im Jahr 2001 wurde er in die Hall of Fame der Universität aufgenommen.

Nachdem ihn im NBA-Draft 1987 kein NBA-Klub ausgewählt hatte, schloss Brooks sich den von Bill Musselman trainierten Albany Patroons in der Continental Basketball Association (CBA) an. Die Patroons gewannen den Meistertitel und Brooks wurde ins All-Rookie Team gewählt. Danach spielte er kurzzeitig für die Fresno Flames in der World Basketball League, bevor er 1988 bei den Philadelphia 76ers seinen ersten NBA-Vertrag bekam. In der ersten Saison war der 1,80 m große Brooks dort zweiter Point Guard hinter Maurice Cheeks.

Insgesamt zehn Spielzeiten war Brooks als Backup Point Guard – nur 7 seiner 680 Spiele in der regulären Saison bestritt er von Anfang an – in der NBA aktiv. Auf die Sixers folgten die Minnesota Timberwolves (1990–1992), Houston Rockets (1992–1995), Dallas Mavericks (1995–1996), New York Knicks (1996–1997) und die Cleveland Cavaliers (1997–1998). Bei einer durchschnittlichen Einsatzzeit von 13,6 Minuten gelangen ihm während seiner NBA-Karriere im Schnitt 4,9 Punkte und 2,4 Assists. Sechsmal erreichte er mit seinen Teams die Play-offs. Größter Erfolg war der Gewinn der Meisterschaft mit den Rockets in der Saison 1993/94, allerdings kam Brooks nur in 5 der 23 Playoffspiele zum Einsatz.

Trainerkarriere
In der Saison 2000/01 war Brooks Spieler und zugleich Co-Trainer der Los Angeles Stars in der ABA. In der folgenden Saison wirkte er in der ABA als Cheftrainer bei den Southern California Surf und führte das Team zu einem Saisonergebnis von 23 Siegen bei 14 Niederlagen.

Nach Stationen als Co-Trainer bei den Denver Nuggets (2003–2006) und Sacramento Kings (2006–2007) wurde Brooks 2007 Co-Trainer von P. J. Carlesimo bei den Seattle SuperSonics. In die Saison 2008/09 startete das frisch nach Oklahoma City umgezogene Franchise mit nur einem Sieg aus 13 Spielen, sodass Trainer Carlesimo gefeuert wurde. Brooks übernahm als Interimstrainer und führte die Thunder, die zwischenzeitlich sogar eine Bilanz von 3 zu 29 aufwiesen, mit 22 Siegen gegenüber 47 Niederlagen noch zu einer Saisonbilanz von 23 zu 59.

In der folgenden Spielzeit, der ersten vollen Saison unter seiner Leitung, erreichte die Mannschaft mit 50 Siegen bei 32 Niederlagen den achten Platz der Western Conference und damit den Einzug in die Play-offs. Die Steigerung um 27 Siege im Vergleich zur Vorsaison war die achtbeste derartige Leistungssteigerung in der Geschichte der NBA. Aus dem im Vorjahr noch weit abgeschlagenen Team einen Playoffteilnehmer geformt zu haben, brachte Brooks die Auszeichnung als Trainer des Jahres ein. Das Aus in den Play-offs kam in der ersten Runde gegen die Los Angeles Lakers, wo Oklahoma City dem späteren Meister mit 2:4 unterlag.

Die Saison 2010/11 beendeten die Oklahoma City Thunder mit einer Bilanz von 55 zu 27 auf dem vierten Platz der Western Conference. In den Playoffs setzte sich das Team 4:1 gegen die Denver Nuggets und 4:3 gegen die Memphis Grizzlies durch, bevor es im Conference-Finale mit 1:4 gegen den späteren Meister Dallas Mavericks ausschied.

In der Saison 2011/12 wurde Brooks als Trainer der zu diesem Zeitpunkt die Western Conference anführenden Oklahoma City Thunder für das NBA All-Star Game 2012 zum Trainer der West-Auswahl berufen.

Nachdem die Thunder in der Spielzeit Saison 2014/15 die Playoffs verpassten, wurde Brooks nach Saisonende von seinen Aufgaben als Head Coach entbunden und durch Billy Donovan ersetzt.

Zur Saison 2016/17 wurde Brooks neuer Headcoach der Washington Wizards, die sich zuvor von ihrem bisherigen Headcoach Randy Wittman getrennt hatten. Bei dem Team aus der Hauptstadt erhielt Brooks einen Vertrag bis 2021. Am 16. Juni 2021 gaben die Wizards bekannt, dass man sich mit Brooks nicht auf eine Vertragsverlängerung einigen konnte.

Weblinks
 Trainerprofil auf nba.com

 Trainerstatistiken auf basketball-reference.com

Belege

Basketballtrainer (Vereinigte Staaten)
Basketballspieler (Philadelphia 76ers)
NBA-Meister
US-Amerikaner
Geboren 1965
Mann
Person (Washington Wizards)

Scott Brooks


85200 Johnhault este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
85200 Johnhault este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Observatorul Palomar de Andrew Lowe. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,56 ua, o excentricitate de 0,18 și o înclinație de 5,3° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 85001-86000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1991
Centura de asteroizi

85200 Johnhault


Tunguliðsá er en lille elv på øen Vágar i Færøerne, som rinder gennem bygden Sørvágur. Den løber ind i en anden mindre elv kaldet Hanusará.

Elve på Færøerne
Vágar

Tunguliðsá


La Ley de Preferencias Arancelarias Andinas y Erradicación de la Droga, conocida como ATPDEA (siglas en inglés para "Andean Trade Promotion and Drug Eradication Act") fue un sistema de preferencias comerciales por los cuales Estados Unidos otorgaba acceso libre de aranceles a una amplia gama de las exportaciones de cuatro países andinos: Bolivia, Colombia, Ecuador y Perú, como una compensación económica por la lucha contra el tráfico de drogas.

Fue promulgada el 31 de octubre de 2002 como un reemplazo para la similar Ley de Preferencias Comerciales Andinas (ATPA). El propósito de este sistema de preferencias fue fomentar el desarrollo económico en los países andinos para proporcionar alternativas a la producción de cocaína.

Síntesis histórica
El 4 de diciembre de 1991, bajo el gobierno de George H. W. Bush, Estados Unidos promulgó la Ley de Preferencias Comerciales Andinas (ATPA), eliminando los aranceles sobre una serie de productos de Bolivia, Colombia, Ecuador y Perú. Su objetivo era el fortalecimiento de las industrias legales en estos países, como alternativas a la producción y tráfico de drogas. El programa fue renovado el 31 de octubre de 2002 por el gobierno de George W. Bush bajo el nombre de Ley de Preferencias Arancelarias Andinas y Erradicación de la Droga (ATPDEA).

Bajo la ley renovada, los productos exentos de aranceles andinos aumentaron de alrededor de 5.600 a unos 6.300. El ATPDEA debía expirar el 31 de diciembre de 2006, pero fue renovado por el congreso estadounidense para un período de seis meses, hasta el 30 de junio de 2007.  Una nueva prórroga fue concedida el 28 de junio de 2007, esta vez por ocho meses, hasta el 29 de febrero de 2008.  El Congreso de Estados Unidos aprobó una tercera renovación por diez meses el 28 de febrero de 2008, al 31 de diciembre de 2008.

En noviembre de 2008, el presidente George W. Bush pidió al Congreso eliminar a Bolivia del acuerdo debido a la falta de cooperación en los esfuerzos antinarcóticos. El 14 de diciembre de 2009, la Cámara de Representantes de los Estados Unidos aprobó la prórroga de dicho plan por un período de un año. El 12 de febrero de 2011, el Senado de los Estados Unidos no renovó el plan y que ya ha caducado en la actualidad.

Impacto
El ATPDEA ha impulsado el crecimiento del comercio entre los Estados Unidos y los cuatro países andinos, las exportaciones estadounidenses a la región aumentaron de US$ 6,463.8 millones en el 2002 a US$ 11,636.5 millones en el 2006; mientras que las importaciones aumentaron de US $ 9,611.5 millones a US$ 22,510.6 millones en el mismo período. A partir del 2006 las principales exportaciones andinas a Estados Unidos en virtud de la ATPDEA fueron de aceite, ropa, cátodos de cobre, flores, joyas de oro, los espárragos y el azúcar. Del total de las importaciones estadounidenses del 2006 en virtud de la ATPDEA, Ecuador representó el 60%, Colombia el 36%, Perú el 24% y Bolivia el 1%. Según un informe de septiembre de 2006 por la United States International Trade Commission, el ATPDEA ha tenido un efecto positivo en la economía estadounidense y en los consumidores, así como también la reducción de cultivos de drogas y exportación relacionada con la creación de empleos en la región andina.

En 2013 Colombia y Perú establecieron un acuerdo comercial con Estados Unidos que fue negociado durante varios años, mientras que Ecuador se retiró voluntariamente del acuerdo.

Véase también
Tratado de Libre Comercio entre Colombia y Estados Unidos
Tratado de Libre Comercio Perú-Estados Unidos
Organización Mundial del Comercio
GATT
Ronda de Tokio
Acuerdo Estratégico Trans-Pacífico de Asociación Económica (TPP)
Asociación Transatlántica para el Comercio y la Inversión (TTIP)
Acuerdo Integral de Economía y Comercio (CETA)
Asociación de Naciones del Sudeste Asiático
Foro de Cooperación Económica Asia-Pacífico
BRICS
CAFTA
FastTrack
Mercosur
Tratado de libre comercio
Unión Europea
Arbitraje de diferencias inversor-estado
Acuerdo
Crisis diplomática entre Estados Unidos y México de 2017

Referencias

Bibliografía
 Office of the United States Trade Representative. New Andean Trade Benefits. September 25, 2002.
 Office of the United States Trade Representative. , January 31, 2001.
 Office of the United States Trade Representative. . April 30, 2007.
 Reuters. Congress extends Andean trade benefits 10 months. February 28, 2008.
 Reuters. US Senate OKs 8-month Andean trade pact extension. June 28, 2007.
 The White House. Andean Trade Promotion and Drug Eradication Act. October 31, 2002.

Enlaces externos
 Sitio del Ministerio de Comercio de Colombia sobre el ATPDEA
 Sitio del Ministerio de Comercio de Perú sobre el ATPDEA
 United States Trade Representative site on the ATPDEA

Comercio en Colombia
Economía de Bolivia
Economía de Ecuador
Economía de Perú
Política comercial de Estados Unidos
Relaciones Colombia-Estados Unidos


Pluralismul în economie este un curent care susține schimbarea modului de predare și de cercetare în economie pentru a aduce o mai mare deschidere în abordările, subiectele și punctele de vedere discutate. Scopul mișcării este acela de a "...revigora disciplina ... [și a aduce] economia înapoi în serviciul societății". Unii cercetători susțin că economia a dat dovada de un pluralism științific mai mare în trecut comparativ cu abordarea monistă, foarte răspândită astăzi. Pluralismul încurajează includerea unei mai mari varietăți de teorii economice neoclasice și heterodoxe—inclusiv economia clasică, post-keynesiană, instituțională, ecologică, evolutivă, feministă, marxistă și austriacă, afirmând că "fiecare tradiție de gândire aduce ceva unic și valoros cercetării economice".

