Fabio Glissenti, né à Vestone vers  et mort en , est un médecin et écrivain italien.

Biographie
Né dans le  à Vestone, près de Brescia, il fait ses études à l'Université de Pavie, y obtient ses degrés en philosophie et en médecine, et s'établit ensuite à Venise, où il exerce la profession de médecin avec succès. Il meurt en cette ville vers 1620, suivant Ghilini, qui fait de lui une mention très-honorable (Teatro degli uomini illustri, , ).

Œuvres
Fabio Glissenti a laissé plusieurs ouvrages en latin et en italien. Parmi ceux qui sont écrits en latin, on citera ses Commentaires sur les Prædicabilia de Porphyre, sur les Prædicamenta d'Aristote, et enfin sur le traité De sex principiis de Gilbert de la Porrée, évêque de Poitiers. Ses ouvrages italiens sont des Dialogues contre la crainte de la mort et sur l'immortalité de l'âme ; Il diligente, ovvero Il sollecito, favola morale, Venise, 1608, in-16 ; Il mercato, overo La fiera della vita umana, favola morale, ibid., 1620, in-12 ; quelques autres Opuscules de philosophie morale, dont Leone Allacci a donné la liste dans sa Dramaturgie ; et enfin Trattato della pietra filosofale, traduit en latin par le médecin Lorenz Strauss (1603-1687).

Notes

Bibliographie

Liens externes

Médecin italien du XVIe siècle
Médecin italien du XVIIe siècle
Écrivain italien du XVIIe siècle
Décès en septembre 1615

Fabio Glissenti


is a Japanese name meaning 'base of bridge', from  'bridge' and  'base'. It may refer to:

Hashimoto (surname)
 Hashimoto, a place in the city of Sagamihara, Kanagawa, Japan
Hashimoto, Wakayama, a city in Wakayama Prefecture, Japan
Hashimoto-san, a fictional mouse appearing in Terrytoons theatrical cartoons

See also
 Hashimoto's thyroiditis, the most common form of thyroiditis
 Hashimoto's encephalopathy, a rare neuroendocrine disorder

Hashimoto


Émile Appay (1876-1935)  fue un pintor  francés, alumno de Henri Harpignies y de Paul Lecomte y compañero de André Derain.

Pintor paisajista partiendo de la tradición clásica de la «veduta», representó escenas pastoriles y campestres y practicó la pintura plein air, y ha sido especialmente recordado por sus acuarelas y sus 'cuadros de olas'. Luchó en la Primera Guerra Mundial en Picardia.

Expuso obra en el Salón des Artistes Français, en París, entre 1910 y 1920, así como en el «Salon des Armées» en 1916. También hizo monográficas en las galerías de Georges Petit, Pierre le Chevallier, Jules Gautier (1911 - 1920)<ref>La  Chronique des Arts et de la Curiosité (Supplément à la GAZETTE DES BEAUX-ARTS) (1920), Paris (en francés) </ref>
y en el Hôtel Drouot (1908-1911) y la Galerie P. Hénaut (Paris) (1928 - 1934).Beaux-arts: chronique des arts et de la curiosité, vol 7 (1929)(en francés)

 Obras
Los cuadros más finos de Appay fueron pintados entre 1906 y 1920, en su mayoría paisajes con árboles y ríos,(Village au bord de l'eau) fruto de sus viajes por Italia (Vue de la Salute, Venise), España (Pont d'Alcantara (Toledo)) y el Norte de África (Vue du port de Sousse, (Túnez)), además de sus monografías en Normandía (Rue de Louviers animée. Eure) o el Mediodía francés (Bord de mer près de Toulon)

 Referencias

 Pittori francesi del XX secolo'', Fonte: Wikipedia, 134 páginas,  Books LLC, Wiki Series,  ISBN 1-232-10855-3, ISBN 978-1-232-10855-9 (2011) (en italiano)

Enlaces externos

Pintores paisajistas de Francia
Acuarelistas
Plenairistas
Pintores de Francia del siglo XX
Nacidos en Eure

Émile Appay


Gheorghe Năstăseanu (n. către 1812, Iași – d. 29 septembrie 1864, Roma) a fost un pictor portretist și litograf român din Principatul Moldovei.

Biografie

Gheorghe Năstăseanu a fost cel mai strălucit elev al Clasului de zugrăvitură al Academiei Mihăilene. S-a născut la Iași într-o familie modestă și se numea, după istoricul George Oprescu, George Anastasiu. Mai târziu se semna când Anastaseanu, când Năstăseanu. Și-a început studiile în semestrul de vară al anului școlar 1838 -1839, ca urmare a unei jalbe adresată domnitorului prin care cerea să urmeze Academia Mihăileană ca să învețe meseria de zugrav fără plată deoarece "... tatăl lui este în stare slabă și nu ar putea să-l învețe cu plată". În cataloagele instituției apare sub numele de Anastasiu Gheorghe. În anul școlar 1841 - 1942 sub numele de Nastasiu și la finalizarea cursurilor ca Năstăsan Gheorghe, așa cum este cunoscut, de altfel, în literatura de specialitate. Cataloagele școlii reflectă faptul că artistul a frecventat șapte semestre, însă este probabil să fi făcut nouă, atât cât prevedea curicula școlară.
În 1839 a fost admis ca student al Academiei Mihăilene de la Iași, ca elev al lui Giovanni Schiavoni. După plecarea lui Schiavoni l-a avut ca profesor pe Mauritius Loeffler. În timpul studiilor, s-a specializat în litografie. Prima lucrare realizată de el fost o interpretare a picturii Sfintei Familii, lucrare realizată în 1662 de Carlo Maratta (1625-1713) la Roma. După absolvire, în 1843, Gheorghe Năstăseanu a plecat ca bursier la Roma. Aflat la Paris, în 1853, s-a întâlnit cu grupul de revoluționari români exilați din Țara Românească. A participat la Revoluția de la 1848 în Italia pe baricadele Romei, fiind alături de mișcarea națională italiană, înfruntând miliția papală pe baricade, acțiune în care a fost rănit.

În afară de această litografie, menționată de profesorul George Oprescu, presa din anii 1843-1848 se referă și la alte plăci gravate, în prezent pierdute, care dovedesc faptul că, pe perioada șederii sale la Roma, artistul a continuat să realizeze interpretări ale altor artiști, publicate ulterior de Institutul Albina Română. Una din gravuri, Sfânta Magdalena, a fost o interpretare după Giacomo Palma cel bătrân (1480-1528).

După ce a participat la Revoluția de la 1848 pe baricadele Romei, Gheorghe Năstăseanu și-a pierdut interesul pentru litografie.

În 21 iulie 1859 Gheorghe Năstăseanu a înaintat un proiect, în cinci puncte, în care propunea ca în unul dintre saloanele Cabinetului de Științe Naturale să fie organizată o Galerie de Artă în care să fie incluse nu doar opere originale, ci și copii, reproduceri după picturile reprezentative.

În 1860, Gheorghe Năstăseanu a realizat un portret în ulei, de mari dimensiuni (111×92 cm) al lui Alexandru Ioan Cuza, pe baza unei fotografii realizate de Ioan Heck, fratele mai mare al cunoscutului fotograf ieșean Nestor Heck. În prezent, acest portret în ulei se află în colecția Muzeul de Artă Iași (nr. inv. 149). Lucrarea a fost donată de pictor Pinacotecii de la Iași, înființată de Cuza la 1860, odată cu Universitatea din capitala Moldovei.

În 1860 a fost trimis din nou la Roma, pentru executarea unor copii destinate Pinacotecii Naționale de la Iași. Deși autoritățile îl asiguraseră că până în momentul plecării în străinătate va avea la dispoziție un avans din suma promisă, acest lucru nu s-a întâmplat. Constrâns de împrejurări, Gheorghe Năstăseanu a contractat un împrumut personal, în valoare de o sută cincizeci de galbeni, fiind convins că îl va returna din banii ce urma să îi primească din partea autorităților. Într-o înștiințare din 16 noiembrie 1860, artistul ruga autoritățile să-i anticipeze plățile, argumentând că prețurile plătite pentru pânze, culori și realizarea copiilor erau scumpe. Finalul cererii aducea și rugămintea lui Gheorghe Năstăseanu ca Ministerul, "la trimiterea banilor, să poprească pentru cămătarii săi, citați de el onor Minister, căci el îi va satisface la trimiterea tabloului în patrie".

La 15 ianuarie 1861 a fost înființată Școala de Arte Frumoase din Iași. Continuând seria tablourilor istorice inițiată de Gheorghe Asachi, noua școală i-a însărcinat pe Gheorghe Panaiteanu-Bardasare și Gheorghe Năstăseanu cu realizarea unor tablouri ce aveau ca temă subiecte din istoria națională.

În 1862, Gheorghe Năstăseanu a anunțat că a început să picteze o copie după Caravaggio, de la Vatican. Nu a reușit să o termine, deoarece a fost sechestrată de creditori. Tabloul a fost răscumpărat de un francez, rezident în București, care l-a oferit spre cumpărare ministerului pentru suma de 600 de galbeni, dar din lipsa banilor lucrarea nu a putut fi cumpărată.

A murit într-o sărăcie cumplită la Roma, unde fusese trimis să copieze tablouri celebre, moartea lui fiind deplânsă pe bună dreptate de colegul său Panaiteanu care vedea în respectiva situație condamnarea unui "pictor de istorie" la tristul rol de "simplu copist".

Note

Bibliografie
 George Oprescu: Pictura românească în secolul al XIX-lea, Editura Meridiane, București, 1984
 www.academia.edu: "Clasul de zugrăvitură" de la Academia Mihăileană - de Ion Solcanu și Victor Macarie, Iași, 1986, pag.726, accesat 8 noiembrie 2020

Nașteri în 1812
Decese în 1864
Pictori români
Litografi
Pașoptiști români

Gheorghe Năstăseanu


Alberte Stenderup Rasmussen er en dansk håndboldspiller, der spiller i SønderjyskE Håndbold i Damehåndboldligaen, som målvogter.

Kilder
 Alberte Stenderup Rasmussen - Eurohandball

Håndboldspillere fra Danmark

Alberte Stenderup


Nocodazole is an antineoplastic agent which exerts its effect in cells by interfering with the polymerization of microtubules. Microtubules are one type of fibre which constitutes the cytoskeleton, and the dynamic microtubule network has several important roles in the cell, including vesicular transport, forming the mitotic spindle and in cytokinesis. Several drugs including vincristine and colcemid are similar to nocodazole in that they interfere with microtubule polymerization.

Nocodazole has been shown to decrease the oncogenic potential of cancer cells via another microtubules-independent mechanisms. Nocodazole stimulates the expression of LATS2 which potently inhibits the Wnt signaling pathway by abrogating the interaction between the Wnt-dependent transcriptional co-factors beta-catenin and BCL9.

It is related to mebendazole by replacement of the left most benzene ring by thiophene.

Use in cell biology research
As nocodazole affects the cytoskeleton, it is often used in cell biology experiments as a control: for example, some dominant negative Rho small GTPases cause a similar effect as nocodazole, and constitutively activated mutants often reverse or negate the effect.

Nocodazole is frequently used in cell biology laboratories to synchronize the cell division cycle. Cells treated with nocodazole arrest with a G2- or M-phase DNA content when analyzed by flow cytometry. Microscopy of nocodazole-treated cells shows that they do enter mitosis but cannot form metaphase spindles because microtubules (of which the spindles are made) cannot polymerise. The absence of microtubule attachment to kinetochores activates the spindle assembly checkpoint, causing the cell to arrest in prometaphase. For cell synchronization experiments, nocodazole is usually used at a concentration of 40–100 ng/mL of culture medium for a duration of 12–18 hours. Prolonged arrest of cells in mitosis due to nocodazole treatment typically results in cell death by apoptosis.

