ප්‍රහාර පිළිබද ප්‍රවෘත්ති ආවරණයන් ජුලි 7වන දිනය පුරාම BBC One හා  ITVI වලින් නොකඩවා රාත්‍රි 7වන තෙක් විකාශනය විය.  Sky News  පැය 24 පුරාම කිසිදු දැන්වීඹක් නොමැතිව සිදුවීම් ප්‍රචාරය කරන ලදී.  ITN  විසින් ඔවුන්ගේ ITVI ආවරණය එම ගුව්න විදුලි ඉතිහාසයේ පසුගිය පනස් වසර තුළ එක දිගට ප්‍රචාර කටයුතු කළ  පළමු අවස්ථාව ලෙස  සදහන් කරන ලදී.  CCTV කැමරා මගින් මෙන්ම සාමාන්‍යය ජනතාවද එවන ලද ජංගම දුරකතනවිඩි‍යෝ දර්ශණද රැපවාහිනි මගින් ප්‍රයෝජනයට ගෙන තිබුණි. ප්‍රාදේශිය හා ජාතික ගුවන් විදුලි සේවාවන් තම දෛනික වැඩසටහන් නවත්වා ප්‍රවෘත්ති විකාශය කිරිම හෝ විකාෂය වන වැඩසටහන් අතරතුර අළුත් තොරතුරැ පිළිබද දැනුවත් කිරිම සිදු කරන ලදී.

බොහෝ චිත්‍රපට සහ ටෙලිනාට්‍යය විකාශය අවලංගු කිරිම හෝ පසුව විකාශයට කල් දමන ලදී. උදාහරණයක් වශයෙන්  BBC රේඩියෝ 04 කිසිදු විස්තර කිරිමකින් තොරව කලින් පෙළ ගස්වන ලද    ˝Classic Serial˝  (ක්ලැසිකල් ස්ටීරියෝ ) වැඩසටහන ප්‍රකාශ කිරිම පසුවට කල් දමන ලදී. එදින ප්‍රචාරය වීමට නියමිතව තිබුණේ බ්‍රිතාන්‍යයේ විදේශ අභිලාෂයන්ට විරැද්ධව  මුස්ලිම්වරැන්ගේ විල්ලවයක් / කැරැල්ලක් පිලිබද කියවෙන බචන්ගේ ග්‍රීන්මැන්ටල් වැඩසටහනයි.  ITV විසින්  X- files වෘතාන්තය, ස්ටේක් අවුට්  (Stakeout ) වෙනුවෙන් ප්‍රචාරය කරන ලදී. x- files  හි එදිනකතා පුවත බෝම්බ පිපිරිමකින් ගොඩනැගිල්ලක කොටසක් විනාශ වන බවට වුවකි.

එමෙන්ම ගෝන් ඉන් සික්ස්ටි සෙකන්ඩ් (Gone in 60 Second) වෙනුවට බසයක් තුළ දී බෝම්බ පිපිරිකින් එහි ගමන් ගත් පිරිස සියයන The Siege  ප්‍රචාරය විය. BBC හි  Soap East enders එදින රාත්‍රියේ ප්‍රචාරය විමට නියමිත කතාංගය නැවත සංස්කරණයට සිදුවු අතර එහි අන්තර්ගතවුයේ විෂ ආඝ්‍රාහනයක් නිසා දිවිගලවාගත් පිරිස් ස්වශන අපහසුතාවලින්පෙළිමේ දර්ශන, නිවසක් තුළ සිදුවු පිපිරිමක් සහ අම්බියුලන්ස් රථ ආදියයි. big Brother 2005 නියමිත වේලාවට විකාෂනය වු අතර සිද්ධියෙන් අනතුරට පත් සේවකයන් පිළිබද විස්තර ප්‍රචාරයට සුදානම්වුවත් නිෂ්පාදකයන් සොයා ගනු ලැබුවේ කිසිම අයෙකුගේ මිත්‍රයෙක් හෝ ඥාතියෙක් අනතුරට පත්ව නැති බවයි.  Sky One විසින් විකාශය කිරිමට තිබු "Star Trek : The next Generation, Terror Attacks : Could you Survire..? (ත්‍රස්ත ප්‍රහාර : ඔබට ඉන් ගැලවිය හැකිද?)  වැඩසටහන වෙනුවට ප්‍රචාරය විය.