Istoric
Criticii economiei tradiționale au solicitat o reformă a disciplinei în trecut. Prin urmare, mișcarea pentru pluralism își are originea în mișcările de mare amploare pentru schimbări progresive din anii 1960 și 1970. În anul 1971, la Universitatea din Sydney, economiștii Frank Stilwell și Steve Keen au militat pentru o abordare pluralistă și critică a economiei. În 1992, o petiție scrisă de Geoffrey Hodgson, Uskali Mäki, și Deirdre McCloskey a fost publicată ca reclamă plătită în American Economic Review. Petiția a fost descrisă ca o "pledoarie pentru o economie riguroasă si pluralistă" și a fost precedată de o comisie a Asociației Economice Americane , intitulată "Raportul Comisiei privind educația postuniversitară ". Mulți critici ai economiei tradiționale au început să se descrie ca susținători ai pluralismului și au format grupuri sau organizații, cum ar fi Confederația Internațională a Asociațiilor pentru Reformă în Economie (ICARE).
În anul 2000, studenții de la École normale supérieure au protestat și au anunțat crearea mișcării economice post-autști. în mod similar, studenții de la Universitatea din Cambridge și Universitatea din Missouri-Kansas City au organizat petiții în 2001, iar în 2011 la Cambridge, a fost formată societatea pentru pluralism economic pentru a promova gândirea pluralistă și presiuni pentru reforma curriculară în universitate. În anul 2009, Fundația pentru Dezvoltarea Economică Europeană (FEED) a organizat o pledoarie pentru pluralism economic, cu peste 2.000 de semnături în prima lună. În plus, primul volum al Jurnalului Internațional de Pluralism și Educație Economică a fost înființat și publicat, împreună cu Manualul de Educație Economică Pluralistă.

În 2011, studenții din cadrul Universității Harvard au organizat un turneu din clasa Principiilor Economice, care se opunea prezentărilor unilaterale ale profesorului Greg Mankiw. Paul Krugman și Richard Layard au organizat un "Manifest pentru sensul economic", în 2012. Societatea Economică Post-Crash Manchester a publicat o petiție în noiembrie 2013 și a fost implicată în înființarea Reconsiderării Economiei.  De asemenea, au elaborat un curs intitulat "Bubbles, Panics and Crashes: Introducere în teoriile alternative de criză", pe care departamentul economic le-a respins.Grupurile de studenți din Regatul Unit au publicat un proiect de manifestare în aprilie 2014.  Pe 5 mai 2014, studenții economici din nouăzeci de țări au publicat o scrisoare universitară studențească și au format Inițiativa studenților internaționali pentru economia pluralistă.  Studenții au cerut pluralismul de teorii și metode pentru a oferi studenților economiei o înțelegere a implicațiilor sociale și morale mai largi ale deciziilor economice.În 2016, a fost creată Promovarea Pluralismului Economic pentru a lansa un dialog privind crearea unui sistem de acreditare pentru cursurile economice pluraliste.

Note

Legături externe
  The International Confederation of Associations for Pluralism in Economics
  The Association for Heterodox Economics
  The Post-autistic Economics Network
  The Association for Integrity and Responsible Leadership in Economics and Associated Professions
  World Economics Association
  Promoting Economic Pluralism

Școli de gândire economică și metodologie

Pluralism în economie


مجموعة مهندسي شبكة الإنترنت  هي جمعية دوليّة تضم المُصمين والمُشغلين والمُصنعين والباحثين العاملين في مجال تطوير بنية شبكة الإنترنت وتحسين أدائها. وهي تنظّم عملية تطوير المعايير الخاصّة بشكبة الإنترنت، خاصّة البروتوكولات والخدمات والوظائف المُرتبطة بحزمة بروتوكولات الإنترنت. لا يوجد متطلبات رسميّة للانضمام إلى هذه الجمعية. إنّ العمل في الجمعية تطوّعي بالكامل، ويتم تمويل أعمال ودراسات الباحثين من قبل الجهات التي يعملون فيها.

بدأت المجموعة نشاطها كفعاليّة مدعومة من الحكومة الفيدارليّة للولايات المتخدة الأميركيّة، ولكنّها تحوّلت، ومنذ العام 1993م، إلى العمل كهيئة لتطوير المعايير تحت إشراف مُجتمع الإنترنت، المنظمة الدوليّة غير الربحيّة التي تشرف على سياسات شبكة الإنترنت.

IETF اللجنة الخاصة لنظام الإنترنت.

هيئة عالمية كبيرة تفتح باب الاشتراك فيها لجميع مصمِّمي الشبكات. والدور الرئيسي لهذه الهيئة هو تطوير الإنترنت، وتقديم حلول للمشاكل التقنية التي قد تواجهها الإنترنت. وهي منظمة المعايير المفتوحة من دون أي عضوية رسمية أو متطلبات لهذه العضوية، فكل المشتركين والمدراء هم متطوعون.
فالـ IETF تطور وتروج معايير الإنترنت. وتتعاون مع ال رابطة الشبكة العالمية وهيئات المعايير القياسية ISO/IEC وتتعامل مع حزمة بروتوكولات الإنترنت و Internet Protocol Suite.

هدف هذه اللجنة هو جعل الإنترنت يعمل بشكل أفضل.
مهمتها تقديم نوعية عالية من هندسة الوثائق والتقنيات المتبعة التي تؤثر على الطريق المتبعة من قبل الناس لتنظيم واستخدام وإدارة الإنترنت بهدف جعل الإنترنت يعمل بشكل أفضل.
هذه الوثائق تتضمن معايير النظام وأفضل الممارسات المعاصرة ومستندات تعليمية متنوعة.

المنظمة

ال IETF قد نظمت ضمن عدد كبير من جماعات العمل وجماعات شكلية للنقاش informal Discussion Groups (BoF)s , كل منها يتعامل مع موضوع محدد. كل جماعة تهدف إلى اكمال العمل على هذا الموضوع ومن ثم نشره. كل جماعة عمل لديها رئيس معين (وأحياناً عدة رؤساء) متفقين سوية على قانون يحدد متى وما هو متوقع أن ينجزه عملهم.

العمل التقاني الفعلي لل IETF تتولاه جماعات العمل، والتي نظمت ضمن مجالات حسب الموضوع الذي تناقشه. والمجالات الحالية تتضمن: الإنترنت، التطبيقات، العموميات، العمليات والإدارة، التوجيه، الأمن، النقل، التطبيقات العاصرة....
كل مجال عمل يُشرَف عليه من قبل مدير له، وغالباً أكثر من مدير.هؤلاء المدراء هم المسؤولون عن تعيين رؤساء جماعات العمل.

مدراء ورؤساء مجالات العمل هم من يشكل مجموعة قيادة نظام الإنترنت (مجموعة مهندسي الإنترنت) وهو الهيئة التي تقوم بإدارة نشاظ ال IETF ومراجعة المعايير التي تضعها ال IETF.

ال IETF هي بشكل رسمي جزء من مجتمع الإنترنت (جمعية الإنترنت). يٌشرَف عليها مجلس نظام الإنترنت (IAB), وهو هيئة الاستشارات التكولوجية يقدم استشاراته وتوجيهاته لجماعة ال IETF , وكما يًحَكم ادعاءات الأشخاص، عندما يشتكي أحدهم من أن ال IESG قد أخطأت.

و IAB مسؤولة عن لجنة الاشراف الإدارية IAOC والتي تشرف على نشاط الدعم الإداري لل IETF أي (IASA).كما أن الـ (IAB) تدير لجنة عمل بحث الإنترنت (IRTF).

تاريخ

أول اِجتماع لل IETF كان في 16 كانون الثاني عام 1986 وكان متابعة للعمل الذي تقوم به لجنة العمل (GADS TASK FORCE).
في البداية كان الاجتماع يتم كل ثلاثة أشهر، ولكن منذ عام 1991 أصبح الاجتماع ثلاث مرات في العام. الممثلون من قبل الهيئات الغير حكومية أصبحوا يُدعَون ابتداء من الاجتماع الرابع لل IETF وخلال شهر تشرين الأول. منذ ذلك الحين أصبحت الاجتماعات مفتوحة للجميع. غالبية عمل ال IETF قد تم من خلال القوائم البريدية،
وحضور الاجتماعات ليس ضرورياً من قبل المساهمين.
كان عدد الحضور في الاجتماعات الأولية قليلاً جداً، بأقل من 35 شخص حضور للاجتماعات الخمسة الأولى. أعظم حضور في الاجتماعات ال 13 الأولى كان 120 شخص، هذا ما حدث في الاجتماع الثاني عشر الذي أُقيم في كانون الثاني عام 1989. هذه الاجتماعات كانت تنمو من حيث عدد الحضور وقدراً كبيراً في بدايات عام 1990. وقد كان عدد الحضور الأعظم في كانون الأول عام 2000 الاجتماع الذي عقد في سان دييغو في كاليفورنيا، حيث تجاوز عدد الحضور 3000 شخص وأما الآن فهو حوالي 1200.
خلال عام 1990 غير ال IETF الشكل المؤسساتي له من النشاط التابع لحكومة الولايات المتحدة الأمريكية إلى نشاط مستقل عالمي مرتبط بمجتمع الإنترنت.

العمليات

تفاصيل عمليات اللجنة قد تغيرت بشكل كبير كنشأتها، ولكن الآلية الأساسية تبقى بنشر المواصفات الأولية، والمراجعة والاختبار الفردي من قبل المشتركين وإعادة النشر، والتوافقية هي الاختبار الرئيسي لمواصفات ال IETF لتصبح معايير، فكل معيار لل IETF ينشر أولاً على شكل طلب للتعليق RFC وكل RFC يبدأ على شكل مسودة والخطوات الرئيسية لصنع معيار IETF هي كالتالي:1-نشر الوثيقة على شكل مسودة إنترنت. 2-استقبال التعليقات على هذه المسودة. 3-تعديل المسودة اعتماداً على التعليقات. 4-إعادة الخطوات السابقة عدداً من المرات.
5-الطلب من مدير المجال أخذ الطلب إلى ال IESG.
6-عمل بعض التعديلات المعتبرة من قبل ال IESG ومنها ما يمكن أن يمنعه من أن يكمل ليصبح معياراً.7-الانتظار ريثما يحرر من قبل محرر ال RFC.
معظم الصفات مركزة على البروتوكولات الفردية بدلاً عن الأنظمة المتشابكة بإحكام.وهذا ما جعل بروتوكولاتها مستخدمة في العديد من الأنظمة، ومعاييرها يعاد استخدامها من قبل الأشخاص والهيئات الذين يحدثون الأنظمة المتكاملة على سبيل المثال (3GPP IMS).

وبما أن اللجنة تعتمد على المتطوعين وعلى الاجتماعات فالنتائج ستكون بطيئة عندما يكون عدد المتطوعون قليلاً جداً لإقامة موضوع، أو كبير مما يجعل اللقاءات صعبة، أو عندما يكون المتطوعون يعوزون إلى الخبرة. ان العمل ضمن ال IETF في سبيل تعزيز السرعة لعملية صنع المعايير مستمرة، ولكن بسبب عدد المتطوعين العظيم الذين لديهم الآراء لأجل ذلك، مما جعل آلية الاجتماع لكيفية التطوير بطيئة.

وبما أن ال IETF ليس لديها أعضاء فلذلك مجتمع الإنترنت هو الذي يقدم إطار الدعم المادي والقانوني لنشاطاتها، ومؤخراً ال IETF قد أقامت وصاية لها، والتي تدير الحقوق المحفوظة لموادها ومواضيعها التي قد أنتجتها.
نشاطات ال IETF ممولة من قبل رسوم المقابلات، ووكلاء المقابلات ومن قبل مجتمع الإنترنت بواسطة العضوية التنظيمية وإيرادات مكتب تسجيل المصلحة العامة.

مقابلات ال IETF تتفاوت من حيث مكان إقامتها. قائمة أماكن الاجتماعات الماضية والمستقبلية يمكن الإطلاع عليها على الصفحة http://www.ietf.org/meeting/upcoming.html.ال IETF تحاول قدر الإمكان جعل لقاءاتها في المكان الذي يتجمع فيه أكبر عدد من المتطوعين لها. منذ زمن بعيدكان الهدف إقامة 3 لقاءات في العام، اثنان منها في أمريكا الجنوبية والإخر في أوروبا أو آسيا. أما اليوم فالهدف هو إقامة ثلاث لقاءات في أمريكا الجنوبية واثنان في أوروبا وآخر في آسيا. ومع ذلك، فالرعاية المقدمة من الشركات تبقى العامل الأكثر أهمية. وهذا الجدول الزمني لم يحفظ بسرية من أجل خفض التكاليف.