Another standard cell biological application of nocodazole is to induce the formation of Golgi ministacks in eukaryotic cells. The perinuclear structural organization of the Golgi apparatus in eukaryotes is dependent on microtubule trafficking, but disrupting the trafficking of Golgi elements from the endoplasmic reticulum treatment with nocodazole (33 μM for 3 hours) induces numerous Golgi elements to form adjacent to ER exit sites. These functional Golgi ministacks remain distributed about the cell, unable to track forward to form a perinuclear Golgi since nocodazole has depolymerized the microtubules.

Also used with Mad2p protein as an anti-microtubule drug.

See also

 Colchicine

References

Antineoplastic drugs
Benzimidazoles
Carbamates
Cell biology
Microtubule inhibitors
Thiophenes
Methyl esters

Nocodazole


Rishi Sunak (Southampton, 12 de maio de 1980) é um político britânico, líder do Partido Conservador e primeiro-ministro do Reino Unido. Foi Chanceler do Tesouro de 2020 a 2022 e Secretário-Chefe do Tesouro de 2019 a 2020. Como integrante de seu partido, é membro do Parlamento (MP) e representante de Richmond, North Yorkshire, desde 2015.

Nascido em Southampton, filho de pais indianos que emigraram da África Oriental, Sunak foi educado no Winchester College. Posteriormente, estudou filosofia, política e economia no Lincoln College, em Oxford, e mais tarde obteve um MBA da Universidade de Stanford como bolsista do programa Fulbright. Enquanto estudava em Stanford, ele conheceu sua futura esposa Akshata Murty, filha de NR Narayana Murthy, o empresário bilionário indiano que fundou a Infosys. Depois de se formar, trabalhou no Goldman Sachs e depois como sócio do fundo de hedge The Children's Investment Fund Management e Theleme Partners.

Eleito para Richmond (Yorks) nas eleições gerais de 2015, atuou no segundo governo de Theresa May como Subsecretário de Estado Parlamentar para o Governo Local. Ele votou três vezes a favor do acordo de retirada do Brexit. Depois que May renunciou, Sunak apoiou a campanha de Boris Johnson para se tornar líder do Partido Conservador.

Depois de Johnson ter sido eleito e nomeado primeiro-ministro, ele nomeou Sunak como Secretário-chefe do Tesouro em julho de 2019. Em fevereiro do ano seguinte, Sunak substituiu Sajid Javid como Chanceler do Tesouro após a renúncia deste. Como Chanceler, Sunak foi uma das peças principais na resposta do governo britânico a crise financeira gerada pela Pandemia de COVID-19. Após o escândalo Partygate, ele se tornou o primeiro Chanceler do Tesouro na história do Reino Unido ter recebido uma penalidade por infringir uma lei enquanto estava no cargo após ter sido emitido um aviso por ter quebrado as regras relacionados ao isolamento e lockdowns do COVID. Em 5 de julho de 2022, Rishi Sunak renunciou ao cargo de Chanceler citando diferenças de política econômica entre ele e Johnson em sua carta de demissão. Sua renúncia levou a um êxodo em massa de ministros do governo Johnson, culminando na própria renúncia do primeiro-ministro.

Em 8 de julho de 2022, Sunak anunciou que estava se candidatando para tomar a posição de Johnson como líder do Partido Conservador. Em 20 de julho, ele foi o mais votado dentre os parlamentares conservadores e então foi enfrentar Liz Truss, na eleição geral de liderança do partido que foi realizada em 5 de setembro, mas acabou perdendo.  Nas eleições de outubro após a renúncia de Liz Truss, Sunak declarou a sua candidatura à liderança do Partido Conservador e portanto Primeiro-Ministro do Reino Unido. Em 24 de outubro de 2022, acabou por ser o escolhido pelos deputados do seu partido como único candidato para suceder a Truss, com as desistências de Johnson e de Penny Mordaunt.

Sunak foi o primeiro político principal do Reino Unido a entrar na lista dos mais ricos do Sunday Times, com uma fortuna de 730 milhões de libras.

Primeiros anos

Sunak nasceu em 12 de maio de 1980 em Southampton de pais hindus nascidos na África de ascendência indiana Punjabi, Yashvir e Usha Sunak. Ele é o mais velho de três irmãos. Seu pai nasceu e foi criado na Colônia e Protetorado do Quênia (atual Quénia), enquanto sua mãe nasceu em Tanganyika (que mais tarde se tornou parte da Tanzânia). Seus avós nasceram na província de Punjab, Índia britânica, e migraram da África Oriental com suas famílias para o Reino Unido na década de 1960. Seu avô paterno, Ramdas Sunak, era de Gujranwala (no atual Paquistão) e se mudou para Nairóbi em 1935 para trabalhar como balconista, onde se juntou a sua esposa Suhag Rani Sunak de Delhi em 1937. Seu avô materno, Raghubir Sain Berry MBE, trabalhou em Tanganyika como fiscal e teve um casamento arranjado com Sraksha, de 16 anos, nascida em Tanganyika, com quem teve três filhos, e a família se mudou para o Reino Unido em 1966, financiada por Sraksha vendendo suas jóias de casamento. Na Grã-Bretanha, Raghubir Berry juntou-se ao Inland Revenue e, como colecionador, foi nomeado Membro da Ordem do Império Britânico (MBE) na lista de Honras de Aniversário de 1988. Yashvir era um clínico geral e Usha era um farmacêutico, que administrava uma farmácia local.

Sunak frequentou a Stroud School, uma escola preparatória em Romsey, Hampshire, e o Winchester College, um internato independente para meninos, onde foi monitor-chefe. Ele era garçom em uma casa de curry em Southampton durante suas férias de verão. Ele estudou Filosofia, Política e Economia (PPE) no Lincoln College, Oxford, graduando-se pela primeira vez em 2001. Durante seu tempo na universidade, ele realizou um estágio na Sede da Campanha Conservadora. Em 2006, ele obteve um MBA da Universidade de Stanford, onde foi bolsista da Fulbright.

Carreira empresarial

Sunak trabalhou como analista do banco de investimentos Goldman Sachs entre 2001 e 2004. Ele então trabalhou para a empresa de gestão de fundos de hedge Children's Investment Fund Management, tornando-se sócio em setembro de 2006. Ele saiu em novembro de 2009 para se juntar a ex-colegas na Califórnia em uma nova empresa de fundos de hedge, Theleme Partners, lançada em outubro de 2010 com US$ 700 milhões sob gestão. Em ambos os fundos de hedge, seu chefe era Patrick Degorce. Ele também foi diretor da empresa de investimentos Catamaran Ventures, de propriedade de seu sogro, o empresário indiano N. R. Narayana Murthy entre 2013 e 2015.

Início da carreira política

Membro do Parlamento

Sunak foi selecionado como candidato conservador para Richmond (Yorks) em outubro de 2014, derrotando Wendy Morton. O assento foi ocupado anteriormente por William Hague, ex-líder do partido, secretário de Relações Exteriores e primeiro secretário de Estado. O assento é uma das cadeiras conservadoras mais seguras no Reino Unido e é ocupado pelo partido há mais de 100 anos. No mesmo ano, Sunak foi chefe da Unidade de Pesquisa Black and Minority Ethnic (BME) do centro-direita Policy Exchange, para o qual ele co-escreveu um relatório sobre as comunidades BME no Reino Unido. Ele foi eleito deputado pelo distrito eleitoral nas eleições gerais de 2015 com uma maioria de 19 550 (36,2%). Durante o parlamento de 2015-2017, ele foi membro do Comitê Seleto de Meio Ambiente, Alimentação e Assuntos Rurais.

Sunak apoiou o Brexit (o Reino Unido deixando a União Europeia) no referendo de adesão à UE de junho de 2016. Naquele ano, ele escreveu um relatório para o Center for Policy Studies (um think tank thatcherita) apoiando o estabelecimento de portos livres após o Brexit, e no ano seguinte escreveu um relatório defendendo a criação de um mercado de títulos de varejo para pequenas e médias empresas.

Sunak foi reeleito nas eleições gerais de 2017, com uma maioria aumentada de 23 108 (40,5%). Ele atuou como subsecretário de estado parlamentar para o governo local entre janeiro de 2018 e julho de 2019. Sunak votou a favor do acordo de retirada do Brexit da então primeira-ministra Theresa May em todas as três ocasiões e votou contra um segundo referendo sobre qualquer acordo de retirada.

Sunak apoiou Boris Johnson na eleição de liderança do Partido Conservador em 2019 e co-escreveu um artigo no jornal The Times com os colegas deputados Robert Jenrick e Oliver Dowden para defender Johnson durante a campanha em junho.

Secretário-chefe do Tesouro (2018–19)
Sunak foi nomeado secretário-chefe do Tesouro pelo primeiro-ministro Boris Johnson em 24 de julho de 2019, servindo sob o chanceler Sajid Javid. Ele se tornou um membro do Conselho Privado no dia seguinte.

Sunak foi reeleito nas eleições gerais de 2019 com uma maioria aumentada de 27 210 (47,2%). Durante a campanha eleitoral, Sunak representou os conservadores nos debates eleitorais de sete vias da BBC e da ITV.

Chanceler do Tesouro (2020–22)
Nas semanas anteriores à nomeação de Sunak como chanceler do Tesouro, coletivas de imprensa sugeriram que um novo ministério econômico liderado por Sunak poderia ser estabelecido para reduzir o poder e a influência do chanceler Javid no Tesouro. Sunak era considerado um leal a Johnson, favorecido pelo conselheiro-chefe de Johnson, Dominic Cummings, e era visto como a "estrela em ascensão" que habilmente representou Johnson durante os debates eleitorais de 2019. Em fevereiro de 2020, o The Guardian informou que Javid permaneceria em seu papel como chanceler e que Sunak permaneceria secretário-chefe do Tesouro, para que Cummings pudesse "ficar de olho" em Javid.

Liderança do Partido Conservador

Após a renúncia de Liz Truss em 20 de outubro de 2022, Sunak se consagrou como líder do Partido Conservador, em 24 de outubro de 2022. Foi eleito internamente pelo Partido Conservador, após renúncia de Penny Mordaunt da disputa. Em 22 de outubro, foi relatado que Sunak tinha o número necessário de apoiadores — 100 membros da Câmara dos Comuns — para concorrer à votação em 24 de outubro. Tobias Ellwood escreveu que estava "honrado por ser o 100.º deputado conservador a apoiar #Ready4Rishi". Isso ocorreu apesar do fato de Sunak não ter entrado oficialmente na corrida em 22 de outubro. O número total passou oficialmente de 100 na tarde de 22 de outubro, segundo o The Guardian.

Sunak foi apoiado por vários membros do gabinete e membros proeminentes do partido, como David Frost, Kemi Badenoch, Sajid Javid, Tom Tugendhat e Dominic Raab.

Primeiro-ministro (2022–presente)

Sunak foi nomeado primeiro-ministro do Reino Unido pelo rei Carlos III em 25 de outubro de 2022, fazendo dele o primeiro ocupante do cargo a ser asiático britânico, bem como o primeiro a professar uma fé diferente do cristianismo. Ele é o primeiro-ministro mais jovem desde Robert Jenkinson, 2.º Conde de Liverpool em 1812.

Vida pessoal
Sunak é um hindu. Seu nome em hindi é ऋषि सुनक (Ṛṣi Sunaka), e em punjabi (Gurumukhi) ਰਿਸ਼ੀ ਸੁਨਕ (Riśī Sunaka). Ele fez seu juramento como deputado na Câmara dos Comuns no Bhagavad Gita. Em agosto de 2009, casou-se com Akshata Murty, filha de N. R. Narayana Murthy, fundador da empresa de tecnologia Infosys na qual Akshata Murty possui uma participação, tornando-a uma das mulheres mais ricas da Grã-Bretanha. Em 2022, Sunak e sua esposa foram vistos celebrando o festival hindu de Krishna Janmashtami e adorando uma vaca no templo Bhaktivedanta Manor em Hertfordshire.