مراجع

إدارة الإنترنت
تأسيسات سنة 1986 في الولايات المتحدة
تاريخ الإنترنت
فرق الخدمات
منظمات أسست في 1986
منظمات حوكمة الإنترنت
منظمات متعلقة بالإنترنت
مواقع إنترنت أسست في 1986

مجموعة مهندسي الإنترنت


කැටවල අම්බලම ශ්‍රී ලංකාවේ දැකගත හැකි ඉපැරණි අම්බලම් අතුරින් එකකි. එය බදුල්ල දිස්ත්‍රික්කයේ හාලිඇල ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාසයට අයත් කැටවල ග්‍රාමයේ පිහිටා ඇත.

කැටවල අම්බලම, අංක 1401 දරණ ගැසට් පත්‍රය යටතේ 2005.07.08 දිනදී බදුල්ල දිස්ත්‍රික්කයේ, හාලිඇල ප්‍රාදේශිය ලේකම් කොට්ඨාශයට අයත් පුරාවිද්‍යා ආරක්ෂිත ස්මාරකයක් ලෙසට ප්‍රකාශයට පත් කොට තිබේ.

මූලාශ්‍ර

අම්බලම්
බදුල්ල දිස්ත්‍රික්කයේ පුරාවිද්‍යා ආරක්‍ෂිත ස්මාරක

කැටවල අම්බලම


Bezbridnjača  (lat. Puccinellia  nom. cons.), biljni rod iz porodice travovki. Postoji preko 110 vrsta, a nekoliko vrsta i u Hrvatskoj, odstojeća bezbridnjača (P. distans), borerova bezbridnjača (P. fasciculata), teyberova bezbridnjača (P. teyberi),  P. festuciformis.

Rod je imenovan u čast talijanskog botaničara Benedetto Luigi Puccinellija (1808 – 1850).

Vrste

 Puccinellia acroxantha C.A.Sm. & C.E.Hubb.
 Puccinellia altaica Tzvelev
 Puccinellia andersonii Swallen
 Puccinellia angusta (Nees) C.A.Sm. & C.E.Hubb.
 Puccinellia angustata (R.Br.) E.L.Rand & Redfield
 Puccinellia arctica (Hook.) Fernald & Weath.
 Puccinellia argentinensis (Hack.) Parodi
 Puccinellia arjinshanensis D.F.Cui
 Puccinellia banksiensis Consaul
 Puccinellia × beckii Holmb.
 Puccinellia × beringensis Tzvelev
 Puccinellia biflora (Steud.) Parodi
 Puccinellia bruggemannii T.J.Sørensen
 Puccinellia bulbosa (Grossh.) Grossh.
 Puccinellia byrrangensis Tzvelev
 Puccinellia candida Enustsch. & Gnutikov
 Puccinellia chinampoensis Ohwi
 Puccinellia choresmica (V.I.Krecz.) V.I.Krecz. ex Drobov
 Puccinellia ciliata Bor
 Puccinellia convoluta (Hornem.) Fourr.
 Puccinellia coreensis Honda
 Puccinellia decumbens A.R.Williams
 Puccinellia degeensis L.Liu
 Puccinellia diffusa (V.I.Krecz.) V.I.Krecz. ex Drobov
 Puccinellia distans (Jacq.) Parl.
 Puccinellia dolicholepis (V.I.Krecz.) Pavlov
 Puccinellia fasciculata (Torr.) E.P.Bicknell
 Puccinellia × feekesiana Jansen & Wacht.
 Puccinellia festuciformis (Host) Parl.
 Puccinellia filifolia (Trin.) Tzvelev
 Puccinellia florida D.F.Cui
 Puccinellia frigida (Phil.) I.M.Johnst.
 Puccinellia gabrieljanae Tzvelev
 Puccinellia gigantea (Grossh.) Grossh.
 Puccinellia glaucescens (Phil.) Parodi
 Puccinellia gorodkovii Tzvelev
 Puccinellia groenlandica T.J.Sørensen
 Puccinellia grossheimiana V.I.Krecz.
 Puccinellia hackeliana (V.I.Krecz.) V.I.Krecz. ex Drobov
 Puccinellia harcusiana A.R.Williams
 Puccinellia hauptiana (V.I.Krecz.) Kitag.
 Puccinellia himalaica Tzvelev
 Puccinellia hispanica Julià & J.M.Monts.
 Puccinellia howellii J.I.Davis
 Puccinellia iberica (Wolley-Dod) Tzvelev
 Puccinellia intermedia (Schur) Janch.
 Puccinellia jeholensis Kitag.
 Puccinellia jenisseiensis (Roshev.) Tzvelev
 Puccinellia kamtschatica Holmb.
 Puccinellia kashmiriana Bor
 Puccinellia × kattegatensis (Neuman) Holmb.
 Puccinellia koeieana Melderis
 Puccinellia × krusemaniana Jansen & Wacht.
 Puccinellia kuenlunica Tzvelev
 Puccinellia ladakhensis (H.Hartmann) Dickore
 Puccinellia ladyginii N.R.Ivanov ex Tzvelev
 Puccinellia leiolepis L.Liu
 Puccinellia lemmonii (Vasey) Scribn.
 Puccinellia lenensis (Holmb.) Tzvelev
 Puccinellia longior A.R.Williams
 Puccinellia macquariensis (Cheeseman) Allan & Jansen
 Puccinellia macranthera (V.I.Krecz.) Norl.
 Puccinellia macropus V.I.Krecz.
 Puccinellia magellanica (Hook.f.) Parodi
 Puccinellia manchuriensis Ohwi
 Puccinellia maritima (Huds.) Parl.
 Puccinellia mendozina (Hack.) Parodi
 Puccinellia micrandra (Keng) Keng f. & S.L.Chen
 Puccinellia micranthera D.F.Cui
 Puccinellia minuta Bor
 Puccinellia multiflora L.Liu
 Puccinellia nipponica Ohwi
 Puccinellia nudiflora (Hack.) Tzvelev
 Puccinellia nutkaensis (J.Presl) Fernald & Weath.
 Puccinellia nuttalliana (Schult.) Hitchc.
 Puccinellia pamirica (Roshev.) V.I.Krecz. ex Ovcz. & Czukav.
 Puccinellia × pannonica (Hack.) Holmb.
 Puccinellia parishii Hitchc.
 Puccinellia parvula Hitchc.
 Puccinellia pauciramea (Hack.) V.I.Krecz. ex Ovcz. & Czukav.
 Puccinellia perlaxa (N.G.Walsh) N.G.Walsh & A.R.Williams
 Puccinellia phryganodes (Trin.) Scribn. & Merr.
 Puccinellia poecilantha (K.Koch) Grossh.
 Puccinellia porsildii T.J.Sørensen
 Puccinellia preslii (Hack.) Ponert
 Puccinellia przewalskii Tzvelev
 Puccinellia pumila (Macoun ex Vasey) Hitchc.
 Puccinellia pusilla (Hack.) Parodi
 Puccinellia qinghaica Tzvelev
 Puccinellia raroflorens Edgar
 Puccinellia roborovskyi Tzvelev
 Puccinellia roshevitsiana (Schischk.) V.I.Krecz. ex Tzvelev
 Puccinellia rupestris (With.) Fernald & Weath.
 Puccinellia schischkinii Tzvelev
 Puccinellia sereginii Tzvelev
 Puccinellia shuanghuensis L.Liu
 Puccinellia sibirica Holmb.
 Puccinellia simplex Scribn.
 Puccinellia skottsbergii (Pilg.) Parodi
 Puccinellia stapfiana R.R.Stewart
 Puccinellia stricta (Hook.f.) C.H.Blom
 Puccinellia strictura L.Liu
 Puccinellia sublaevis (Holmb.) Tzvelev
 Puccinellia subspicata (V.I.Krecz.) V.I.Krecz. ex Ovcz. & Czukav.
 Puccinellia tenella (Lange) Holmb.
 Puccinellia tenuiflora (Griseb.) Scribn. & Merr.
 Puccinellia tenuissima (Litv. ex V.I.Krecz.) Pavlov
 Puccinellia thomsonii (Stapf ex Hook.f.) R.R.Stewart
 Puccinellia tianschanica (Tzvelev) Ikonn.
 Puccinellia vaginata (Lange) Fernald & Weath.
 Puccinellia vahliana (Liebm.) Scribn. & Merr.
 Puccinellia vassica A.R.Williams
 Puccinellia vitalii Yu.E.Alexeev, Laktionov & Tzvelev
 Puccinellia walkeri (Kirk) Allan
 Puccinellia wrightii (Scribn. & Merr.) Tzvelev

Izvori

Vanjske poveznice

Coleanthinae

Bezbridnjača


Die Saison 1941/42 war die 16. und letzte reguläre Saison der American Hockey Association (AHA). Meister wurden die Omaha Knights.

Teamänderungen
Folgende Änderungen wurden vor Beginn der Saison vorgenommen:
 Die Dallas Texans wurden als Expansionsteam in die Liga aufgenommen.
 Die Fort Worth Rangers wurden als Expansionsteam in die Liga aufgenommen.

Modus
In der Regulären Saison wurde die Liga in zwei Gruppen (Nord und Süd) aufgeteilt. Die acht Mannschaften absolvierten jeweils 50 Spiele. Die drei bestplatzierten Mannschaften jeder Division qualifizierten sich für die Playoffs. Das Viertelfinale wurde im Best-of-Three-Modus ausgetragen, das Halbfinale und das Finale im Best-of-Five-Modus. Für einen Sieg erhielt jede Mannschaft zwei Punkte, bei einem Unentschieden einen Punkt und bei einer Niederlage null Punkte.

Reguläre Saison

North Division
Abkürzungen: GP = Spiele, W = Siege, L = Niederlagen, T = Unentschieden, GF = Erzielte Tore, GA = Gegentore, Pts = Punkte

South Division
Abkürzungen: GP = Spiele, W = Siege, L = Niederlagen, T = Unentschieden, GF = Erzielte Tore, GA = Gegentore, Pts = Punkte

Playoffs

Weblinks
 Die Spielzeit bei hockeydb.com

1941
Eishockeysaison 1941/42

AHA 1941/42


An Quesnelia liboniana in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni De Jonghe, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Carl Christian Mez. An Quesnelia liboniana in nahilalakip ha genus nga Quesnelia, ngan familia nga Bromeliaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Quesnelia

Quesnelia liboniana


Melvin Schwartz (New York, 2. studenog 1932. – Twin Falls, Idaho, 28. kolovoza 2006.), američki fizičar i poduzetnik. Doktorirao fiziku (1958.) na Sveučilištu Columbia u New Yorku. Radio na Sveučilištu Columbia (od 1958. do 1966.), potom na Sveučilištu Stanford (od 1966. do 1983.). Godine 1970. osnovao je tvrtku Digital Pathways, Inc., za projektiranje zaštite računalnih sustava. Bio je ravnatelj (od 1991. do 1994.) odsjeka za visokoenergetsku i nuklearnu fiziku u Nacionalnom laboratoriju u Brookhavenu i profesor na Sveučilištu Columbia (od 1991. do 2000.). Kako bi proučavao svojstva neutrina koji gotovo nikada ne reagiraju na materiju, Schwartz im je u suradnji s L. Ledermanom i J. Steinbergerom (od 1960. do 1962.) povećao brojnost. Za dobivanje neutrinskoga snopa koji se sastojao od nekoliko stotina milijardi neutrina bilo je potrebno metu od metalnog berilija pogoditi protonima ubrzanima u ubrzivaču (akceleratoru) čestica. U sudaru je nastalo mnoštvo različitih elementarnih čestica, a jedne od njih, pioni, raspadali su se u mione i neutrine. Sve čestice, osim neutrina, zaustavljene su čeličnom barijerom debljine 13,4 metara pa se u aluminijski detektor probio samo čisti neutrinski snop. Nekoliko je neutrina međudjelovalo s atomima aluminija. Analizirajući ta međudjelovanja (interakcije), tri su fizičara otkrila mionski neutrino. Za istraživanja u području fizike neutrina, metodu neutrinskih snopova i demonstraciju parne strukture leptona na temelju otkrića mionskog neutrina dobio je 1988. sa svojim suradnicima sa Sveučilišta Columbia Ledermanom i Steinbergerom Nobelovu nagradu za fiziku.