Sunak e Murty se conheceram enquanto estudavam na Universidade de Stanford nos EUA; eles têm duas filhas, Krishna (nascida em 2011) e Anoushka (nascida em 2013). Murty é diretora da empresa de investimentos de seu pai, Catamaran Ventures. Eles possuem Kirby Sigston Manor na vila de Kirby Sigston, North Yorkshire, bem como uma casa em Earl's Court, no centro de Londres, um apartamento na Old Brompton Road, South Kensington, e um apartamento de cobertura na Ocean Avenue em Santa Monica. Califórnia. Sunak é abstêmio. Ele afirmou que é viciado em Coca-Cola e agora tem sete obturações dentárias devido ao consumo excessivo quando era mais jovem. Ele foi anteriormente um governador da East London Science School. Sunak tem uma labrador chamada Nova e é um entusiasta de críquete, tênis e corridas de cavalos. Após o assassinato de George Floyd, Sunak se manifestou contra o racismo que enfrentou em sua vida e como sua família lutou enquanto imigrava para a Grã-Bretanha na década de 1960.

Sunak é um amigo próximo do editor político do The Spectator, James Forsyth, que ele conhece desde os tempos de escola. Sunak foi o padrinho do casamento de Forsyth com a jornalista Allegra Stratton, e eles são padrinhos dos filhos um do outro. Em abril de 2022, foi relatado que Sunak e Murty haviam se mudado da 11 Downing Street para uma casa recém-reformada no oeste de Londres.

Alunos da Universidade de Oxford
Alunos da Universidade Stanford
Primeiros-ministros do Reino Unido
Ministros das Finanças do Reino Unido
Políticos do Reino Unido
Membros do Parlamento do Reino Unido
Ingleses de ascendência indiana

Rishi Sunak


, también traducido como Nampa,  es un tipo de coqueteo y seducción popular entre los adolescentes y las personas en sus años veinte y treinta en la cultura japonesa. Cuando las mujeres japonesas persiguen a los hombres de una manera similar a NANPA, se les llama gyakunan (ギャクナン?).

Etimología

Nanpa se escribía originalmente en kanji como 軟派 (literalmente, "la escuela suave") y tenía un significado diferente: las personas interesadas más en la diversión y la indulgencia, que en las carreras "duras" como la política, la universidad, o el atletismo. En la cultura Japonesa moderna, NANPA la mayoría de las veces se refiere a "la caza de chicas" y hay una fuerte connotación negativa asociada a ella.

La palabra para la caza de novios de la mujer, gyakunan, se deriva de gyaku (逆? , lit. "reversa"), y la primera parte de la palabra NANPA.

Descripción

El Nanpa es practicado con mayor frecuencia por hombres jóvenes que van desde su adolescencia a mediados de los años veinte. Grupos de "Chicos NANPA" se reúnen alrededor de los lugares ocupados mayoritariamente por tráfico peatonal femenino (puentes, estaciones de metro, centros comerciales, etc.) y abordan a las mujeres en busca de una cita. Los grupos NANPA generalmente usan la alta moda con buenos trajes, zapatos caros y extravagantes estilos de peinados. Debido a su manera de vestir, los chicos nanpa ocasionalmente son confundidos por los extranjeros como los empleados de los Host o clubes Antifitriones, quienes también son vistos hablando con varias mujeres.

Debido al número creciente de participantes Nampa y quejas crecientes, muchas de las regiones japonesas están reaccionando con mayor dureza a los jóvenes, los participantes heterosexuales, hombres. Por ejemplo, muchos lugares donde los jóvenes se reúnen como los juegos se ha colocado señales "No Nanpa", y la policía de las ciudades densamente pobladas han aplicados estas reglas. Esto puede ser una reacción a un miedo creciente en las jóvenes japonesas de secuestro o violación. Shibuya es particularmente estricta en los chicos Nampa a raíz del secuestro de cuatro chicas por un hombre de mediana edad.

Referencias

Frases y citas
Idioma japonés
Sexualidad
Atracción sexual

Nanpa


تشونغ مونغ كو () القيادي الأول لشركة هيونداي لصناعة السيارات وهو ابن المؤسس لها، وهو رجل نافذ في السياسة الكورية , كما هو الحال في مجال الرياضة ويتبوأ عدة مناصب رياضية كبيرة منها نائب رئيس الإتحاد الدولي لكرة القدم كما يسعى للإطاحة بالسيد محمد بن همام العبد الله الرئيس السابق لإتحاد آسيا لكرة القدم لرغبته بالترشح لمنصب الرئيس في المنظمة الأكبر كروياً في آسيا والمتوقع فوزه نظير سطوته الكبيرة على عدد من إتحادات شرق آسيا والتي ستحسم فوزه بالتأكيد، كما يدعم حاليا الشيخ سلمان بن إبراهيم الخليفة رئيس اتحاد كرة القدم البحريني لمنصب اللجنة التنفيذيه في آسيا من أمام منافسه السيد محمد بن همام ووعده بحسم المعركة الانتخابية لصالحه في الكونغرس الآسيوي الذي سيشرف على فرز الأصوات.

روابط خارجية

مراجع

أشخاص أدينوا بالاختلاس
أشخاص على قيد الحياة
أشخاص من سول
أصحاب أعمال كوريون جنوبيون
رواد السيارات
رؤساء مجلس إدارة كوريون جنوبيون من مؤسسات تجارية
كوريون جنوبيون
مجرمون كوريون جنوبيون
مجموعة هيونداي كيا للمركبات
مليارديرات
مواليد 1938
مواليد في غانغوون (مقاطعة كوريا الجنوبية)
محتالون كوريون جنوبيون

تشونغ مونغ غو


Gara Tecuci este o gară care deservește municipiul Tecuci, județul Galați, România.

Tecuci

Gara Tecuci


Mississippi County is the name of two counties in the United States:

 Mississippi County, Arkansas
 Mississippi County, Missouri

Mississippi County


Hettuspæta (fræðiheiti: Dryocopus pileatus) er svartur og rauður fugl ættaður um Norður-Ameríku.

Tenglar

Spætuætt

Hettuspæta


قد تشير إلى:

أعمال فنية

 السد (مسرحية) للكاتب التونسي محمود المسعدي.
 ريح السد (فلم) شريط سينمائي تونسي من إخراج نوري بوزيد

سدود مائية
 السد.
 بحر الجبل في السودان.

نوادي رياضية
 .
 .

مدن
 السد (المتن) بلدة لبنانية في منطقة المتن.
 السد (إدلب) قرية سورية في محافظة إدلب.
 السد (ذي السفال) إحدى حارات مدينة ذي السفال أحد مدن محافظة إب.
 السد (الرضاني) إحدى حارات مدينة الرضائي بمحافظة إب.
 السد (المتن) إحدى القرى اللبنانية من قرى قضاء المتن في محافظة جبل لبنان.
 السد - سد فالج (تبن) إحدى قرى عزلة الحوطة بمديرية تبن التابعة لمحافظة لحج.
 السد (القليوبية) إحدى قرى مركز قليوب التابع لمحافظة القليوبية في مصر.

علوم
 سد (فلك) نظام نجوم فلكية.
 سد (عين): مرض يطرأ العين.
صفحات توضيح أسماء أماكن

سد (توضيح)


Flugten kan henvise til:

 Flugten (eksperimentalfilm), en dansk eksperimentalfilm fra 1942 instrueret af Albert Mertz og Jørgen Roos
 Flugten (film fra 1971), en sovjetisk spillefilm
 Flugten (film fra 1973) – en dansk film instrueret af Hans Kristensen
 Flugten (film fra 2009) – en dansk thriller instrueret af Kathrine Windfeld

Flugten


Frances Curran (born 21 May 1961) is a former co-chair of the Scottish Socialist Party.  She was a Member of the Scottish Parliament (MSP) for the West of Scotland region from 2003 to 2007.

Political career
A former member of the Labour Party and an organiser for the entryist Militant group, Curran became a high-profile figure in Scottish left politics on her election to the Scottish Parliament as a Scottish Socialist Party MSP in 2003. She had joined the SSP on its formation in 1998, and brought political experience she had gained while she served as the youth representative on Labour's National Executive Committee.

In July 2005, Curran played a role in organising the protest outside Gleneagles at the 2005 G8 Summit. The previous week, she and other SSP MSPs took part in a protest within the Scottish Parliament, which led to them being suspended for the month of September and fined £30,000. This protest was due to their claim that the First Minister had gone back on his word that the parliament would support the rally outside the Perthshire hotel.

Curran was the public face of the SSP's campaign for the provision of nutritious free school meals, which they said would tackle ill health and poor diet in Scottish schoolchildren. Her campaign drew a wide base of support from a number of children's and health charities. As part of the Save Our Services campaign, she was involved in community occupations to stop the closure of a school and community centre. In 2007, she was arrested but not charged at an anti-nuclear protest at Faslane as part of the Faslane 365 campaign.

She was an unsuccessful candidate in the July 2008 Glasgow East by-election. During the campaign, she was informed that the police had received death threats against her.

She stood again as a candidate on the Glasgow regional list for the Holyrood election in 2011, but failed to be elected. She had stepped down as the party's national co-spokesperson less than a month before the election.

Curran was elected to the SSP's Executive Committee in 2012 but stood down again in 2013, keeping a low profile throughout the party's referendum campaign. She was elected as party co-chair alongside Bill Bonnar at the 2014 conference, but withdrew her nomination for the position on the day of the 2015 conference seven months later.  She was re-elected to the SSP executive at its 2016 conference.

At the 2018 conference she stood for national spokesperson, but lost to Róisín McLaren.  She remains an ordinary member of the executive committee.

References

External links

1961 births
Living people
Scottish Socialist Party national spokespersons
Politicians from Glasgow
Scottish Trotskyists
Scottish Socialist Party MSPs
Militant tendency supporters
Female members of the Scottish Parliament
Members of the Scottish Parliament 2003–2007

Frances Curran


O Grupo de Forcados Amadores do Ramo Grande é um grupo de forcados sedeado na Praia da Vitória, na Ilha Terceira, nos Açores. O Grupo de Forcados foi fundado a 7 de Agosto de 2007.

É um dos dois Grupos de Forcados da Ilha Terceira, juntamente com o Grupo de Forcados Amadores da Tertúlia Tauromáquica Terceirense.

História
O Grupo de Forcados Amadores do Ramo Grande teve origem em 2006 num conjunto de amigos aficionados da Ilha Terceira. O nome Ramo Grande deve-se à zona plana, na parte nordeste da Ilha Terceira, abrangendo as freguesias de Santa Cruz da Praia da Vitória, Lajes, Fontinhas, São Brás, Vila Nova e Agualva.

A estreia do Grupo decorreu nas Festas da Praia de 2007. A primeira corrida do Grupo, sob o comando do Cabo fundador Filipe Pires, realizou-se a 7 de Agosto de 2007 na Monumental de Angra do Heroísmo, com toiros toiros das ganadarias açorianas de Rego Botelho, José Albino Fernandes e Irmãos Toste. A primeira pega do Grupo foi concretizada à 1.ª tentativa por Nuno Pires perante um toiro de Irmãos Toste, nº 74 com 495 kg.

Nas Sanjoaninas de 2008 o Grupo do Ramo Grande entra na Monumental de Angra do Heroísmo juntamente com o Grupo de Forcados Amadores da Tertúlia Tauromáquica Terceirense, no que foi a primeira corrida da História com dois grupos de forcados açorianos.

A 20 de Maio de 2008 o Grupo do Ramo Grande foi admitido na Associação Nacional de Grupos de Forcados, passando a poder pegar em corridas com os demais grupos de forcados associados.

A 23 de Agosto de 2010 o Grupo do Ramo Grande faz a sua apresentação em Portugal Continental, numa corrida realizada em Baião. O Grupo debutou na Monumental do Campo Pequeno a 3 de Maio de 2012, pegando 3 toiros da ganadaria de São Torcato à 1.ª tentativa.

Em 2011 actua no Campo Pequeno, na corrida do jornal Correio da Manhã, e pega em solitário 6 toiros de Rego Botelho, na apresentação desta ganadaria açoriana na primeira Praça de Portugal. No mesmo ano, estreia-se na Moita do Ribatejo, pegando numa corrida da Feira de Maio.

Durante a sua história o Grupo fez também digressões aos Estados Unidos e Canadá.

O Cabo fundador Filipe Pires despediu-se das arenas na corrida das Festas da Praia de 2017, realizada a 7 de Agosto de 2017, transmitindo o comando do Grupo ao seu primo e novo Cabo eleito Manuel Pires. Nessa corrida o Grupo comemorou os primeiros 10 anos de existência, pegando em solitário 6 toiros da ganadaria de António Silva, com 4 toiros pegados à 1.ª tentativa e 2 toiros à 2ª tentativa.

Cabos
Filipe Pires (2007–2017)
Manuel Pires (2017–presente)

Ramo Grande


was a Japanese businessman responsible for founding a number of companies, including what became today's Sapporo Breweries, Toa Construction Corporation, Oki Electric Industry, JFE Group and Taiheiyo Cement (formerly Asano Cement).

He came from a samurai family in the Toyama region. His Y-DNA is D1a2a1a2b1a1a8a (D-CTS4093). He was Doctor Asano Taijun's son. He was originally named Asano Taijiro.  Although He studied medicine, he began business in his hometown and failed.  He lost his money and did moonlight flit to Tokyo.  He sold drinking water as a street vendor.  Then he moved to Yokohama, bought coke (fuel), which a gas company threw away, sold it to Fukagawa Cement Works, and became very rich.

He purchased Fukagawa Cement Works from the government in 1884 (Asano Cement), with help from Shibusawa Eiichi, founded Iwaki Coal Mine in 1884, Oriental Liner (Toyo Kisen) in 1896, Tsurumi Reclamation Company (Toa Construction Corporation) in 1913, Asano Shipbuilding and Engineering (Japan Marine United) in 1916, Nippon Chuya Bank in 1916, Oki Electric Industry in 1917, Asano and Company in 1918, Asano Holding Company in 1918,  and diversified his business interests, which eventually became a minor zaibatsu (Asano zaibatsu). His Nippon Chuya Bank was unsuccessful, so he sold it to Yasuda zaibatsu in 1922.  Asano zaibatsu kept minor because it did not include a bank and was ranked fifth in scale.  Asano is called "the cement king."

Asano also reclaimed Tokyo bay from 1913 to 1927, made a coastal industrial zone (Keihin Kogyo Chitai) and established the forerunner of the JR Tsurumi Line there, located between Tokyo and Yokohama. Asano Station is named after him. He is called "father of Keihin industrial area" now.

He founded Asano High School in 1920, and Asano Institute of Technology in 1925.

References

External links
 企業情報 浅野総一郎 - Toa Construction Corporation
 Yokohama City Library
 SatoshiSaito Soichiro Asano

Japanese businesspeople
1848 births
1930 deaths
People from Toyama Prefecture

Asano Sōichirō


بي إم دبليو إكس5  هي سيارة دفع رباعي متوسطة الحجم من صنع شركة بي إم دبليو دخلت الإنتاج عام 1999، مراكز التصنيع تتوزع في سبارتانبرغ، ولاية كارولينا الجنوبية. وتولوكا بالمكسيك. تصف بي ام دبليو سيارة «إكس5» بأنها من فئة سيارات النشاط الرياضي بدلا من فئة السيارات الرياضية متعددة الأغراض لتؤكد بذلك قُدراتِها على الطريق بالرغم من حجمها.

بعد أربع سنوات، تم إطلاق بي ام دبليو إكس3 (BMW X3)، والتي تستخدم البادئه «إكس (x)» الذي يُطبق على سلسلة مركبات بي إم دبليو الحيوية الرياضية BMW SAVs التي كانت مشتقة من عدد سلاسل من نماذج بي ام دبليو (BMW).

E53

سيارة كروس أوفر (BMW E53 X5 ''' كروس أوفر) صُنِعت بين عامي 1999 و 2006. توقف الإنتاج في سبتمبر 2006 ، وحلت محلها (BMW E70). سيارات E53 طُورت في وقت كانت فيه بي ام دبليو لا تزال مملوكة لاند روفر وعلى هذا النحو يوجد مشاركه في العديد من العناصر والتصاميم مع كل من لاندروفر، وأيضا سلاسل (BMW E39 5 [4]).

 E70 سيارات (BMW E70''') هي (X5) الحالية مركبة النشاط الرياضي (SAV). حلت محل (BMW E53) في نوفمبر 2006.

المبيعات

المراجع

وصلات خارجية

 استعراض بي ام دبليو إكس5 (BMW X5)  على Edmunds.com

سيارات اخترعت في 1999
سيارات إس يو في
سيارات تدفع بجميع العجلات
سيارات شرطة
سيارات صنعت في الولايات المتحدة
سيارات عقد 2000
سيارات عقد 2010
سيارات كروس أوفر رياضية
مركبات بي إم دبليو

بي إم دبليو إكس5


'Ataque de nervios () ou síndrome porto-riquenha' é uma síndrome caracterizada por perturbação emocional intensa. A condição aparece no Apêndice da quinta edição do Manual Diagnóstico e Estatístico de Transtornos Mentais (DSM-V) como uma síndrome ligada à cultura e um conceito cultural de sofrimento.

A síndrome porto-riquenha geralmente é entendida como uma expressão de mulheres adultas e que ocorre como um resultado direto de estresse relacionado à algum evento na família. Uma frequência maior da presença da síndrome foi encontrada em indivíduos que passaram por abuso infantil em contraste as pessoas que não passaram por nenhum tipo de trauma na infância.

 Classificação
Frequentemente o ataque de nervios e o transtorno do pânico são confundidos, mas eles são síndromes com grandes diferenças entre si, uma vez que no ataque de nervos os episódios são provocados por um evento perturbador na vida da pessoa, normalmente esse evento esta relacionado à sua família (p. ex.: a morte de um familiar querido, brigas parentais, etc.) Alguns latinos podem ser diagnosticados incorretamente com transtorno do pânico ao em vez do ataque de nervos ou vice-versa.

 Sintomas
Os sintomas de um ataque de nervios geralmente ocorrem em resposta a um fator estressor psicossocial severo. Sintomas incluem comportamento dramático e impulsivo, tais como:

 Gritar e chorar incontrolavelmente;
 Nervosismo e tremedeira;
 Agressividade física e/ou verbal;
 Quebrar e/ou tacar objetos
 Comportamento convulsivo;
 Síncope;
 Amnésia dissociativa;
 Alucinações;
 Psicoses breves.

Todos estes sintomas foram relatados por pessoas portadoras desta síndrome.

 História
A síndrome foi mencionada pela primeira vez depois de estudos conduzidos por psiquiatras estadunidenses que mantiveram o foco na assistência médica para populações latinas, principalmente os porto-riquenhos que moravam nos Estados Unidos.

 Veja também

 Transtorno dissociativo de identidade
 Colapso mental
 Mulheres à Beira de um Ataque de Nervos''
 Transtorno de estresse pós-traumático

Referências

Cultura da América Latina
Antropologia médica
Síndromes ligadas à cultura
Transtornos de ansiedade

Ataque de nervios


La Segunda División de Nicaragua 2011-12 fue la temporada 2011-12 de este torneo organizado por la Federación Nicaragüense de Fútbol (Fenifut), y es la que sigue en categoría a la Primera División. Se disputó durante el Segundo Semestre del año 2011 y Primer Semestre del año 2012.

Constó de 14 clubes, cuatro de Managua, tres de Carazo y Granada, y uno cada uno de los departamentos de Masaya, León, Matagalpa y Jinotega.

Posee un sistema de Ascensos y Descensos con la Primera División y con la Tercera División.

Datos Preliminares

Campeón Temporada 2010-2011:Juventus FC(en Primera División).
Descendidos 2010-2011:Xilotepelt y América.
Ascendidos 2011:San Francisco, Brumas de Jinotega, Nandasmo y Mina FC.

* Se ha reducido ha 14 el número de Equipos.
* Se Ascendió a los semifinalistas de la Tercera División 2011 Nandasmo y Mina FC para aumentar el número de participantes.

Formato

Relevo de Clubes

Primera División

Ascenso Directo: Campeón Nacional de Segunda División.

Ascenso y Descenso Vía Promoción: Subcampeón Nacional de Segunda División se enfrentara al Séptimo Lugar de la Tabla de las sumas de las Temporadas Regulares de Primera División. Ganador juega en Primera División, Perdedor en Segunda División.

Descenso Directo: Último Lugar de la Tabla de las sumas de las Temporadas Regulares de Primera División.

Equipos

Torneo de Apertura

Temporada regular

Véase también

Segunda División de Nicaragua
Primera División de Nicaragua 2011-2012
Tercera División de Nicaragua 2011

Enlaces externos

Fenifut

Segunda División de Nicaragua
Fútbol en 2011
Fútbol en 2012
Deporte en Nicaragua en 2011
Deporte en Nicaragua en 2012

Segunda División de Nicaragua 2011-12


Frederik af Anhalt-Dessau (født 27. december 1769, død 27. maj 1814) var en tysk prins, der fra 1769 til 1814 var arving til det lille fyrstendømme (og fra 1807 hertugdømme) Anhalt-Dessau i det centrale Tyskland. Han tilhørte Huset Askanien og var søn af fyrst Leopold 3. af Anhalt-Dessau.

Biografi

Arveprins Frederik blev født den 27. december 1769 i Dessau i Anhalt som det eneste overlevende barn af fyrst Leopold 3. af Anhalt-Dessau i hans ægteskab med Louise af Brandenburg-Schwedt. Af sin mors arv modtog Frederik die brandenburgske godser Stolzenberg, Wormsfelde og Zantoch, der dermed kom til huset Anhalt-Dessau. Teksten til den tyske sang "Des kleinen Friedrichs Geburtstag" (), K. 529, af Wolfgang Amadeus Mozart, blev oprindelig skrevet i 1778 af digteren Johann Eberhard Friedrich Schall i anledning af Frederiks niårs fødselsdag.

Fra 1788 trådte Arveprins Frederik i preussisk militærtjeneste, hvor han blev officer og opnåede rang af generalfeltmarskal. I starten af januar 1794 tog han sin afsked fra den preussiske hær.

Arveprins Frederik tog i 1805 initiativ til anlægget af landsskabsparken i Kühnau. Frederik, der aldrig tog del i regeringen af Anhalt, døde den 27. maj 1814 i Dessau. Han blev begravet på Neuer Begräbnitsplatz i Dessau. Da han døde tre år før sin far, var det Frederiks ældste søn, Leopold, der efterfulgte sin farfar som hertug af Anhalt-Dessau i 1817.

Ægteskab og børn
Frederik giftede sig den 12. juni 1792 i Homburg med landgrevinde Amalie af Hessen-Homburg, datter af landgrev Frederik 5. af Hessen-Homburg og Karoline af Hessen-Darmstadt. I ægteskabet blev der født 7 børn:
 Auguste (1793–1854)
∞ 1816 med Fyrst Friedrich Günther af Schwarzburg-Rudolstadt (1793–1867)
 Leopold 4. Friedrich (1794–1871), Hertug af Anhalt
∞ 1818 med Prinsesse Frederikke af Preussen (1796–1850)
 Georg (1796–1865)
∞ 1. 1825 med Prinsesse Karoline af Schwarzburg-Rudolstadt (1804–1829)
∞ 2. 1831 morganatisk med Therese Emma von Erdmannsdorf (1807–1848), "Gräfin von Reina" 1831
 Paul (1797-1797)
 Louise (1798–1858)
 ∞ 1818 med Landgreve Gustav af Hessen-Homburg (1781–1848)
 Frederik August (1799–1864)
∞ 1832 med Prinsesse Marie af Hessen-Kassel (1814–1895)
 Vilhelm (1807–1864)
∞ 1840 morganatisk med Emilie Klausnitzer (1812–1888), "Freifrau von Stolzenberg" 1842

Se også
Anhalt

Noter

Eksterne links

Huset Askanien
Officerer fra Preussen
Personer fra Dessau
Tronfølgere som aldrig tiltrådte
Arveprinser

Frederik af Anhalt-Dessau


An Festuca donax in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Richard Thomas. Lowe. An Festuca donax in nahilalakip ha genus nga Festuca, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Festuca

Festuca donax


Buckingham Island ist eine der Königin-Elisabeth-Inseln in Nunavut, Kanada.