Problem Sunčevih neutrina

Znanstvenike je oduvijek zanimalo odakle silna Sunčeva energija. H. von Helmholtz je prvi pred oko 140 godina pokušao znanstveno protumačiti izvor Sunčeve energije pomoću gravitacije i došao je do spoznaje da bi time energija Sunca trajala najviše oko 30 milijuna godina. Za fizičare 19. stoljeća bilo je to dovoljno, ali ne i za biologe, koji su pokušavali vremenski odrediti nastanak života na Zemlji. Danas je poznato da Sunce zrači energiju već 5 milijardi godina. Tek šezdesetih godina 20. stoljeća je H. A. Bethe uspio zahvaljujući prijedlogu fizičara von Weizsäckera protumačiti proces energije na Suncu. Neutrino je bitan za taj proces dobivanja energije koja kompenzira gravitacijsku energiju i time sprječava gravitacijsko urušavanje (kolabiranje) Sunca. U središtu Sunca, preko složenih lančanih reakcija u takozvanom Sunčevom standardnom modelu (SSM), dolazi do nuklearne fuzije protona u helij. Tim nuklearnim vezanjima bariona pretvara se masa m u energiju E prema poznatoj jednadžbi:

gdje je: c - brzina svjetlosti. Svake sekunde Sunce kroz taj složeni proces fuzije "izgori" u sekundi gotovo 600 milijuna tona vodika u teže atomske jezgre. Pri tome nastaje Sunčevo svjetlo (fotoni) i Sunčevi neutrini. Neutrino neposredno napusti gusti centar Sunca, dok foton treba 100 tisuća godina dok dođe na površinu koju mi opažamo.

Kroz stalna raspršenja foton izgubi svaku informaciju o središtu Sunca za razliku od neutrina. Na površini Zemlje dobivamo danju i noću preko 60 milijardi Sunčevih neutrina po cm2 u sekundi prema Betheovoj osnovnoj reakciji:

gdje je masa deuterija  manja od mase dvaju protona što odgovara energiji vezanja protona i neutrona u deuterij (defekt mase).

Zato proučavanje Sunčevih neutrina nije samo test SSM modela, nego dopušta direktno promatranje unutrašnjosti Sunca kod temperature od oko 15 milijuna stupnjeva Celzija. Dnevno svjetlo dolazi s površine Sunca, gdje je temperatura svega 5 505 ºC.

B. Pontecorvo, učenik E. Fermija, je predložio da neutrino može kod apsorpcije u atomskoj jezgri pretvoriti kemijski element s atomskim brojem X u element atomskog broja X+1. Na primjer, izotop klora () preko reakcije:

u izotop argona (). U tom slučaju broj atoma argona mjeri količinu Sunčevih neutrina. Otkriću Sunčevih neutrina pridonio je i mladi radiokemičar Ray Davis u novoosnovanoj grupi za kemiju u Brookhaven National laboratoriju. Kako nije dobio neki određeni radni zadatak, u biblioteci je pokušao naći neki interesantni problem za sebe. Tako je našao prijedlog talijanskog fizičara Pontecorva i odmah je razvio radiokemijski pilot projekt kako pronaći mali broj elemenata argona u tekućini klora. Nakon tog pilot projekta sagradio je ogromni rezervoar od 380 tisuća litara, ispunio ga tekućinom za kemijsko čišćenje perkloroetilenom, koji je bogat s klorom i jakom apsorpcijom neutrina.

Detektor je postavio u rudnik zlata 1 500 metara pod zemljom da bi smanjio utjecaj kozmičke pozadine (eng. background). Davis je razvio preciznu tehniku kako količinski (kvantitativno) izvući nekoliko atoma radioaktivnog argona proizvedenog apsorpcijom neutrina u kloru. Posao je bio vrlo težak, lakše bi bilo naći iglu u plastu sijena. Argon u tekućini klora je bio prvi dokaz Sunčevih neutrina. Svakih mjesec dana je Davis "ulovio" 17 radioaktivnih atoma argona. Nakon 6 mjeseci izmjereni broj atoma nije se podudarao s očekivanim brojem neutrina prema Sunčevom standardnom modelu. Ili je bila kriva SSM teorija ili je Davisov pokus bio pogrešan. Kako su mnogi daljnji pokusi, izvođeni na isti način, pokazali sličan rezultat, došlo se na ideju da su se elektronski neutrini na putu do Zemlje pretvorili u druge vrste neutrina koji ne mogu biti apsorbirani u tim kemijskim pokusima, koji reagiraju samo na νe, a ne na νμ ili ντ.

To otkriće vodilo je daljnjim pokusima. Tako je jedna japanska grupa pod vodstvom fizičara M. Koshiba blizu grada Kamioka u rudniku cinka, oko 600 metara ispod zemlje, sagradila rezervoar od 50 tisuća tona izuzetno čiste vode s 11 146 staklenih fotomultiplikatora, cijevi promjera 50 cm. Način detekcije u ovom pokusu je različit od kemijskih detektora. Detektor s vodom može detektirati sve vrste neutrina. Neutrino u sudaru s molekulama vode stvara razne elementarne čestice s električnim nabojem koji u vodi imaju brzinu veću od brzine svjetlosti u vodi i stvaraju takozvano Čerenkovljevo svjetlo (Čerenkovljevo zračenje) čime otkriju svoj identitet (kod posjeta nuklearnom reaktoru može se u skladištu uranijevih šipki u vodi vidjeti plavo Čerenkovljevo svjetlo kojeg stvaraju elektroni). Svjetlo je registrirano s panoramski raspodijeljenim fotomultiplikatora i izračunat je tip reakcije pomoću računala,čime se moglo identificirati neutrino.

S tim nešto poboljšanim detektorom je jedna japansko-američka grupa objavila 1998. da neutrino mijenja svoj identitet prolazom kroz svemir. Time je otkrivena oscilacija neutrina i pokazano da neutrino ima masu. To je također potvrdila i jedna kanadska grupa. Time je riješen problem manjka Sunčevih neutrina koji dolaze do Zemlje i potvrđen Sunčev standardni model. Davis i Koshiba su za svoja istraživanja Sunčevih neutrina bili nagrađeni Nobelovom nagradom 2002.

Dana 23. veljače 1987. dogodilo se duboko u svemiru nešto što je prostim okom zadnji vidio J. Kepler: zvjezdana, takozvana eksplozija supernove. Pred 180 tisuća godina u susjednoj galaksiji jedna je zvijezda iscrpila fuzioni materijal i time je nestala energija koja je davala otpor vlastitoj gravitaciji. U jednom trenu je nastala urušenjem gravitacijska eksplozija i emitirala energiju preko neutrina i svjetlosti veću od 1000 milijardi višu negoli naše Sunce izrači u godinu dana. Signal od 12 neutrina registrirao je Kamiokande detektor. Istodobno su i druga dva slična detektora u SAD-u registrirala neutrine. Tek nakon 2 sata je stigao i svjetlosni signal (neutrino je kroz svemirsku prašinu brži od svjetla). Time se potvrdilo pokusno predviđanje teorijskih modela o razvoju zvijezda i gravitacijskom kolapsu. Tako se može reći da je 1987. započela neutrinska astronomija izvan naše galaksije!

Izvori

Američki fizičari
Dobitnici Nobelove nagrade za fiziku

Melvin Schwartz


Adam James Drury (* 29. August 1978 in Cottenham) ist ein ehemaliger englischer Fußballspieler. In seiner 18-jährigen Spielerkarriere erzielte er in 538 Einsätzen acht Tore.

Spielerkarriere

Peterborough United (1995–2001)
Adam Drury begann seine Spielerkarriere in der Saison 1995/96 beim englischen Drittligisten Peterborough United. Nach dem Abstieg aus der Football League Second Division im Jahr 1997, verbrachte er die folgenden drei Spielzeiten als Stammspieler in der viertklassigen Football League Third Division. 1999/2000 kehrte die Mannschaft nach einem Erfolg in den Play-offs in die dritte Liga zurück.

Norwich City (2001–2012)
Am 21. März 2001 wechselte der 22-jährige Adam Drury zum Zweitligisten Norwich City. Im Verlauf der Football League First Division 2001/02 kam er zu fünfunddreißig Ligaeinsätzen und erreichte mit Norwich die Play-offs. Nach einem Erfolg über die Wolverhampton Wanderers erreichte City das Finale, verlor diese Partie jedoch nach Elfmeterschießen gegen Birmingham City. Erfolgreicher agierte der Verein von Trainer Nigel Worthington zwei Jahre später mit dem Gewinn der Zweitligameisterschaft. In der Premier League 2004/05 bestritt Drury dreiunddreißig Ligaspiele (ein Treffer), stieg mit City jedoch als Vorletzter wieder in die zweite Liga ab. In den folgenden vier Jahren verschlechterten sich die Leistungen kontinuierlich und führten in der Football League Championship 2008/09 zum Abstieg in die dritte Liga (erstmals seit 49 Jahren). Adam Drury kam zwischen 2007 und 2009 verletzungsbedingt nur in zwanzig Ligaspielen zum Einsatz. Der Ausflug in die Drittklassigkeit beschränkte sich nach dem Gewinn der Meisterschaft in der Football League One 2009/10 auf nur eine Saison und nach der Vizemeisterschaft in der Football League Championship 2010/11, gelang dem Team von Trainer Paul Lambert der direkte Durchmarsch in die Premier League. Adam Drury hatte sich im Oktober 2010 erneut eine Verletzung zugezogen, trotzdem wurde sein Vertrag zwei Monate später um ein Jahr verlängert.
In den Jahren 2011–2012 (nach dem Aufstieg in die Premier League) profitierte er von einem Form- und Verletzungstief seines Mannschaftskollegen Marc Tierney, sodass Drury im Spiel gegen Tottenham Hotspur seinem besten Auftritt für Norwich seit 2005 hatte. Er wurde am 20. März 2012 in die Hall of Fame von Norwich City aufgenommen.

Leeds United
Drury beendete seine elfjährige Amtszeit in Norwich 2012 und unterschrieb einen Zweijahresvertrag für Leeds United. Dort erhielt er am 3. August das Trikot Nummer 3 für die Saison 2012/13. Zum Einsatz kam er aber erst am 25. August gegen Peterborough United, das seine Mannschaft mit 2-1 gewann. Am 15. August 2013 wurde Drury zusammen mit den Teamkollegen El Hadji Diouf und David Norris für einen Spielertransfer zur Verfügung gestellt. Dieser erfolgte von März bis April 2014 bei Bradford City.

Am 22. September 2014 gab Drury seinen Rücktritt vom Profifußball bekannt, kehrte aber aufgrund freundschaftlicher Beziehungen zu Cottenham-Chef Chris Tuck im Januar 2015 für eine Saison wieder zum aktiven Fußball zurück und spielte für den Cambridgeshire-County-Football-League-Verein Cottenham United.

Trainerkarriere
Im Mai 2018 wurde Drury zum stellvertretenden Trainer des Eastern Counties League Clubs Wroxham ernannt.

Weblinks

 Adam Drury, biografischer Artikel auf ex-canaries.co.uk (englisch)

Einzelnachweise

Fußballspieler (Peterborough United)
Fußballspieler (Norwich City)
Fußballspieler (Leeds United)
Fußballspieler (Bradford City)
Brite
Engländer
Geboren 1978
Mann

Adam Drury


Uma injeção é o ato de injetar um líquido, especialmente uma substância, no corpo de uma pessoa usando uma seringa com uma agulha (geralmente uma agulha hipodérmica). Uma injeção é considerada uma forma de injeção parenteral de medicamentos; não envolve absorção no trato digestivo. Isso permite que o medicamento seja absorvido mais rapidamente e evita o efeito de primeira passagem. Existem muitos tipos de injeção, que geralmente recebem o nome do tecido corporal em que a injeção é injetada. Isso inclui injeções comuns, como injeções subcutâneas, intramusculares e intravenosas, bem como injeções menos comuns, como injeções intraperitoneais, intraósseas, intracardíacas, intraarticulares e intracavernosas.