Geografie
Die Insel liegt in der Norwegian Bay südwestlich der größeren Insel Graham Island, von der sie durch einen an der schmalsten Stelle 4 km breiten Kanal getrennt ist. Die Entfernung zur südsüdöstlich gelegenen Insel North Kent Island beträgt 38 km, die zur nordwestlich gelegenen Insel Cornwall Island 60 km. Buckingham Island ist von ovaler Gestalt ohne auffällige Kaps. Das Land steigt von den Küsten sanft bis zum zentral gelegenen, 150 m hohen Mount Windsor an. Buckingham Island ist etwa 15 km lang und 11 km breit. Die Insel besitzt eine Fläche von 137 km².

Buckingham Island ist bekannt für das hier auftretende Phänomen der Solifluktion, das 1855 erstmals beschrieben wurde.

Geschichte
Die Insel wurde im Juni 1852 von einer Suchexpedition nach dem vermissten John Franklin entdeckt, die unter dem Kommando von Edward Belcher stand. Er benannte sie nach dem königlichen Buckingham Palace in London, ihren höchsten Punkt nach Windsor Castle.

1900 wurde die Insel von Otto Sverdrups Zweiter Norwegischer Fram-Expedition (1898–1902) erforscht und kartiert.

Einzelnachweise

Weblinks
 Buckingham Island bei Natural Resources Canada
  in der Insel-Enzyklopädie www.oceandots.com (englisch)

Insel (Nunavut)
Insel (Arktischer Ozean)
Insel (Nordamerika)
Insel der Königin-Elisabeth-Inseln

Buckingham Island


An Lindmania candelabriforma in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Bruce K. Holst. An Lindmania candelabriforma in nahilalakip ha genus nga Lindmania, ngan familia nga Bromeliaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Lindmania

Lindmania candelabriforma


Prodavaonica susjedstva je vrsta maloprodajnog trgovinskog objekta s pretežno prehrambenim asortimanom (kolokvijalno špeceraj). Ostale vrste su mini market, supermarket, hipermarket i diskontna prodavaonica. Nudi uglavnom prehrambene proizvode, namijenjena je kupcima koji stanuju u blizini prodavaonice i prodajna površina je mala ili srednje velika.

Izvori

Vanjske poveznice
 Definicija špeceraja na Hrvatskom jezičnom portalu

Trgovina

Prodavaonice susjedstva


Apoplanesia, rod mahunarki iz tribusa Amorpheae, dio potporodice Faboideae. Postoje svega dvije priznate vrste iz Srednje i Južne Amerike.

Vrste
 Apoplanesia cryptopetala Pittier, Venezuela
 Apoplanesia paniculata C.Presl

Izvori

Amorpheae

Apoplanesia


São Pedro do Ivaí es un municipio brasileño del estado de Paraná. Fue fundado en 1954 y posee una población total de 11.360 habitantes.

Hidrografía
 Río Ivaí

Carreteras
 BR-359
 BR-467

Administración
 Prefecto: Maria Regina Della Rosa Magri (2009/2012)
 Viceprefecto: Valdir Magri
 Presidente de la cámara: José Donizete Isalberti (2011/2012)

Referencias

Enlaces externos

Localidades de Paraná

São Pedro do Ivaí


'ප්‍රතිශක්තිකරණ පද්ධතිය යනු රෝග වලින්  ජීවියෙකු ආරක්ෂා කරගැනුමට ඔහු තුල පවතින  ජීවවිද්‍යාත්මක සංස්ථිතීන් සහ ක්‍රියාවලීන් පද්ධතියකි. එය වයිරසවල සිට පරපෝෂිත පණුවන් දක්වා වූ පුළුල් විවිධත්වයක් දක්වන රෝග කාරකයන් අනාවරණය කර ගනී. තවද මෙය රෝග කාරකවලින් ජීවී දේහවල නිරෝගී සෛල හා පටක වෙන් කර හඳුනාගෙන මනා ක්‍රියාකාරීත්වයක් සිදු කර ගැනීමට උදව් වේ. ධාරක ජීවී සෛලවල රෝගකාරක ආසාදනය සහ ධාරක සෛල ඒවාට හුරුවීම හා නිතර වෙනස් වීම නිසා එම රෝග කාරක හඳුනා ගැනීම දුෂ්කර වී ඇත.

මෙම අ‍භියෝගයෙන් ආරක්ෂා වීමට රෝග කාරක හඳුනාගෙන නිශේධනය කිරීමට විවිධ යාන්ත්‍රණ ඇති විය. බැක්ටීරියා වැනි සරල ඒක සෛලික ජීවීන්ට පවා වයිරස ආසාදනවලින් ආරක්ෂා වීමට එන්සයිම පද්ධති හිමි වී ඇත.අතීත සුන්‍යෂ්ටිකයන් තුළ ක්‍රමයෙන් ඇතිවන අනෙකුත් මූලික ආරක්ෂක යාන්ත්‍රණ, ශාක, මත්ස්‍යයින්, උරගයින් සහ කෘමීන් වැනි ඔවුන්ගෙන් පැවත එන්නන් තුළ ඉතිරිව ඇත. මෙම යාන්ත්‍රණ වනුයේ ප්‍රතිදේශකතාවය, සත්ව සෛලකතාවය සහ අනුපූරක පද්ධතිය යන ඒවායි. කෙසේ වුව ද කශේරුකයින්ගේ පරිණාමයන් සමඟ දියුණු ආරක්ෂක යාන්ත්‍රණ නූතනයේ ඇති වී ඇත.මිනිසා වැනි කශේරුක සත්වයනිගේ ප්‍රතිශක්තිකරණ පද්ධතිය බොහෝ ප්‍රෝටීන ආහාර, සෛල, ඉන්ද්‍රියන් සහ පටක වලින් සමන්විත වේ. ප්‍රතිශක්ති පද්ධති මේවා එකට එකතු වී ගොඩ නැඟී ඇති නිසා ගතික ජාලයකි. මෙම සංකීර්ණ ප්‍රතිශක්ති ප්‍රතිචාරවල කොටසක් ප්‍රතිශක්ති ප්‍රතිචාරවල කොටසක් ලෙස, කශේරුකයින්ගේ ප්‍රතිශක්තිකරණ පද්ධතියට, විශේෂ රෝගකාරක වඩාත් හොඳින් හඳුනා ගැනීමට හැකිවී ඇත. මෙම හඳුනාගැනීමේ ක්‍රියාවලිය ප්‍රතිශක්තිමය මතයක් නිර්මාන්‍ය කරන අතර අනාගතයේ දී හමුවන මෙම රෝගකාරක මඟින් සිදුවන ආසාදනවලදි පවා වඩාත් හොඳ ආරක්ෂාවක් ලබා දේ. මෙම ප්‍රතිශක්තිය ලබා ගැනීමේ ක්‍රියාවලිය එන්නත්කරණයේ මූලධර්මය වේ.

ප්‍රතිශක්තිකරණ පද්ධතියේ ආබාධ විවිධ රෝගවලට හේතුකාරක විය හැක. ප්‍රතිශක්තිකරණ පද්ධතිය සාමාන්‍ය තත්වයට වඩා අවමයෙන් ක්‍රියාකාරී වීම ප්‍රතිශක්ති ඌනතා රෝග හටගන්වයි. මෙය මාරාන්තික ජීවිත තර්ජන ඇති ආසාදන හා නැවත නැවත හටගන්නා ආසාදනවල ප්‍රතිඵලයකි.
දරුණු සහගත ප්‍රතිශක්ති ඌනතාව වැනි ප්‍රවේණික රෝගවල ප්‍රතිඵලයක් ලෙස ද හෝ රෙට්‍රොවෛරස (HIV)  නිසා ඇතිවන හටගන්නා රෝගවල ප්‍රතිඵලයක් ලෙස ද ප්‍රතිශක්ති ඌනතා රෝග ඇති විය හැක. ආගන්තුක ජීවීන් ලෙස සලකා සාමාන්‍ය පටක සෛලවලට ඇති ක්‍රියාශීලී ප්‍රතිශක්තිකරණ පද්ධතිය මඟින් පහරදීම නිසා එහි ප්‍රතිඵලයක් ලෙස ස්වයං ප්‍රතිශක්ති රෝග, අසාමාන්‍ය සෙ හටගත හැකි සුලබ ස්වයං ප්‍රතිශක්ති රෝ වනුයේ රූමටික ආතරයිටිස්,පළමු ආකාරයේ දියවැඩියාව සෞඛ්‍යයට හා රෝගවලට ඉතා වැදගත් වන මෙම රෝග නිරෝධ වේදය විද්‍යාත්මක අධ්‍යයනයේ ඉතා ප්‍රබල විෂය පථයක් වේ.

ප්‍රතිශක්තිකරණ පද්ධතිය


An Eragrostis megalosperma in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Ferdinand von Mueller ngan George Bentham. An Eragrostis megalosperma in nahilalakip ha genus nga Eragrostis, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Eragrostis

Eragrostis megalosperma


Collie, bir İskoç çoban köpeği grubu. Birkaç farklı alt türü bulunur. Collie sözcüğü muhtemelen coaly (kömür karası) sözcüğünden gelmedir. Bir başka teoriye göre İskandinav dillerinde özel isim olan Colle'den gelmiştir, zira bu isim Orta İngilizce döneminde sıklıkla köpeklere verilmiştir.

Tarihçesi
Uzun süre İskoçya'nın dışına tanınmadılar. Irkın adı muhtemelen korumakla görevlendirildikleri Colley denen siyah suratlı İskoç koyunundan gelmektedir. İlk Collie 1860'da bir köpek yarışmasında sergilenmiştir.

Fiziksel Özellikleri
Kaslı bedenli, ince uzun burunlu, uzunca kuyruklu olan Collie'nin uzun tüylü ve kısa tüylü iki çeşidi vardır. Bol tüylü bir köpektir. Omuzdan yere yüksekliği 60 – 65 cm, ağırlığı 23 – 34 kg'dır. Post rengi kahverengi  - beyaz, kremrengi ve beyaz, siyah - beyaz ve kahverengi olabilir. Çoban köpeği olarak ve refakat köpeği ya da bekçi köpeği olarak kullanılmaktadır.

Karakteri
Bu ırkı dünya çapında üne kavuşturan, Lassie filmi ve dizisidir. Hatta film öylesine ünlü olmuştu ki, bu film yüzden yanlış bir şekilde Collie ırkı, pek çok yerde Lassie ırkı sanılmaktadır. Çok zeki, herkesle iyi geçinen bir köpektir. Sevdiği insanlara yakın davranır ve onları korumasına alır. Çocuklarla iyi anlaşır. Saldırgan değildir, ama hoşlanmadığı kimseler kuşkuyla yaklaşır. Gereken durumlarda hemen savunmaya geçer. Sıcak havalarda bol su bulunan gölge yerleri arar. Kurtarma, görme engellilere rehberlik ve koruma görevlerini başarıyla yerine getirir.
Bu ırk için önemli olan konulardan biri apartman hayatına asla uygun olmamasıdır zira köpeğin doğal özelliklerinden biri ona ne kadar egzersiz imkânı tanınsa da o kendisi için yeni işler yapma fikri edinmesidir. Köpek dünyada kabul görülen kaynakların çoğunda en zeki ırk olarak bilinir ve zekası boş boş tüm günü evde geçirmeyecek kadar geniştir. Yalnız bırakıldığında ve ilgilenilmediğinde kötü alışkanlıklar edinir ve eşyalara zarar verebilir. Bu ırk büyük bahçeler veya çiftlikler içinse ideal bir seçimdir. bitmek tükenmek bilmeyen enerjisi ona tüm gün yapacak bir işler bulma olanağı sağlar. Koyun gütme güdüsü o kadar güçlüdür ki eski bir inanışa göre sığırları hipnotize etme gücüne sahiptir! gerçekten de ırk sığırların gözlerine dik dik ve derin derin baka baka sığırı yönlendirir. Irk insanların yanında da aynı güdüyü sergileyebilir kimi zaman bu ırktan bireyler çocukları yönlendirmeye kalkışır! Köpek arama kurtarma, bomba bulma, narkotik köpeği olarak en başarılı ırklardandır. oldukça eğitilebilir bir köpektir.