As injeções estão entre os procedimentos de saúde mais comuns, com pelo menos 16 bilhões administrados em países em desenvolvimento e em transição a cada ano. Destes, 95% são usados em cuidados curativos ou como tratamento para uma condição, 3% são para fornecer imunizações/vacinações e o restante é usado para outros fins, incluindo transfusões de sangue.

Vacinação

Injeção (medicina)


Le lycée de la vieille ville de Königsberg ou lycée Palaeopolitanum Regiomonti est le deuxième plus ancien lycée de la ville de Prusse-Orientale de Königsberg, situé dans le quartier d'Altstadt.

Histoire
Le lycée est fondé en tant qu'école latine en 1525, qui remonte à l'ancienne école paroissiale de la ville, mentionnée pour la première fois en 1376. À partir de 1811, elle est rouverte selon les idées de réforme néo-humanistes de Wilhelm von Humboldt en tant que lycée dans son .

En raison de ses idéaux éducatifs humanistes, il est donc considéré comme une institution d'élite dans la province de Prusse-Orientale et en royaume de Prusse, aux côtés du Collège Fridericianum et du lycée de Kneiphof. Le 6 janvier 1923, il est combiné avec le lycée de Kneiphof pour former le lycée d'Altstadt-Kneiphof. Le bâtiment de l'école commune est celui du lycée de Kneiphof. Le bâtiment vacant continue à être utilisé par le  à partir de 1925.

Lors des raids aériens sur Königsberg dans la nuit du 29/30 août 1944, le bâtiment de l'école est gravement endommagé par les bombes britanniques et brûle complètement. Les opérations scolaires reprennent en octobre 1944 dans un bâtiment de remplacement pour les deux lycées humanistes (lycée de la ville et Collège Frédéric) et se sont poursuivies jusqu'en janvier 1945. Le 23 janvier 1945, toutes les écoles de la ville sont fermées par ordre officiel et l'ancien lycée de la ville cesse également d'exister.

Personnalités

Professeurs
  (1769-1813), fils du philosophe Hamann, ami de Kant, poète et enseignant, 1794 vice-principal par l'ami de Kant et Hamann, von Hippel, 1796-1813 recteur des idées novatrices
  (1771–1831), pédagogue réformé, enseignant 1788–1798
  (1796-1855), philologue classique, professeur adjoint 1819-1821, professeur principal 1821-1835
  (1803-1863), philologue classique, directeur 1838-1863
 Carl Ludwig Bender (1811–1893), enseignant principal, propriétaire d'un manoir à Catharinenhof près de Tharau, arrondissement de Königsberg
 Julius Rupp (1809-1884), théologien, publiciste et conférencier à l'Albertina
  (1815–1885), philologue ; directeur et chroniqueur de l'école
  (1835–1891), professeur principal, préhistorien
 O. Retzlaff, professeur, professeur principal vers 1885
  (1841-1902), philologue classique, directeur de lycée, successeur de Möller
 Richard Armstedt (1851-1931), enseignant principal, historien
  (1858-1920), directeur, chef du conseil municipal de Königsberg
  (1859-1940), peintre (Kant et ses compagnons de table, 1892)
  (1868-1945), spécialiste des classiques, enseignant principal (1900) et professeur de lycée (1908)
  (1882–1957), éducateur, théologien et historien, 1921–1945 directeur de l'école, sténographe passionné et historien de la sténographie, professeur de Johannes Bobrowski, directeur des études depuis 1932 ; éditeur des notices "Stadtgymnasium Altstadt-Kneiphof"
 Georg Christoph Pisanski (1725–1790)
 Max Sellnick (1884–1971), chercheur sur les acariens
 Reinhard Adam, maître de classe de Bobrowski, auparavant enseignant à Tilsit

Élèves
Par ordre alphabétique
  (1819–1884), mathématicien et physicien
 Heinrich Dietrich Otto Ferdinand von Behr (mort en 1880), surintendant du diocèse de Mohrungen, père d'
  (1848-1924), maire de longue date de la ville de Breslau
 Johannes Bobrowski (1917-1965), poète et conteur
  (1802–1856), juriste à Königsberg
  (1875-1936), écrivain et procureur
  (1790–1868), historien du droit
  (1812-1901), philologue, directeur de l'orphelinat  et de lycée à Königsberg
  (1784–1861), théologien
  (1837-1908), pasteur à Königsberg
  (1817–1881), professeur de mathématiques à Königsberg et Tilsit
  (1792–1867), pasteur de l'église Sainte-Marie de Lübeck
  (1821–1871), administrateur de l'arrondissement d'Allenstein
  (1877–1958), avocat et conseiller municipal de Berlin
  (1863–1927), professeur d'université
  (1852-1914), médecin et entomologiste, député du Bürgerschaft de Hambourg
 August Hagen (1797–1880), écrivain d'art, romancier, premier professeur d'histoire de l'art et d'esthétique en Prusse
  (1625-1675), astronome à Dantzig
  (1885-1949), historien et archiviste
 Otto Hesse (1811–1874), mathématicien à Heidelberg
  (1767–1843), théologien
  (1817–1892), professeur de mathématiques
  (1866-1945), pasteur et surintendant à Königsberg
 Karl Ludwig Kahlbaum (1828–1899), psychiatre
  (1864–1939), directeur des archives et de la bibliothèque à Detmold
 Matthias Knutzen (1646-après 1676), critique de religion
  (1794–1858), homme politique financier, directeur des chemins de fer
 Harry Liedtke (1882-1945), acteur
  (1840-1905), philologue classique
 Hermann Minkowski (1864-1909), mathématicien
  (1819–1898), avocat et photographe
  (1817-1909), avocat et conseiller en chef du tribunal
  (1811–1871), banquier
  (1876–1956), avocat administratif et administrateur de l'arrondissement de Czarnikau
 Friedrich Julius Richelot (1808–1875), mathématicien
 Julius Rupp (1809-1884), théologien
  (1905-1983), avocat administratif
 Franz Schlegelberger (1876-1970), secrétaire d'État au ministère de la Justice du Reich, ministre de la Justice par intérim à l'époque nazie
  (1819-1901), chef des immigrants allemands en Pennsylvanie
  (1829–1892), mathématicien
  (1805–1869), directeur du tribunal régional, député de la chambre des représentants de Prusse
 Arnold Sommerfeld (1868–1951), mathématicien et physicien théoricien
  (1882-1941), interniste et radiologue
  (1811–1876), philologue classique, latiniste moderne et directeur de lycée
  (1887-1972), avocat d'affaires
  (1815–1891), homme politique libéral

Bibliographie
 :  Historisch-statistische Nachrichten über das Altstädtische Gymnasium in Königsberg in Pr. Preußische Provinzial-Blätter, Bd. 20, Königsberg 1838, S. 182–188.   und   S. 338–353.
 Georg Christoph Pisanski: Von den Schulen in Königsberg im siebzehnten Jahrhundert. Preußische Provinzial-Blätter, Bd. 9, Königsberg 1850, S. 458–467, insbesondere S. 459–462.
 Ludwig Adolf Wiese (Hrsg.): Das höhere Schulwesen in Preußen – Historisch-statistische Darstellung. Berlin 1864, S. 52–56..
 Heinrich Babucke: Zur Erinnerung an die Übersiedelung des Altstädtischen Gymnasiums zu Königsberg Pr., Hartungsche Buchdruck, 9. April 1889, Festschrift: mit "Die Gebäude des Altstädtisches Gymnasium" und "Verzeichnis der Abiturienten 1814 bis 1889"
 Reinhard Adam: Das Stadtgymnasium Altstadt-Kneiphof zu Königsberg (Pr.). 1304–1945. Aus der Geschichte der beiden ältesten Schulen des deutschen Ostens. Leer, Rautenberg 1977, .
 Robert Albinus: Königsberg-Lexikon. Stadt und Umgebung. Flechsig, Würzburg 2002, .
 Richard Armstedt: Geschichte der königl. Haupt- und Residenzstadt Königsberg in Preußen. Hobbing & Büchle, Stuttgart 1899 (Deutsches Land und Leben in Einzelschilderungen. 2, Städtegeschichten), (Nachdruck: Melchior-Verlag, Wolfenbüttel 2006,  (Historische Bibliothek))
 Fritz Gause: Die Geschichte der Stadt Königsberg in Preußen. 3 Bände. 2./3. ergänzte Auflage. Böhlau, Köln u. a. 1996,
 : Geschichte des Altstädtischen Gymnasiums 1847–1885

Liens externes

 Diplômés du secondaire 1814-1889

Références

Enseignement dans le royaume de Prusse
Fondation en 1525
Disparition en 1945

Lycée de la vieille ville de Königsberg


Poljska je država u Srednjoj Europi. Zauzima površinu od 312.679 km2 i po površini je 69. država svijeta.
Najveći dio države zauzima poljska ravnica, koja se prostire od Baltičkog mora na sjeveru do Karpata na jugu. Na sjeveru, Poljska posjeduje dvije prirodne luke, veću u blizini grada Gdanjska i drugu na krajnjem sjeverozapadu, u blizini grada Szczecina i poljsko-njemačke granice.

Sjeveroistočni dio Poljske je poznat kao Mazursko-jezerska regija, s oko 2.000 jezera, gusto obrastao šumom i rijetko naseljen. Južno od ove regije, središnjim dijelom države prostire se poljska ravnica, do Sudeta na jugozapadu (poljsko-češka granica) i Karpata na jugu i jugoistoku (na granici sa Slovačkom i Ukrajinom). Središnja ravnica oblikovana je erozijom ledenjaka tijekom pleistocenskog ledenog doba. Što se tiče klime, Poljska se uglavnom nalazi unutar umjerenog klimatskog pojasa.

Dijeli kopnenu granicu sa sljedećim državama: Bjelorusija (418 km), Češka (796 km), Njemačka (467 km), Litva (104 km), Rusija (preko Kalinjingradske oblasti u dužini od 210 km), Slovačka (541 km) i Ukrajina (535 km). Pomorska je država i izlazi na sjeveru na Baltičko more.

Poljska se prostire 876 kilometara u pravcu sjever-jug i 689 kilometara od istoka prema zapadu. Prosječna nadmorska visina iznosi 173 metara, a samo 3% poljskoga teritorija, uz južnu granicu je iznad 500 metara nadmorske visine. Najviši vrh je Rysy, koja se uzdiže 2499 metara iznad mora, a nalazi se 95 kilometara južno od Krakova, unutar planinskog masiva Tatri. Oko 60 km 2 poljskoga teritorija, duž obale Gdanjskoga zaljeva nalazi se ispod razine mora. Poljska ima 21 vrh s preko 2000 m nadmorske visine i svi oni se nalaze u planinama Tatre. Ovo područje se u Poljskoj dijeli na područje Visokih i Zapadnih Tatri. To je najviši planinski lanac Poljske i Karpata.

Najduže rijeke Poljske su: Visla (1047 km), granična rijeka Odra (854 km), Varta (808 km) i Bug (772 km) koji čini istočnu granicu zemlje. Ukupno 99,7% (312 683 km²) površine Poljske pripada slivu rijeka, koje se ulivaju u Baltičko more, od kojih su najvažnije Visla i Odra.

Šume pokrivaju 28% površine. Preko polovice teritorija koristi se za poljoprivredu, od čega najviše za ratarstvo. Stočarstvo je zastupljeno u brdsko-planinskim područjima. Preko 1% ukupne površine (3.145 km²) otpada na 23 nacionalna parka. Po ovome Poljska zauzima prvo mjesto u Europi.

Statistika
 površina - 312.679 km2, nešto manja od američke savezne države New Mexico
 granice: kopnena 3511 km i pomorska granica 439 km
 Graniči s ovim državama: Bjelorusija (418 km), Češka (796 km), Njemačka (467 km), Litva (104 km), Rusija (210 km), Slovačka (541 km) i Ukrajina (535 km)
 najniža tačka Raczki Elbląskie - 1,8 m ispod razine mora
 najviša tačka Rysy - 2.499 m iznad razine mora

Galerija

Izvori

Zemljopis Poljske


Myriniaceae, porodica prvih mahovina u redu Hypnales. Tri roda uključena su u porodicu. Ime porodice dolazi po rodu Myrinia, danas uključenom u porodicu Fabroniaceae.

Rodovi
 Helicodontium (Mitt.) A. Jaeger
 Juratzkaeella W.R. Buck
 Nematocladia W.R. Buck

Izvori

Hypnales

Myriniaceae


The year 1982 in science and technology involved many significant events, listed below.

Astronomy
 January 17 – Allan Hills A81005, the first lunar meteorite found on Earth, is discovered in the Allan Hills at the end of the Transantarctic Mountains by John Schutt and Ian Whillans during the ANSMET meteorite gathering expedition.
 March 10 – Syzygy: all 9 planets align on the same side of the Sun.
 October 14 – Halley's Comet: First spotted in the sky after 70 year return.

Biology
 September – First report of anti-human monoclonal antibody production.

Computer science
 January 7 – The Commodore 64 8-bit home computer is launched by Commodore International (released in August); it becomes the all-time best-selling single personal computer model.
 January 30 – First computer virus, the Elk Cloner, written by 15-year-old Rich Skrenta, is found in the wild. It infects Apple II computers via floppy disk.
 July 9 – Sci-fi movie Tron is the first feature film to use computer animation extensively.

Earth sciences
 December 13 – 1982 North Yemen earthquake, the first instrumentally recorded event to be detected on global seismograph networks.

History of science
 Night Thoughts of a Classical Physicist is published by Russell McCormmach. McCormmach uses the novel to present a historiographic point meant to reinforce Thomas Kuhn's conception of a non-linear scientific development.

Mathematics
 Michael Freedman proves the Poincaré conjecture in dimensions equal to 4.
 Gerhard Frey draws attention to the property of the elliptic curve which becomes known as the Frey curve.
 Brazilian mathematician Celso Costa gives a mathematical description of Costa's minimal surface, the first embedded minimal surface discovered in more than a century.
 Alexander Merkurjev and Andrei Suslin prove the norm residue isomorphism theorem in Milnor K2-theory for the case  and ℓ arbitrary, with applications to  the Brauer group.

Medicine
 July 20 – Allen Hill and colleagues at the University of Oxford develop a glucose biosensor.
 September 9 – George Brownlee and colleagues at the University of Oxford publish their results of cloning human clotting factor IX.
 November – Helen House, the world's first children's hospice, is set up by Sister Frances Dominica in Oxford, England.
 December 2 – At the University of Utah, 61-year-old retired dentist Barney Clark becomes the first person to receive a permanent artificial heart; he lives for 112 days with the device.
 Janet Balaskas establishes and names the active birth movement.
 Working Formulation adopted as a standard classification for non-Hodgkin lymphomas.
 Atomic Energy of Canada creates Therac-25, a radiation treatment for cancer patients to remove tumors; however the treatment causes 6 deaths between 1985-87 after people are seriously burned by the number of rads: the correct dose of rads is 200-1,000 rads but Therac-25 has 15,000-20,000 rads which is fatal. It is no longer used after 1987.

Physics
 The Sakuma–Hattori equation is first proposed by Fumihiro Sakuma, Akira Ono and Susumu Hattori.

Psychology
The Foundations of Ethology is published by Konrad Lorenz.

Awards
Fields Prize in Mathematics: Alain Connes, William Thurston and Shing-Tung Yau
 Nobel Prizes
 Physics – Kenneth G. Wilson
 Chemistry – Aaron Klug
 Medicine – Sune K. Bergström, Bengt I. Samuelsson, John R. Vane
 Turing Award – Stephen Cook

Births

Deaths
 February 20 – Derek Jackson (b. 1906), British-born spectroscopist and steeplechase rider.
 March 25 – Rufus P. Turner (b. 1907), African American electronic engineer.
 April 9 – Robert Havemann (b. 1910), German chemist.
 May 3 – Henri Tajfel (b. 1919), Polish-born British social psychologist.
 May 22 – Jay Laurence Lush (b. 1896), American livestock geneticist.
 June 12 – Karl von Frisch (b. 1886), Austrian-born ethologist and winner of the Nobel Prize in Physiology or Medicine.
 July 29 – Vladimir K. Zworykin (b. 1889), Russian American pioneer of television technology.
 August 5 – John Charnley (b. 1911), English orthopaedic surgeon.
 December 27 – Jack Swigert (b. 1931), American astronaut.

References

20th century in science
1980s in science

1982 in science


Corneliu Ștefan ()  un deputat român, ales în 2016 și președintele Consiliului Județean Dâmbovița din partea Partidului Social Democrat.

Vezi și
 Legislatura 2016-2020 (Camera Deputaților)
 Parlamentul României

Legături externe
 Activitatea parlamentară

Politicieni români în viață
Deputați români 2016-2020
Membri ai Partidului Social Democrat

Corneliu Ștefan


Sardara ist eine italienische Gemeinde (comune) mit  Einwohnern (Stand ) in der Provinz Medio Campidano auf Sardinien.

Geographie
Die Gemeinde liegt etwa 20 Kilometer nordöstlich von Villacidro und etwa 10 Kilometer nordwestlich von Sanluri. Sardara grenzt unmittelbar an die Provinz Oristano. Die Nachbargemeinden sind Collinas, Mogoro (OR), Pabillonis, San Gavino Monreale, Sanluri und Villanovaforru.

Sehenswürdigkeiten
In Sardara befindet sich mit Santa Anastasia eines der besterhaltenen Brunnenheiligtümer Sardiniens.

Verkehr
Durch die Gemeinde führt die Strada Statale 131 Carlo Felice von Cagliari kommend nach Oristano und weiter nach Porto Torres.

Söhne und Töchter der Gemeinde
 Corrado Melis (* 1963), katholischer Geistlicher, Bischof von Ozieri

Weblinks

Einzelnachweise

Ort auf Sardinien

Sardara


La Coupe du Portugal de football 1959-1960 est la  de la Coupe du Portugal de football, considéré comme le deuxième trophée national le plus important derrière le championnat.

La finale est jouée le 3 juillet 1960, au stade national du Jamor, entre le CF Belenenses et le Sporting Clube de Portugal. Le CF Belenenses remporte son deuxième trophée en battant le Sporting CP 2 à 1.

Finale

Voir aussi
 Championnat du Portugal de football 1959-1960

1959-1960
Portugal
Sport au Portugal en 1959
Sport au Portugal en 1960

Coupe du Portugal de football 1959-1960


Sussex County may refer to:

Australia
 Sussex County, Western Australia

United States
 Sussex County, Delaware
 Sussex County, New Jersey
 Sussex County, Virginia
 Sussex County, New York

England
 Sussex, also known as "the County of Sussex"
 Royal Sussex County Hospital in Brighton (sometimes informally referred to as the Sussex County)

Sussex County


Letícia Cézar Frota (Manaus, 30 de junho de 2003) é uma modelo e miss que venceu o concurso de beleza Miss Brasil CNB 2022 em Brasília, no Distrito Federal. Foi a primeira mulher amazonense a ser eleita no concurso nacional versão Miss Mundo, e a sexta coroa para o Estado no grand slam.

Concursos de beleza

Miss Amazonas CNB
Tecnicamente Letícia foi aclamada como representante da capital no dia 20 de agosto de 2020, mas devido a pandemia de COVID-19 no Amazonas e no mundo, não houve eleição estadual naquele ano ou em 2021. O título dado à Letícia ficou válido até a disputa ocorrer novamente, em 2022. Leticia foi a escolhida entre cinco candidatas. Na época tinha 18 anos.

Miss Brasil CNB
Letícia representou o Estado do Amazonas na 32ª edição do concurso de beleza nacional que envia a melhor brasileira em busca do título de Miss Mundo, o Miss Brasil CNB 2022. Frota sagrou-se campeã contra outras 35 candidatas, com apenas duas da região Norte do Brasil (Amazonas e Pará).

Com a vitória, Letícia passou a ser embaixadora da luta contra a hanseníase no país, a principal causa social abraçada pelo concurso, em parceria com o MORHAN (Movimento de Reintegração das Pessoas Atingidas pela Hanseníase). A hanseníase é um grave problema de saúde pública, e a plataforma do CNB dá espaço ao seu combate há 10 anos.

Links externos
 Site do Miss Brasil CNB

Naturais de Manaus
Modelos do Amazonas
Modelos femininos do Brasil
Misses do Brasil

Letícia Frota


A poligamia (chamada de casamento plural pelos Santos dos Últimos Dias no século 19 ou o Princípio por praticantes fundamentalistas modernos da poligamia) foi praticada por líderes de A Igreja de Jesus Cristo dos Santos dos Últimos Dias (Igreja SUD) por mais da metade do século XIX. século, e praticado publicamente entre 1852 e 1890 por cerca de 20 e 30 por cento das famílias santos dos últimos dias. Hoje, várias denominações do mormonismo fundamentalista continuam a praticar a poligamia.

A prática da poligamia dos Santos dos Últimos Dias tem sido controversa, tanto na sociedade ocidental quanto na própria Igreja Mórmon. Os Estados Unidos ficaram fascinados e horrorizados com a prática da poligamia, com a plataforma republicana ao mesmo tempo referenciando "as relíquias gêmeas da barbárie - poligamia e escravidão". A prática privada da poligamia foi instituída na década de 1830 pelo fundador Joseph Smith. A prática pública do casamento plural pela igreja foi anunciada e defendida em 1852 por um membro do Quórum dos Doze Apóstolos, Orson Pratt, a pedido do presidente da igreja Brigham Young .

Por mais de 60 anos, a Igreja Mórmon e os Estados Unidos estavam em desacordo sobre o assunto: a igreja defendia a prática como uma questão de liberdade religiosa, enquanto o governo federal buscava agressivamente erradicá-la, de acordo com a opinião pública majoritária. A poligamia foi provavelmente um fator significativo na Guerra de Utah de 1857 e 1858, dadas as tentativas republicanas de pintar o presidente democrata James Buchanan como fraco em sua oposição à poligamia e à escravidão. Em 1862, o Congresso dos Estados Unidos aprovou o Morrill Anti-Bigamy Act, que proibia o casamento plural nos territórios. Apesar da lei, os santos dos últimos dias continuaram a praticar a poligamia, acreditando que ela era protegida pela Primeira Emenda. Em 1879, em Reynolds v. Estados Unidos, a Suprema Corte dos Estados Unidos confirmou a Lei Morrill, afirmando: "As leis são feitas para o governo das ações e, embora não possam interferir com a mera crença e opinião religiosa, podem interferir com as práticas".

Em 1890, quando ficou claro que Utah não seria admitido na União enquanto a poligamia ainda fosse praticada, o presidente da igreja Wilford Woodruff emitiu um Manifesto que encerrou oficialmente a prática da poligamia. Embora este Manifesto não tenha dissolvido os casamentos então existentes, as relações com os Estados Unidos melhoraram marcadamente após 1890, de modo que Utah foi admitido como estado dos EUA em 1896. Após o Manifesto, alguns membros da igreja continuaram a entrar em casamentos polígamos, mas estes eventualmente pararam em 1904, quando o presidente da igreja Joseph F. Smith rejeitou a poligamia perante o Congresso e emitiu um " Segundo Manifesto ", pedindo que todos os casamentos plurais na igreja acabassem e estabeleceu a excomunhão como consequência para aqueles que desobedeceram. Vários pequenos grupos "fundamentalistas", buscando continuar a prática, se separaram da Igreja Mórmon, incluindo os Irmãos Unidos Apostólicos (AUB) e a Igreja Fundamentalista de Jesus Cristo dos Santos dos Últimos Dias (Igreja FLDS). Enquanto isso, a Igreja SUD continua sua política de excomungar membros encontrados praticando poligamia, e hoje procura ativamente se distanciar de grupos fundamentalistas que continuam a prática. Em seu site, a igreja afirma que "a doutrina padrão da igreja é a monogamia" e que a poligamia era uma exceção temporária à regra.