İskoçya'da İngiltere sınırında Northumberland bölgesinde üretilen ırkın kanında Spaniel kanı ve eski İngiliz koyun gütme köpeklerinin kanı bulunmaktadır.

Sağlık
Sağlıklı bir ırktır ancak yaşlılık dönemlerinde bazı eklem hastalıkları ile karşılaşabilirler. Günde iki öğün çok yağlı olmayan mamaların tercih edilmesi ve bu düzenin dışına çıkılmaması durumunda 8-12 yıl olan ömürleri uzun sürebilmektedir.

Galeri

Kaynakça

Ayrıca bakınız
Border Collie
Çoban köpeği yarışması

Dış bağlantılar

 Collie Irk Bilgisi
 ABD Collie Kulübü
 ABD Çalışan Collie Birliği
 Collie Sağlık ve Tarihçe

Çoban köpekleri

Collie


The Christmas Rose (título original en inglés; en español, La rosa de Navidad, H. 179) es una ópera en un acto y tres escenas compuesta entre 1919 y 1929 por Frank Bridge y libreto de Margaret Kemp-Welch y Constance Cotterell. Se estrenó el 8 de diciembre de 1931 en Londres.

Argumento
 Escena I: en las colinas cerca de Belén
 Escena II: en camino a Belén
 Escena III: fuera del albergue de Belén

Instrumentación y voz
 Coro femenino, dos flautas, dos oboes, dos clarinetes, dos fagotes, dos trompas, dos trompetas, un trombón, timbales, percusión, arpa, cuerdas.

Grabación
Hay una grabación de The Christmas Rose efectuada en el año 1983, con Howard Williams dirigiendo a la Orquesta y Coro de la Chelsea Opera Group. Protagonistas: Wendy Eathorne (Miriam), Eirian James (Reuben), Maldwyn Davies (Primer pastor), Henry Herford (Segundo pastor), y David Wilson-Johnson (Tercer pastor). Pearl SHE 582 (1 LP); Pearl SHE CD 9582 (1 CD)

Referencias
Sacred music drama: the producer's guide second edition por Carl Gerbrandt, AuthorHouse p.88. ISBN 978-1-4259-6847-2
Operone

Enlaces externos

Óperas estrenadas en Londres
Óperas de Frank Bridge
Óperas en inglés
Óperas de 1931

The Christmas Rose


Catedrala Sfinții Petru și Pavel din Poznań este una dintre cele mai vechi biserici din Polonia și cea mai veche catedrală poloneză, fiind ridicată în sec. X. Ea este amplasată pe insula Ostrów Tumski la nord-est de centrul orașului.

Istorie

Catedrala a fost construită în a doua jumătate a sec. X în interiorul cetății Poznań, situată atunci pe insula Ostrów Tumski ("Insula Catedralei"). Așezarea a fost unul dintre principalele centre politice ale statului polonez timpuriu și avea un palat ducal (excavat de arheologi începând cu anul 1999, sub Biserica Sfânta Fecioară Maria care stă în fața catedralei). Palatul a inclus și o capelă, posibil înălțată în cinstea soției creștine a lui Mieszko I (întemeietorul și primul conducător al Poloniei), Dobrawa. El însuși s-a botezat în 966, posibil chiar în Poznań - considerat un eveniment crucial în creștinarea Poloniei și consolidarea statului. Biserica a fost construită cam pe atunci, iar la rang de catedrală a fost ridicată în 968 o dată cu sosirea primului episcop, Jordan, în Polonia.

Sfântul Petru a devenit patronul bisericii deoarece fiind prima catedrală din țară avea dreptul să poarte același hram ca și Bazilica Sfântul Petru din Vatican. Biserica pre-romanică ridicată atunci avea lungimea de 48 m. Rămășițele acelei structuri sunt vizibile în subsolul bazilicii actuale. Prima biserică a supraviețuit timp de aproximativ 70 de ani, până în perioada reacțiunii păgâne și a incursiunii ducelui boem Bretislav I (1034-1038). Catedrala a fost reconstruită apoi în stilul romanic, rămășițele căreia pot fi văzute în turnul sudic.

Biserica a fost reclădită din nou în sec. XIV-XV, de data aceasta în stilul gotic, iar în jurul ei a fost ridicată o coroană din mai multe capele. Edificiul a fost afectat de incendii de mai multe ori: după cel din 1622 biserica a fost renovată în stilul baroc, iar după cel din 1772 - în stilul neoclasic. În timpul luptelor pentru eliberarea orașului de sub ocupație germană, la 15 februarie 1945, a izbucnit în incinta catedralei ultimul dintre marile incendii. Stricăciunile au fost atât de serioase încât restauratorii au decis să revină la stilul gotic folosind ca bază zidăria și elementele arhitecturale scoase la iveală de incendiu. Catedrala a fost redeschisă la 29 iunie 1956.

Papa Pius al VII-lea a ridicat biserica la rang de catedrală arhiepiscopală mitropolitană în 1821 și i-a adăugat un al doilea patron - Sfântul Pavel, iar în 1962 papa Ioan al XXIII-lea i-a conferit titlul de basilica minor.

Descriere

În prezent catedrala, de 81 m lungime și 43,5 m lățime, are trei nave cu un deambulatoriu în jurul prezbiteriului. Douăsprezece capele și două sacristii sunt amplasate în jurul navelor laterale și a prezbiteriului. Nava principală se ridică la 24,5 m înălțime, pe când turlele au înălțimea de 62 m.

Cele 12 capele sunt:
 Capela Sf. Martin
 Capela Sf. Iosif
 Capela Sf. Cecilia
 Capela Măicii Domnului și a Sf. Francisc Xaveriu
 Capela Sf. Sacrament (Sfintei Taine)
 Capela de Aur
 Capela Madonei Negre de la Częstochowa și Sf. Stanislau Kostka
 Capela Sfânta Inimă a lui Isus
 Capela Maicii Domnului a Îngerilor
 Capela Sfintei Treimi
 Capela Sf. Ioan Cantius
 Capela Sf. Stanislau, episcop martir

Necropola

Potrivit tradiției în catedrală au fost înmormântați următorii duci și regi polonezi:
 992 - Mieszko I
 1025 - Boleslav cel Viteaz
 1034 - Mieszko al II-lea
 1058 - Cazimir Restauratorul
 1239 - Ladislaus Odonic
 1257 - Przemysł I
 1279 - Bolesław Pobożny
 1296 - Przemysł al II-lea
Unii cercetători consideră că nu putem confirma înhumarea tuturor acestor conducători în Catedrala din Poznan pe baza surselor disponibile.

Galerie

Note

Catedrale
Biserici romano-catolice din Polonia
Biserici cu hramul Sfântul Petru
Poznań

Catedrala din Poznań


أوليغ ألكساندريج برودياس  (ولد 27 أبريل 1979) مصارع أوكراني محترف سابق ويعرف بشكل أفضل باسمه في الحلبات فلاديمير كوزلوف Vladimir Kozlov مسجل سابقا لصالح شركة المصارعة العالمية الترفيهية في القسم ECW. دُرٍب في فنون القتال الحرة freestyle والمصارعة والركبي rugby وكرة القدم والسامبو Sambo والجودو Judo، وقدمه إلى شركة المصارعة العالمية الترفيهية «جف جارت» Jeff Jarrett. وعمل في التلفاز وظهر في عدة أفلام.

مسيرته المهنية
قام برودياس بعدة إنجازات بكونه بطل السامبو في الولايات المتحدة للوزن الثقيل (2005) وبطل جمعية الملاكمة-الركلات الوطني، وكذلك لعب كرة القدم الأمريكية لصالح الفريق الدولي الأوكراني.

WWE المصارعة العالمية الترفيهية (2006-2012)

في 17 يناير 2006 تم الإعلان في شركة المصارعة العالمية الترفيهية بأن برودياس قد تم تسجيله في الشركة، وفي 7 أبريل 2006 قام بأول ظهور له في الحلبة تحت اسم «أوليغ برودياس»، وصارع في أول مباراة له ضد «تومي سويد» Tommy Suede.

في 5 مايو 2006 صارع برودياس في أول مباراة -غير متلفزة- وهزم «روب كانووي» Rob Conway، وفي الليلة التالية قطع عليه «مات سترايكر» Matt Striker الحديث وسماه «المهاجر القذر» filthy immigrant الأمر الذي سبب أن يهاجمه برودياس، وثم أخذ مكبر الصوت وقال أنه فخور كونه في أمريكا.

في 18 ديسمبر 2008 في عرض «رو» ظهر برودياس في العرض تحت اسم «فلاديمير كوزلوف» وأصبح اسمه في الحلبات لاحقًا. وفي الأسابيع التالية تم إجراء مقابلات مع كوزولف وقال فيها أنه يحب شركة (WWE). ولم يظهر في التلفاز بعدها لأكثر من سنة وفي هذا الوقت كان يصارع مباريات غير متلفزة وفاز فيها جميعها.

قسم Ohio Valley الفترة (2007-2008)
في 28 يوليو 2007 فاز ببطولة OVW للوزن الثقيل بهزمه «بول برشال» Paul Burchill، ولكنه بدل البطولة في نفس الليلة لـ «مايكل دبليو كرول» Michael W. Kruel بسبب اتفاق سابق بينهما.

سماك داون (2008-2009)

في 4 أبريل 2008 قام كوزلوف بأول ظهور رسمي له في المصارعة العالمية الترفيهية بدون موسيقى دخول أو مقطع فيديو، واحتوى دخوله الظلام الكامل في المنطقة وهزم «مات بينتلي» Matt Bentley في أول مباراة له، وفي الأسابيع القادمة فاز كوزلوف بجميع مبارياته، وفي 11 يوليو قام بدخوله للحلبة مع موسيقى ومقطع فيديو وهزم «ستيفي ريتشردز» Stevie Richards.

في الأسابيع اللاحقة واصل كوزلوف الفوز في مبارياته بسهولة وبدأ يطالب بمنافسة أفضل. وفي 12 سبتمبر 2008 عرض «سماك داون» كان يسعى للحصول على منافسة فهاجم جيف هاردي وفي الأسابيع التالية واصل كوزلوف الهجوم على كلا جيف هاردي وبطل WWE في ذلك الوقت تربل إتش وانتهى الأمر بعداوة بين الثلاثة على بطولة WWE. في 7 نوفمبر عرض «سماك داون» حصل كوزلوف على فرصة مواجهة ضد تربل إتش للحصول على البطولة وذلك بهزيمة الأندرتيكر بالاستبعاد. تم إدخال إيدج في المباراة التي فاز فيها لاحقًا بتثبيت البطل.

في مهرجان «آرماقدون» Armageddon حصل كوزلوف على أول فوز له في المهرجانات عندما هزم بطل ECW «مات هاردي» ولكن لم تكن المباراة على البطولة. وفي مهرجان الرويال رمبل Royal Rumble 2009 شارك كوزلوف بالحدث الرئيسي ودخل كالمتنافس رقم 6. ولكن تم إقصاءه من قبل تربل إتش بعد أن أقصى «ذا قريت كالي» The Great Khali و«كارليتو» Carlito و«إم في بي» MVP. وبعدها تم وضعه في مهرجان «نو وي آوت» No Way Out في مباراة مبنى الإقصاء ولكن تم إقصاءه من قبل الأندرتيكر. انتهى رصيد كوزلوف بدون انهزام في 2 مارس 2009 عرض «راو» بواسطة شون مايكلز، وكانت هذه المباراة على فرصة لمواجهة الأندرتيكر في مهرجان راسلمينيا الخامس والعشرون.