Referências

Discriminação nos Estados Unidos
Mórmons dos Estados Unidos

Mormonismo e a poligamia


An Puya eryngioides in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Éduard-François André. An Puya eryngioides in nahilalakip ha genus nga Puya, ngan familia nga Bromeliaceae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an.

Mabibilngan ini ha Ecuador. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Puya

Puya eryngioides


Pedro Ignacio Benavente Jareño, nacido en 1950 en Sabiñánigo (Huesca) y vecino de El Grove, es un escritor español.

Es licenciado en Veterinaria por la Universidad de Oviedo e inspector de Salud Pública, jubilado, en la zona de Pontevedra.

Obra colectiva
Con Xesús Ferro Ruibal. Refraneiro galego da vaca, Centro Ramón Piñeiro para a Investigación en Humanidades, Santiago de Compostela, 1994.
Con Benxamín Dosil López, Guía de alimentación, Centro Ramón Piñeiro para a Investigación en Humanidades, 1995, ISBN 8445313010.
Con Xosé María Gómez Clemente, Diccionario de sinónimos da lingua galega, Editorial Galaxia, Vigo, 1997, ISBN 84-8288-134-5.
Con Elena Benavente García. Manipulador de alimentos en el sector hostelería. Prácticas correctas de higiene alimentaria en establecimientos de restauración, Editorial Ideaspropias, Pontevedra, 2006, ISBN 978-84-9839-059-9 (y 978-84-9839-293-7 la versión electrónica).
Con Elena Benavente García. Manipulador de alimentos en el sector comercio. Prácticas correctas de higiene alimentaria en establecimientos minoristas, Editorial Ideaspropias, 2006, ISBN 978-84-9839-058-2 (y 978-84-9839-367-5 la versión electrónica).
Con Elena Benavente García. Manipulador de alimentos (2ª edición). La importancia de la higiene en la elaboración y servicio de comidas, Editorial Ideaspropias, 2007, ISBN 0061980119.
Con Xesús Ferro Ruibal. O libro da vaca, Centro Ramón Piñeiro para a Investigación en Humanidades, 2010, ISBN 978-84-453-4948-9.

Referencias

Enlaces externos

Nacidos en Sabiñánigo
Escritores de Galicia
Escritores en gallego
Escritores en español del siglo XX
Escritores en español del siglo XXI

Pedro Benavente Jareño


Badogiak (Sedam gromova; Seven Thunders; Badôgiak, Padôgiyik, Petakiyik, Bed-day-yek, Pa-don-gi-ak, Bad8giak, Pedogiic. U jednini glasi Badogi, Badôgi, Badawk, Petak), Sedam gromova je obitelj moćnih duhova oluje kod Indijanaca Penobscot, Abenaki, Maliseet i Passamaquoddy. Prema nekim predajama radi se o sedmorici braće; prema drugima, ima ih čitavo pleme. Oni su žestoki ratnici i grmljavinu izaziva zvuk njihovih bitaka, dok im iz očiju blješte munje. Kao i drugi vremenski duhovi kod Abenaka, Sedam gromova se povezuje s pticama, ali se obično pojavljuju u ljudskom obliku (obično kao ljudi s ptičjim krilima, ponekad s dugom zlatnom kosom), a u mnogim pričama njihov klan sklapa brakove s Indijancima.

Izvori

Penobscot mitologija
Abenaki mitologija
Maliseet mitologija
Passamaquoddy mitologija
Indijanska mitologija (duhovi groma)

Badogiak


I. Juan Carlos (Juan Carlos Alfonso Víctor María de Borbón; 5 Ocak 1938, Roma), Kasım 1975'ten Haziran 2014'teki feragâtına kadar İspanya kralı olarak hüküm sürmüş olan İspanya kraliyet ailesinin bir üyesi.

Hayatı

1931'de ülkesinden ayrılan son İspanya kralı XIII. Alfonso'nun üçüncü oğlu olan Barselona kontu Juan Carlos Teresa Silvero Alfonso de Borbon y Battenberg'in en büyük oğlu olarak Roma'da doğdu. Çocukluk yılları İtalya'da geçti ve İspanya'ya ilk kez 1947'de eğitim amacıyla geldi. 1945'te babası, Franco'nun yönetimden çekilmesi gerektiğini savunmaya ve Falanjist politikalara karşı çıkmaya başladı.Halk arasında Don Juan olarak bilinen babasından uzaklaşan Franco, Juan Carlos'un eğitimiyle yoğun biçimde ilgilendi. 1955'te Zaragoza Askerî Akademisi'ne giren Juan Carlos, ardından Marin'deki Askeri Denizcilik Okulu'na, San Javier'deki Havacılık Akademisi'ne ve Madrid Üniversitesi'ne devam etti.

Mart 1956'da Portekiz Estoril Villa Giralda'da küçük kardeşi Alfonso'nun silahla oynaması esnasında yanlışlıkla ölümüne neden olmuş olduğu söylentileri çıkmış fakat bu olay sonrası kraliyet ailesi çok  fazla bir açıklama yapmaktan kaçınmıştır.

1947'de çıkarılan bir yasayla cumhuriyet yönetimine son verilip monarşi ilan edildiği halde Franco'nun ölümüne değin İspanya tahtı boş kaldı. 1969'da General Franco tarafından İspanya veliaht prensi ilan edildi ve 1975'te General Franco'nun ölümü üzerine tahta çıktı. Tahta çıktıktan hemen sonra siyasi partilerin yeniden kurulmasını ve siyasi tutuklular için af çıkarılmasını destekleyerek liberal ve demokratik ilkelere saygılı bir çizgi çizdi. 1981'de Faşistlerin darbe girişiminin sonuçsuz bırakılmasında önemli rol oynadı. Amerika ve Çin'ı ziyaret eden ilk İspanyol devlet başkanı oldu.

14 Mayıs 1962'de Atina'da Yunanistan Kralı I. Paulos'un kızı olan Sofía ile evlendi ve biri erkek olmak üzere üç tane çocuğu oldu.

2010 yılında başlatılan ve küçük kızı Prenses Cristina'nın da adının karıştığı yolsuzluk soruşturması ve bazı skandallar nedeniyle gözden düşen Juan Carlos'un, 2 Haziran 2014'te tahttan feragât ettiği açıklandı. 18 Haziran 2014'te İspanya Parlamentosu'nda tahttan çekilmesini onaylayan yasayı imzalayarak resmen tahttan feragât etti. Ertesi gün yasanın resmi gazetede yayınlanmasıyla oğlu VI. Felipe İspanya'nın yeni kralı oldu.

3 Ağustos 2020 tarihinde Hakkında çıkan yolsuzluk dosyaları nedeniyle İsviçreli ve İspanyol devlet yetkilileri tarafından soruşturma başlatılması üzerine ülkeyi terk etme kararı almış ve Dominik Cumhuriyeti'ne kaçmıştır.

WikiLeaks belgelerinde

WikiLeaks tarafından 2010 yılı Kasım ayında kamuoyuna açıklanan gizli ABD belgelerine göre kral hakkında değerlendirmeler yer almıştır. Buna göre kral, ABD ile iş birliği halinde olmakla beraber sürekli olarak İspanya'nın çıkarlarını düşündüğü şeklinde değerlendirilmiştir.

Ayrıca bakınız
 İspanya'da demokrasiye geçiş süreci

Kaynakça

1938 doğumlular
Roma doğumlular
İspanya kralları
20. yüzyılda Hristiyanlar
21. yüzyılda Hristiyanlar

Charlemagne Ödülü sahipleri
Franco diktatörlüğü

Yaşayan insanlar
Altın Kartal Nişanı sahipleri

I. Juan Carlos


Dial-A-Song: 20 Years Of They Might Be Giants is a 2002 compilation album by American alternative rock band They Might Be Giants, issued by Rhino Records and compiled by the band's co-singer/songwriter and guitarist John Flansburgh. Despite its name, the compilation does not include tracks from the band's "Dial-A-Song" service. It is instead an anthology of various single, album and live tracks from the band's history, spanning their full career up to the time of its release. It includes tracks from every album starting with 1986's They Might Be Giants up through No!, their first children's album, which was released only three months before this compilation.

The first disc focuses mainly on the group's singles and better-known album tracks, while disc two delves into more obscure fan favorites and live cuts.

Song notes
"Older" is the original version featured on the album Long Tall Weekend and in the ABC mini-series Brave New World.
"Robot Parade" is the "Adult Version", with a more hard rock arrangement, as opposed to the version from the children's album No!
 "Boss of Me" is best known as the theme song to the TV series Malcolm in the Middle, although the version here is the full single version, not the shortened version used on the show.
 "Istanbul (Not Constantinople)" is a cover song, originally performed by The Four Lads.
 "The Guitar" is a semi-remake of The Tokens' "The Lion Sleeps Tonight".
 "New York City" is a cover, originally performed by Cub.
 "Cyclops Rock" is several seconds longer than the Mink Car album version and contains different guitar noises at the end.
 "Dr. Evil" appeared in the film Austin Powers: The Spy Who Shagged Me and on the film's second soundtrack album.
 "Why Does the Sun Shine (The Sun Is a Mass of Incandescent Gas) (live)" is the live version of the song from Severe Tire Damage and a cover, originally performed by Tom Glazer.
 "James K. Polk" is a new unreleased version, although it is not labeled as such. It seems to include the same instrumentation as the version from Factory Showroom, but with different vocals.
 "She's Actual Size (live)" is, along with "James K. Polk", the only other exclusive, unreleased song on the set.
 "Spy (Original Version)" is listed as an exclusive, unreleased live version, but is actually the version of the song from Why Does The Sun Shine? (The Sun Is a Mass of Incandescent Gas).
 "Stormy Pinkness (live in Berlin)" is also listed as an exclusive, but it was previously released through the TMBG Unlimited mp3 service.
 "Fingertips" on this album is one track, while the Apollo 18 album separated the song into 21 different tracks.
 This album contains the single remixes of both "Don't Let's Start" and "(She Was A) Hotel Detective".

Track listing
All songs by John Flansburgh and John Linnell unless otherwise noted.

Personnel

Musicians
John Flansburgh – guitar, keyboards, vocals, compilation
John Linnell – accordion, keyboards, saxophone, vocals, compilation
Dan Miller – guitar, synth guitar
Danny Weinkauf – bass
Dan Hickey – drums
Zachary Alford – drums
Amy Allison – vocals
Alan Bezozi – tambourine, drums (snare)
Steve Calhoon – drums
Laura Cantrell – vocals
Ron Caswell – tuba
Hal Cragin – bass
Mark Feldman – violin
Robin Goldwasser – vocals
Sue Hadjopoulas – percussion, conga
Nicholas Hill – vocals
Kurt Hoffman – horn, horn arrangements, string arrangements
Luís Jardim – percussion
Gregor Kitzis – violin
Julian Koster – singing saw
Ron Lawrence – viola
Dan Levine – trombone
Frank London – trumpet
Tony Maimone – bass
Elma Mayer – vocals
Tim Newman – trombone
Jim O'Connor – trumpet
Mark Pender – trumpet
Mauro Refosco – percussion
Erik Sanko – bass
Eric Schermerhorn – acoustic guitar, guitar
Adam Schlesinger – keyboards, programming, producer
Peter Stampfel – banjo, vocals
Krystof Witek – violin
Lyle Workman – guitar
Garo Yellin – cello

Production Crew
Danny Alonso – engineer
Susan Anderson – photography
Paul Angelli – engineer, mixing
Ben Bailes – engineer
Mark Bishop – engineer
Albert Caiati – engineer
Bruce Calder – assistant
Bob Clearmountain – mixing
Paula Court – photography
Reuben Cox – photography
Peter Dilg – producer
Patrick Dillett – producer, engineer, mixing
TJ Doherty – engineer
Edward Douglas – engineer
Tom Durack – producer, mixing
Sheryl Farber – editorial supervision
Alan Ford – engineer
Paul Fox – producer
Cheryl Fugate – project assistant
Tony Gillis – engineer
Barbara Glauber – design
Matt Gold – engineer
Michael Halsband – photography
Cosmo Heidtman – engineer
Dan Hersch – remastering
Al Houghton – engineer
Jim Hughes – compilation
Bill Inglot – remastering
Hiro Ishihara – engineer
Beverly Joel – design
Julie Kantner – photography
Bill Krauss – producer, engineer
Chris Laidlaw – engineer
Rich Lamb – engineer
Clive Langer – producer
Mark Leviton – compilation
April Milek – project assistant
Katherine Miller – engineer
Roger Moutenot – engineer, mixing, whip
UE Nastasi – assistant
Alex Noyes – engineer
Alex Olsson – engineer
Randy Perry – project assistant
David Robbins – engineer
Marc Salata – product manager
Tim Scanlin – A&R
Brent Sigmeth – engineer
Brian Speiser – mixing
Jason Spittle – engineer
Mark Stern – photography
Ed Thacker – engineer, mixing
They Might Be Giants – producer
Greg Thompson – engineer
Sarah Vowell – liner notes
Jeff White – compilation
Alan Winstanley – producer, mixing
Jeremy Wolff – photography
Steve Woolard – discographical annotation
Toshikazu Yoshioka – engineer

References

External links
Dial-A-Song: 20 Years Of They Might Be Giants at This Might Be A Wiki

They Might Be Giants compilation albums
2002 compilation albums
Rhino Records compilation albums

Dial-A-Song: 20 Years of They Might Be Giants


Axster ist der Familienname folgender Personen:
 Herbert Axster (1899–1991), deutscher Jurist
 Lilly Axster (* 1963), deutsche Theaterautorin und Regisseurin
 Maria von Axster-Heudtlaß (1884–1966), deutsche Grafikerin, siehe Werner und Maria von Axster-Heudtlass
 Werner von Axster-Heudtlaß (1898–1949), deutscher Grafiker, siehe Werner und Maria von Axster-Heudtlass

Siehe auch:
 Axster-Heudtlaß

Axster


Sona Station (Sona stoppested) var en jernbanestation på Meråkerbanen, der lå i landsbyen Sona i Stjørdal kommune i Norge.

Stationen åbnede oprindeligt som læsseplads 31. december 1897 men blev opgraderet til holdeplads 1. maj 1908. Den blev nedgraderet til trinbræt 1. februar 1971. Betjeningen med persontog ophørte 23. maj 1993, og 13. juni 1993 blev stationen nedlagt.

Stationsbygningen blev revet ned i 1980.

Litteratur

Eksterne henvisninger

Stationer på Meråkerbanen
Nedlagte jernbanestationer i Norge
Jernbanestationer i Trøndelag
Etableret i 1897
Ophørt i 1993

Sona Station


Lene Auestad (nascida em 8 de outubro de 1973)  é uma autora e filósofa da Universidade de Oslo . Ela escreveu sobre os temas de preconceito, exclusão social e direitos das minorias, discriminação e tem contribuído para debates públicos sobre discurso de ódio.

Carreira
Seu livro Respect, Plurality, and Prejudice (Respeito, Pluralidade e Preconceito), combinou teoria crítica com psicanálise e estudos psicossociais, examinando as forças e estruturas inconscientes subjacentes que compõem os fenômenos de xenofobia, antissemitismo, islamofobia, homofobia e sexismo, Ela fornece uma visão geral de como os preconceitos sociais, a discriminação e a violência que muitas vezes tendem a acompanhá-los, surgem. Além disso, argumenta que, para entender completamente como um fenômeno complexo como o preconceito funciona, precisamos alterar nossa compreensão filosófica ocidental tradicional do sujeito como um agente supostamente totalmente racional, autônomo e individual. Lene Auestad argumenta que precisamos de uma compreensão mais situada e relacional da subjetividade e do sujeito, pois o preconceito e os atos de discriminação sempre ocorrem em um cenário contextualizado entre sujeitos cujos pensamentos e ações se influenciam mutuamente.

Auestad também escreveu sobre a ascensão do nacionalismo nos países europeus, tanto em termos de sua expressão em grupos de extrema-direita quanto no contexto da linguagem política cotidiana.

Auestad sugeriu que a psicanálise pode ser usada para raciocinar sobre os processos invisíveis e sutis de poder sobre a representação simbólica, por exemplo, no contexto de estereótipos e desumanização, e colocou a questão de quais forças governam os estados de coisas que determinam quem é um ' Eu' e quem é um 'isso' na esfera pública.

Ela fundou e dirige a série de conferências internacionais e interdisciplinares Psychoanalysis and Politics http://www.psa-pol.org, que busca abordar como questões políticas contemporâneas podem ser analisadas através da teoria psicanalítica e vice-versa – como fenômenos políticos podem refletir sobre pensamento psicanalítico. A série é interdisciplinar, convidando contribuições teóricas e estudos de caso históricos, literários ou clínicos de filósofos, sociólogos, psicanalistas, psicoterapeutas, analistas de grupo, teóricos literários, historiadores, cientistas políticos, políticos, ativistas políticos e outros. Perspectivas de diferentes escolas psicanalíticas são muito bem-vindas. Desde 2010, são realizadas conferências em Barcelona, Budapeste, Copenhague, Helsinque, Lisboa, Londres, Oslo, Paris, Estocolmo e Viena, na maioria das vezes nas salas de uma amigável sociedade psicanalítica. Uma das suas hipótese básicos das Conferências é que a psicanálise não se dá ao luxo de "se calar" e deve reconhecer a influência cultural e política que o mundo exterior exerce sobre ela.

Livros

 Traços de violência e liberdade de pensamento (co-editado com Amal Treacher Kabesh, Palgrave, 2017)
 Traumas compartilhados, silêncio, perda, luto público e privado (Karnac, 2017)
 Respeito, Pluralidade e Preconceito: Uma Investigação Psicanalítica e Filosófica sobre a Dinâmica da Exclusão Social e da Discriminação (Karnac, 2015)
 Nacionalismo e a política do corpo: psicanálise e a ascensão do etnocentrismo e da xenofobia (Karnac 2014)
 Psicanálise e Política: Exclusão e a Política da Representação (Karnac 2012)
 Manipulação, frihet, humanitet. Mãe com Hannah Arendt (Ação, Liberdade, Humanidade. Encontros com Hannah Arendt, co-editado com , Akademika, Trondheim, 2011)

Selecionar artigos

 Auestad, Lene (1 de dezembro de 2015). «Confiança básica e alienação ou "não temos nada para censurar"». Psicanálise, Cultura e Sociedade. 20 (4): 326–342. doi:10.1057/pcs.2015.41.
 Auestad, Lene (1 de dezembro de 2011). «Divisão, apego e racionalidade instrumental. Uma revisão da crítica social de Menzies Lyth». Psicanálise, Cultura e Sociedade.
 Lena Auestad. «Pensar ou não pensar: uma perspectiva fenomenológica e psicanalítica sobre experiência, pensamento e criatividade» (PDF). Revuecliopsy.fr. Consultado em 21 de Março de 2022

Livros traduzidos
Sara Ahmed, ensaios de Gledesdrepende . Oslo: Cappelen Damm Akademisk, 2021. (Traduzido do inglês para o Norueguês) Original intitulado: "Killing Joy: Feminism and the History of Happiness", "A phenomenology of whiteness", "Affective Economies"

Siri Gullestad/ Bjørn Killingmo, The Theory and Practice of Psychoanalytic Therapy. Ouvindo o Subtexto. Londres/Nova York: Routledge, 2019. (Do norueguês para o inglês) Título original: Underteksten. Terapia psicanalítica e prática. Oslo: Universitetsforlaget.

Hannah Arendt, Makt og vold. Tre ensaio. Oslo: Cappelen Damm Akademisk, 2017. (Do inglês para o norueguês) Títulos originais: On Violence, "Mankind and Terror", "Is America by Nature a Violent Society?"

Entrevistas
Em inglês: Sobre o livro Respect, Plurality, and Prejudice, podcast em New Books in Psychoanalysis 11 de setembro de 2015

Sobre o discurso de ódio: "Debate online feroz traz mais preconceito" Alpha Galileo 13 de setembro de 2013

Sobre a série de conferências Psychoanalysis and Politics "Introducing Psychoanalysis and Politics" no Journal of Psycho-Social Studies Volume 7 (1) 2013

em sueco: •Lene Auestad, Iréne Matthis e Diana Mulinari: Vad ska vi med psykoanalysen till? (Para que precisamos da psicanálise?) na revista Fronesis, número especial sobre a psique, (psyket)no.44-45 2013

em espanhol: Encuentro en la SEP del grupo Psychoalysis and Politics (Encontro da Sociedade Psicanalítica Espanhola com a Psicanálise e a Política) Entrevista com Lene Auestad e Jonathan Davidoff pelos psicanalistas espanhóis Neri Daurella e Eileen Wieland, nas páginas da Sociedade Espanhola, (em espanhol)

Referências

Professores da Universidade de Oslo
Filósofos políticos

Lene Auestad


مصطفى زماني (21 يونيو 1982 -)، ممثل إيراني.

عن حياته
ولد في مدينة فريدون كنار شمال إيران. بدأ في التمثيل لأول مرة في مسلسل يوسف الصديق العمل التاريخي الذي أنتج عام 2008 والذي استغرق كتابة السيناريو فيه أربع سنوات وشارك فيه 20 باحثاً في المادة التاريخية وكانت خلاصته 1800 صفحة من المعلومات الأدبية والتاريخية وكان دوره النبي يوسف أو (يوزرسيف) في الكبر.

قام بأداء شخصية النبي يوسف عليه السلام في الكبر وكان هذا أول عمل له في مجال التمثيل، كما قام الممثل حسين جعفري بأداء شخصية النبي يوسف في الصغر وكان هذا أيضاً أول عمل له في مجال التمثيل.

اشتهر في إيران وفي دول العالم العربي والإسلامي من خلال مسلسله الأول يوسف الصديق والذي شارك فيه مئات الممثلين وجيش من الكومبارس والفنيين.

أعماله

من المسلسلات
 يوسف الصديق.
 در جشم باد.
 جامه دارنر(كشف المستور)

من الأفلام
 الكابوس.
 كيفر.
 بدرود بغداد.
 بازل.
 اینجا تاریک نیست.
 سبب من.
 باگت.

روابط خارجية

مراجع

أشخاص على قيد الحياة
أشخاص من محافظة مازندران
ممثلو أفلام إيرانيون
ممثلو تلفزيون إيرانيون
مواليد 1402 هـ
مواليد 1982

مصطفى زماني


Le château de Loriol peut désigner :
 le château de Loriol à Confrançon dans le département français de l'Ain ;
 le château de Loriol à Loriol-du-Comtat dans le département français du  Vaucluse.

Château de Loriol


Mastorava je mordvinska epska pjesma sastavljena na temelju mordvinske mitologije i folklora Aleksandra Šaronova, objavljena 1994. godine na erzjanskome jeziku.

Pjesma se sastoji od pet dijelova pod nazivom "Svemir", "Antika", "Vrijeme kralja Tjustrije", "Herojsko doba" i "Novo doba". Mastorava je božica zemlje u mordvinskoj mitologiji. Ime mastor-ava doslovno znači "zemaljska žena", "mastor" znači "zemlja".

U ovom epu, Tjuštija je seljak izabran od strane ljudi da bude kralj i vođa Mokšana i erzjanskih klanova te savezničkih vojnih snaga. Tijekom njegove vladavine, Mordovija se protezala od Volge do Dnjepra i od Oke do Crnog mora.

U mordvinovoj mitologiji, Tjuštija je bog mjeseca, sin boga groba i djevojke Litove. Svakog mjeseca mijenja svoju dob, slijedeći faze Mjeseca.

Mordvini
Epovi
Mitologija

Mastorava