ECW الفترة (2009)
في 13 أبريل 2009 تم نقل كوزلوف إلى ECW كجزء من "WWE Draft"، وبدأ كوزلوف بالفوز في جميع مبارياته وبسرعة (ضد خصوم محليين). في يوليو 30 قابل كوزلوف أول خصم من الشركة عندما اشترك مع ويليام ريغال وهزم الفريق كريستيان كيج وتومي دريمر. كانت أول هزيمة لكوزلوف في القسم ECW في يوليو 9 عندما خسر مباراة ضد كريستيان كيج لتحديد المنافس الأول لبطولة الـ ECW ضد تومي دريمر.

في يوليو 18 اشترك ايزكيل جاكسون مع كرستن لمواجهة كوزلوف والمنافس الأول لبطولة الـ ECW وليام ريقل، انقلب جاكسون في المباراة على زميله كرستن، وتحالف مع كوزلوف وريقل، لكن ريقل فشل في الحصول على بطولة الـ ECW. وخسر كوزلف فرصة التأهل لمبارات موني ان ذا بونك من كوفي كنغستون ام الآن هو في راو وشكل فريق مع سانتينو ماريلا. ويعتبر فلايدمر كوزلوف من المصارعين الاقوياء الجيدين في مجال المصارعة الحرة، وفي سفر سيريز 2010 سيواجه...(سانتينو ماريلا & وفلايدمر كوزلوف)ابطال الفرق الحاليا وهم (جستن غأبريل & هيث سلاتر)من مجموعة نكسس على لقب الفرق.وخسر المباراة سانتينو وكوزلوف. وجرت مباراة جمعت بين (سلاتر وغأبريل) و (الاخوين اوسو) و (مارك هنري ويوشي تاتسو)و (كوزلوف وسانتينو) وفاز كوزلوف وسانتينو بعد تدخل جون سينا وأصبحوا ابطال التاج تيم كوزلوف وسانتينو.

معلومات في المصارعة
 ضربات قاضية
 ـ Backbreaker rack drop - استخدمت في WWE سنة 2007 وأوائل 2008
 ـ Battering ram - يكون الخصم في حالة الهجوم من مكان مرتفع
 ـ (Iron Curtain (Kneeling leg trap side slam
 ـ Scoop lift dropped into an inverted DDT - استخدمت في WWE
 ضربات مميزة
 ـ Fallaway slam
 ـ Fireman's carry takeover
 ـ Chokeslam
 ـ Kick to the chest of an opponent draped horizontally over the top turnbuckle
 ـ Overhead / Side belly to belly suplex
 ـ Over the shoulder arm drag
 ـ Pushing big boot to the chest of an opponent
 ـ Scoop powerslam
 ـ Single leg Boston crab
 مدراء أعمال
 ويليام ريغال
 أغنية الدخول إلى الحلبة pain غنية بواسطة jim johnston
 القاب (عملاق موسكو، المصارع الروسي)

بطولاته وإنجازاته

في فنون القتال
 السامبو Sambo
 بطل الولايات المتحدة للوزن الثقيل (2005)
 جمعية الملاكمة-الركلات United States Kick-Boxing Association
 بطل USKBA الدولي للوزن الثقيل
 بطل الفرق حاليا مع سانتينو ماريلا.

في المصارعة
 في Ohio Valley Wrestling
 بطل OVW للوزن الثقيل (مرة واحدة)
 في World Wrestling Entertainment
 أفضل ظهور في سنة (2008)
 في Wrestling Observer Newsletter awards
 أكثر مصارع مقدر (2008)
 أسوأ مباراة في السنة (2008) ضد تربل H وإيدج
 في Pro Wrestling Illustrated
 علم رقم 149 من أفضل 500 مصارع

مراجع

وصلات خارجية

 الملف الشخصي في موقع WWE
 ـ الملف الشخصي في WWE Universe
 ـ الملف الشخصي في Greweck.net
 ـ الملف الشخصي في أون لاين وورلد رسلينغ

أشخاص على قيد الحياة
أشخاص من كييف
أمريكيون من أصل أوكراني
أمريكيون من أصل روسي
روس خياليون
روس خياليون في المصارعة المحترفة
رياضيون من كييف
لاعبو جودو أمريكيون
لاعبو جودو أوكرانيون
مصارعون محترفون أمريكيون
مصارعون محترفون أوكرانيون
مصارعون محترفون ذكور أوكرانيون
مصارعون محترفون في القرن 21
مصارعون ومصارعات
ممارسو سامبو أمريكيون
ممارسو سامبو أوكرانيون
ممثلو أفلام أوكرانيون
ممثلو تلفزيون أمريكيون
ممثلو تلفزيون أوكرانيون
مهاجرون أوكرانيون إلى الولايات المتحدة
مواليد في كييف

فلاديمير كوزلوف


Bezmiâlem Valide Sultan (1807 - 2 Mayıs 1853), Osmanlı Padişahı II. Mahmud'un ikinci eşi ve padişah Abdülmecid'in annesi. Bezm-i-Âlem "Dünya meclisi" anlamına gelir. Osmanlı tarihinin en tanınmış valide sultanlarından biridir. Hayırseverlik için yaptığı çalışmalardan dolayı sevilen ve saygı duyulan bir Valide sultan olarak tarihe geçmiştir.

Hayatı

Doğum yeri ve tarihi hakkında kesin bilgi bulunmamasına rağmen küçük yaşta esirciler tarafından saraya câriye olarak getirilen bir Gürcü kızı olduğu iddia edilmektedir. Abdülmecid tahta çıktığında 16 yaşında, kendisi de 32 yaşındaydı. Oğlunun hükümdarlığı döneminde, öldüğü tarihe kadar 14 yıl süreyle (1839-1853) Valide Sultan oldu. Oğluna Tanzimat'ın ilanı konusunda Mustafa Reşit Paşa'ya güvenmesini tavsiye ettiği söylenir. Ayrıca, Abdülmecit'in annesini çok sevdiği, hükûmetteki nazırları (bakan) seçerken annesine danıştığı bilinmektedir.

Ölümü
Bezmialem Sultan 2 Mayıs 1853 tarihinde Dolmabahçe Sarayı'nda öldü ve Divanyolu'ndaki II. Mahmud Türbesine gömüldü. Garabet Balyan'ın mimarlığı altında inşaatına başlattırdığı Dolmabahçe Camii henüz bitmemişti. Camiyi oğlu Sultan Abdülmecid annesinin anısına 1855 yılında tamamlattırarak Bezmialem Valide Sultan Camii adı altında hizmete açtı. Cami zamanla Dolmabahçe Sarayına yakınlığı nedeniyle Dolmabahçe Camii olarak anılmağa başladı.

Eserleri
Bezm-î Âlem Sultan birçok mimari eserlerin yapılmasına öncülük etmiştir. Bu eserlerden bazıları şunlardır:

 Yıldız Sarayı'ndaki Dilkuşa Kasrı (1842)
 Maçka (1839), Topkapı (1843) ve Yıldız Sarayı'nda (1843) üç değişik Bezm-î-Âlem Valide Sultan Çeşmesi
 Bezm-î-Âlem Valide Sultan Vakıf Gureba Hastanesi (1843)
 Günümüzde Cağaloğlu Anadolu Lisesi'nin binası olarak kullanılan Mekteb-i Maarif ve Valide Mektebi (1850)
 Haliç üzerinde yapılan ilk ahşap Galata köprüsü (1845)
 Dolmabahçe Camii (1853)
 Gureba Hastahanesi Camii (1845)
 Sultanahmet'te Üçler Çeşmesi (1843)
 Silivrikapı Uzunyusuf Mahallesinde Bezmialem Çeşmesi (1841)
 Gureba-yi Müslimin Hastahanesi Çeşmesi (1845)
 Tarabya'da Bezmialem Çeşmesi (1852-53)
 Medine'de Bezmialem Sebili (1851)
 Kerbela'da Bezmialem Sebili (1847)

Bibliografya
Peirce, Leslie P., The Imperial Harem: Women and Sovereignty in the Ottoman Empire, Oxford University Press, 1993, ISBN 0-19-508677-5 (paperback).
Bahadıroğlu, Yavuz, Resimli Osmanlı Tarihi, Nesil Yayınları (Ottoman History with Illustrations, Nesil Publications), 15th Ed., 2009, ISBN 978-975-269-299-2 (Hardcover).
Meram, Ali Kemal, Resimli Osmanlı Padişah Anaları, Toplumsal Dönüşüm Yayınları  ( ottaman History with Illustrations, Toplumsal Dönüşüm Publications),17th Ed., 2009, ISBN 975-7244-33-3 (Hardcover).

Kaynakça

1807 doğumlular
1853 yılında ölenler
Osmanlı Gürcüleri
Osmanlı padişah eşleri
Osmanlı padişah anneleri
Valide sultanlar

Bezmiâlem Valide Sultan


est un illustrateur britannique pour la presse et l'édition. Sa carrière se déroule significativement jusqu'en 1928 pour la mode, puis il s'oriente vers la description de la vie sociale anglaise et termine les dernières années de sa vie par la réalisation plusieurs couvertures des fictions romantiques de Barbara Cartland.

Biographie
William Francis Marshall nait à Londres en 1901. Sa mère est néerlandaise, son père anglais. Il est cadet à douze ans dans la marine puis intègre la Navy au début de la Grande Guerre, terminant celle-ci comme officier d'artillerie avant de quitter ses engagements militaires vers 20 ans. Il suit des études à la Slade School of Fine Art durant deux ans avant de travailler à partir de 1925 comme dessinateur commercial.

Il est présenté au British Vogue par un ami et se voit embaucher en 1928 ; il y restera une douzaine d'années. Il dessine la vie mondaine londonienne ainsi que le cérémonial de la royauté, croquant entre autres le jubilé du roi George V ou le couronnement de George VI. Il collabore également en parallèle avec les éditions française et américaine ainsi que pour les marques Elizabeth Arden ou Jaeger. Il travaille régulièrement en noir et blanc, technique pour laquelle il est particulièrement reconnu.

Durant la Guerre, il est officier de renseignement pour l'Amirauté et contribue encore un peu pour Vogue. Par la suite, il travaille pour le Daily Mail jusqu'en 1963, observant et dessinant la vie sociale anglaise ainsi que la mode, où il assiste aux défilés à Milan ou Paris. Il réalise également des illustrations pour d'autres publications en parallèle. Dans les années 1960, il participe au crime ne paie pas et maintenant indépendant, continue à illustrer la mode. Il fait la rencontre de Barbara Cartland en 1966 lors d'un déjeuner et se met à créer les couvertures de ses livres ; il en dessine plus de 200 jusqu'à sa mort en 1980.

Publications
Il publie également les livres Fashion Drawing guide pratique de 1942 pour les futurs illustrateurs de mode, An Englishman in New York (1949), Magazine Illustration (1959), Sketching the Ballet, The London Book ou Drawing the Female Figure.

Bibliographie

Notes

Références

Liens externes

Naissance en 1901
Décès en 1980
Illustrateur de mode
Illustrateur britannique
Collaborateur de Vogue Paris
Collaborateur de Vogue
Vogue (magazine britannique)
Barbara Cartland

Francis Marshall (illustrateur)


Tom Clancy's er en række computerspil der har navn efter den amerikanske forfatter Tom Clancy, og er udviklet af Ubisoft.

Der er 6 Tom Clancy's spiltitler: Rainbow Six, The Division, Splinter Cell, EndWar, H.A.W.X. og Ghost Recon. Alle disse titler har "Tom Clancy's" i starten.

Det første Tom Clancy's spil var Tom Clancy's Rainbow Six der udkom i 1998.

Computerspil

Tom Clancy's


Cacao é uma cidade na Guiana Francesa, situada no rio Comté, ao sul de Caiena . A maioria da população da cidade são agricultores Hmong, refugiados do Laos, uma ex-colônia francesa, o que facilitou no idioma e aculturação,que foram reassentados na Guiana Francesa em 1977. O raciocínio era que as condições de vida e de trabalho eram semelhantes às de sua terra natal. A partir de 2007, a aldeia tinha uma população de 750 pessoas.

Visão geral

A aldeia tem quatro quarteirões de tamanho, com ruas estreitas. Os estabelecimentos comerciais locais incluem restaurantes, mercearias e lojas de pão. Existem duas escolas primárias, mas não existem instalações de ensino secundário. Edifícios públicos incluem um museu de insetos, uma biblioteca, uma igreja e gendarmerie . Há também um mercado de domingo de manhã em que tecelagem Hmong, bordados e alimentos podem ser comprados. O principal hotel de Cacao é o L'Auberge des Orpailleurs. As atividades turísticas incluem passeios na selva, canoagem e caiaque. Durante o mês de dezembro, a vila recebe um festival de Ano Novo Hmong que dura cerca de 3 – 4 dias.

Economia
A economia é baseada na agricultura. Os aldeões têm 1.375 hectares de terra. Uma fazenda de camarão de água doce foi montada e está exportando de 1 a 1,2 toneladas para os Estados Unidos e Porto Rico todos os meses. Uma serraria emprega 70 pessoas.

Geografia da Guiana Francesa

Cacao (Guiana Francesa)


Jorge Vega ist der Name folgender Personen:

* Jorge de la Vega (Maler) (1930–1971), argentinischer Maler
 Jorge de la Vega (Flötist), argentinischer Flötist
 Jorge Vega (Turner) (Jorge Alfredo Vega López; * 1995), guatemaltekischer Turner
 Jorge Patricio Vega Velasco (* 1957), chilenischer Ordensgeistlicher, Bischof von Valparaíso

Jorge Vega


Eiðis kommuna er en kommune på Færøerne. Kommunen omfatter bygderne Eiði, Ljósá og Svínáir på den nordvestlige del af Eysturoy. Kommunen blev udskilt fra Eysturoyar præstegælds kommune i 1894, mens Sunda kommuna blev udskilt fra Eiðis kommuna i 1944. 1. januar 2018 havde Eiðis kommuna 720 indbyggere, mod 621 i 1985.

Seneste kommunalvalg blev afviklet i november 2016 med en valgdeltagelse på 88,2%. Kommunen har ikke tradition for politisk opstilling. Snarere er der tale om lokale koalitioner, der danner de enkelte partier. Ved valget i 2016 fik liste A 6 ud af 7 mandater og suveræn topscorer blev borgmester Jógvan í Skorini, som derved beholdt sin post. Stemmerne fordelte sig således (kandidater med fed skrift blev valgt i kommunalbestyrelsen):

Referencer

Eksterne henvisninger
 Kommunens netside
 Postgang i kommunen

Kommuner i Færøerne
Eysturoy

Eiðis kommuna


Milton Academy (also known as Milton) is a coeducational independent preparatory boarding and day school in Milton, Massachusetts consisting of a grade 9–12 Upper School and a grade K–8 Lower School. Boarding is offered starting in 9th grade. It accepted 14% of applicants in the 2020–21 school year.

Milton is a member of the Independent School League (ISL).

History

The original Milton Academy was founded by a Massachusetts bill granting a charter in 1798, but operations ceased in 1866 with the opening of the public Milton High School. The academy, however, was re-established in 1884 on a new 125-acre site by John Murray Forbes, with the approval of the old board of trustees.

Athletics
Milton offers 15 interscholastic sports for both boys and girls each, as well as nine intramural teams. It is a member of both the Independent School League and the New England Schools Sailing Association division of the Interscholastic Sailing Association. Since 1886, Milton's traditional rival has been the Noble and Greenough School of Dedham. Between 1998 - 2004 and led by coach Herb Chennel, The Boys' Tennis Team won the ISL Championship 6 times, and The New England Intercollegiate Tennis Championship 6 times. During that time Milton amassed a record of 74 wins and 1 loss. More than 10 players from those teams went on to Division I tennis careers. The coed sailing team has won two national championships—one in team racing and one in fleet racing. They have also won team racing worlds in 2015. Milton's boys' hockey team has had several players go on to successful professional careers, most notably 12-year NHLer Marty McInnis and current Boston Bruin Josh Hennessy. In 2011, Milton's boys hockey team won the New England Preparatory School Athletic Council (NEPSAC) championship. The team featured two NHL draft picks: Patrick McNally and Rob O'Gara.  In 2012, the Girls' Cross Country team placed 1st and the Boys' Cross Country team placed 2nd in the ISL, earning the team's highest finish in 25 years.

Controversies
In February 2017, the academy announced the results of a nine-month sexual misconduct investigation by T&M Protection Resources. The firm interviewed 60 alumni, parents, current and former staff and came to the conclusion that four former employees had engaged in illegal sexual conduct with students in the 1970s and 80s. The most egregious abuse came from a drama teacher named Reynold Buono who had abused at least 12 male students before being terminated by the school in 1987. On June 27, 2018, Buono was arraigned in Norfolk Superior Court on three counts of rape of a child and three counts of rape of a child with force. Six of those counts were reversed in 2019, four of which were reinstated in 2020 by the Massachusetts Supreme Judicial Court. The original District Attorney alleged the rapes happened while Buono was teaching at the school between 1975 and 1987. Buono was terminated in 1987 after admitting to molesting a student and had been living in southeast Asia.

In 2005, the school expelled five members of the boys varsity ice hockey team for rape/sexual assault of a female student. Following the county criminal investigation and prosecution by the state of Massachusetts, the three defendants over the age of 18 were found guilty of rape in adult court, and the two  who were 16 at the time of the incident were found guilty in juvenile court. This incident was used for fictional accounts in both print and a Lifetime movie.

Notable alumni

References

External links
 Official website
 Milton Academy on Instagram. Archived from the original on ghostarchive.org

1798 establishments in Massachusetts
Boarding schools in Massachusetts
Co-educational boarding schools
Educational institutions established in 1798
Independent School League
Milton, Massachusetts
Private high schools in Massachusetts
Private preparatory schools in Massachusetts
Private middle schools in Massachusetts
Private elementary schools in Massachusetts
High schools in Norfolk County, Massachusetts
School sexual abuse scandals

Milton Academy


La Conquista del Estado fue un semanario político español fundado en Madrid el 14 de marzo de 1931 (un mes antes de la proclamación de la Segunda República) por el escritor y pensador político Ramiro Ledesma Ramos, que fue su director. Salieron a la luz veintitrés números, siendo el último de ellos el 24 de octubre de 1931.

Objetivos políticos
De corte fascista, estaba inspirado en la publicación homónima italiana de Curzio Malaparte (La Conquista dello Stato) y pretendía convertirse en el embrión del fascismo español desde un punto de vista teórico.

En su primer número publicó un manifiesto cuyas ideas fuerza eran la supremacía del Estado, afirmación nacional, articulación comarcal de España y estructura sindical de la economía (nacionalsindicalismo). El periódico redactó, además, diecisiete puntos básicos, que destacaban sus objetivos primordiales.

Revolución nacional y social
Declaradamente partidaria del fascismo, en todos los números del semanario se hace hincapié en la idea de revolución, que se enfrente tanto al marxismo como al capitalismo, enfocándose en la llamada tercera vía y haciendo menciones continuas tanto a la Italia fascista como al Partido Nacionalsocialista de Adolf Hitler, el cual llegaría dos años más tarde al poder. También fue muy combativo con el independentismo, en especial el catalán, al que dedicó varios artículos de clara oposición al mismo.

A su vez, intentó reclutar a los descontentos de algunos movimientos revolucionarios proletarios, fundamentalmente de miembros de la CNT, asistiendo al Congreso Extraordinario de 1931 de la organización anarcosindicalista y apoyando la Huelga de la Telefónica convocada por estos.

Fin del semanario y fundación de las JONS
Tras sufrir dificultades económicas por la censura establecida en la Ley de Defensa de la República (1931), anunció en octubre el final de su andadura; aunque hacía oficial la formación de una nueva organización política y un nuevo semanario con el mismo nombre, Juntas de Ofensiva Nacional-Sindicalista (JONS), que se convertirá en el primer partido nacionalsindicalista existente en España.

Véase también

 Ramiro Ledesma Ramos
 Juntas Castellanas de Actuación Hispánica
 Juntas de Ofensiva Nacional Sindicalista

Referencias

Enlaces externos
 La Conquista del Estado archivo

La Conquista del Estado
Publicaciones fundadas en 1931
España en 1931
Falangismo
Publicaciones desaparecidas en 1931
Prensa fascista

La Conquista del Estado


Vulva, dış kadın cinsel organlarından oluşur. Kadın dış genital bölgelerine karşıdan bakıldığında üstte çatıyı oluşturan leğen kemiklerinin birbiriyle orta hatta birleştiği bölgenin oluşturduğu kabarıklık olan pubis tepesi, altta anüs ve (dış) dudaklar adı verilen yapılarca sınırlanan bölgedir.

Pubis tepesi cilt ve altında yağ dokusu içerir, üzeri genital kıllarla kaplıdır. Pubis tepesinin hemen altında klitoris bulunur. Dış genital organların bir tabaka altında kadının doğum yapmasında, idrar ve dışkı çıkışı gibi işlevleri istemli olarak yürütmesinde önemli yeri olan kaslar bulunur. Bu kaslara topluca pelvis tabanı kasları adı verilir.

 Dış dudaklar (Labia majör): Vajina girişini sağlı sollu örten yapıların en dıştaki kısmıdır.
 İç dudaklar (Labia minör): Sağ ve sol labium majörün iç kısmında bulunan yapılardır.
 Vajina girişi: Labium minörün hemen iç kısmından başlar ve kızlık zarından sonra vajinayla devam eder.
 Kızlık zarı (Hymen): Hymen olarak da adlandırılan bu yapı, ince olmasına karşın nispeten esnektir. Toplum tarafından ilk cinsel birleşmeden sonra yırtıldığı bilinse de olguların yarısından fazlasında sağlam kalır.
 Vajina girişinde naviküler fossa: vajina/kızlık zarı ile iç dudaklar frenulumu arasında tekne şeklinde bir çöküntüdür.
 Vajinal forniks: vajinanın üst kısımlarıdır
 Vajinal ruga: vajinanın yapılarıdır. Kadınlarda destekleyici dokular ve vajinal epitel'den oluşan enine sırtlardır.
 Bızır (Klitoris): Erkekte "penis başı"nın kadındaki karşılığıdır. Aynen erkekteki sünnet derisi gibi üzeri deri ile örtülüdür.
 İdrar deliği: Mesanenin devamında yer alan boru şeklindeki üretra (idrar yolunun) son kısmı idrar boşaltım sisteminin son basamağını oluşturur.
 Vajinal destek yapıları: pelvik tabanın kasları, kemikleri, ligamentleri, tendonları, zarları ve fasyalarıdır.
 Perine
 Salgı bezleri: Dış genital bölgenin kurumasını önlemek ve cinsel ilişkide gerekli kayganlaşmayı sağlamak işlevini yürüten birkaç adet salgı bezi vardır. Bunlar arasında en önemlileri idrar çıkış deliğinin yanlarında yer alan Skene bezi ve vajina girişinin yakınında sağlı sollu yer alan Bartholin bezi türleridir.

Vulva prosedürleri
 Vulvektomi
 Kadın sünneti
 Labioplasti
 Klitoral kaput indirgemesi
 Vestibulektomi

Galeri

Kaynakça

Memeli dişi üreme sistemi
Kadın üreme organları
Pelvis

Vulva


was a town located in Nishikasugai District, Aichi Prefecture, Japan.

As of 2003, the town had an estimated population of 19,409 and a density of 3,696.95 persons per km2. The total area was 5.25 km2.

On July 7, 2005, Kiyosu absorbed the towns of Nishibiwajima and Shinkawa (all from Nishikasugai District) to create the city of Kiyosu.

Famed manga artist Akira Toriyama, creator of Dragon Ball, lives in Kiyosu.

External links
City of Kiyosu official website

Dissolved municipalities of Aichi Prefecture
Kiyosu, Aichi

de:Kiyosu

Kiyosu (town)