එමෙන්ම වියා කොම් (Viacom) සතු සංගීත නාලිකා වන MTV, VHI, TMF  සහ වෙනත් උප - නාලිකා විසින් දිනය තුළදී ˝දුක්බර ගීත˝ ප්‍රචාරය කරන ලදී. ( MTV ස්ටුඩියෝව බෝම්බ ප්‍රහාර සිදුවු ප්‍රදේශ වලට  ආසන්න ˝ කැම්ඩන් ටවුන් ˝ හි පිහිටා තිබුණි. ක්වෙන්ටින් ටරෙන්ටිනොගේ කොටස් 02 සමන්විත කතා වන  CSI: Crime Scene Investigation ( ක්‍රයිම් සීන් ඉන්වෙස්ටිගේෂන් ) මරාගෙන මැරෙන ත්‍රස්තවාදියෙක් පිළිබද කියවෙන හා  උමං මාර්ගයක කොටුවු එම ත්‍රස්තවාදීයා පිලිබද කියවෙන්නක් වු හෙයින් Five ජුලි 12 විකාශනය වීඹට නියමිතව තිබුණත් එය සතියකින් කල් දමන ලදී.

 bbc.co.uk වෙබ් පිටුව මගින් ජුලි 7වන දින රාත්‍රි 12 ට ඉහළතම සංඛ්‍යා තරංග ලෙස  11Gb/s රාත්‍රි 12 දී වාර්තා කර තිබුණි.  BBC News වෙත එදින සිදුවීම පිළිබද ( සියළු ජායාරැප, පණිවුඩ හා HTML  ඇතුළුව) බිලියන 1 පමණ  සම්පුර්ණ තොරතුරැ ප්‍රමාණයක් ලැබුණු අතර ඊට ටෙරාබයිට් 5.5ක් වැය වී ඇත. වැඩිම ඉල්ලුම වන්නේ තත්පරයට BBC News වෙබ් පිටුවෙන් 40,000 පමණ  එකවර පරිහරණය කිරිමයි. ඊට කලින් දිනයේදී 2012 ඔලිම්පික් උළෙල ලංඩනයට ප්‍රධාන කිරිම පිළිබද වන නිවේදනය සදහා උපරිම ගිගා බයිට් 5ක්  5 Gb/s වැය වී ඇත. මීට ප්‍රථම bbc.co.uk සදහ ාවැඩිම ඉල්ලුමක් හෙවත් තත්පරයට ගිගා බයිට් 7.2 (7.2 Gb/s) ක් වාර්තා වී ඇත්තේ මයිකල් ජැක්සන්ගේ පසු තීන්දුව ලබා දුන් දිනයයි.

ජුලි 12 වන දින වාමාංශික දේශපාලන පක්ෂයක් වන ˝ බ්‍රිතාන්‍යය ජාතික පක්ෂය ˝ විසින් ˝අංක 30 ඉස් රථය˝ විනාශ වු පසු ගන්නා ලද ජායාරැපයක් සහිතව පත්‍රිකාවක් මුද්‍රණය කර බෙදා හරින ලදී. එහි තේමා පාඨය වුයේ ˝ දැන් BNP ට ඇහුම්කම් දිය යුතු වේලාව පැමිණ ඇති බවයි˝ එය පින්තූරයට පසකින් මුද්‍රණය කර තිබුණි.  ස්වදේශ ලේකම් චාල්ස් ක්ලාක් විසින් ප්‍රකාශ කරන ලද්දේ BNP විසින් ආත්මාර්තකාමීව ලංඩනයේ සිදුවු ප්‍රහාරය තම ද්වේෂ සහගත වෛර පැතිරවීම සදහා යොදා ගන්නා බවයි.
 බ්‍රිතාන්‍යයට පිටත රටවල් සමහරක් හි මාධ්‍ය හා රජයන් ප්‍රකාශ කර ඇත්තේ බ්‍රිතාන්‍යය රජය විප්ලවීය ඉස්ලාම් සටන්කාමීන් පිළිබද ඇල්මැරැණ ප්‍රතිපත්තියක් අනුගමනය කරන බවයි. එමෙන්ම බ්‍රිතාන්‍යයට පිටත වීම ත්‍රස්ත ක්‍රියාවන්ට සැකකරන පුද්ගලයන් බාර දීම හෝ නිතිමය ක්‍රියාමාර්ග ගැනීම ප්‍රතික්ෂේප කිරිම කිරිම සමහර අවස්ථා වලදී ලංඩන් නුවර ˝ ලංඩනිස්ථාන්˝  නම් කරන්නට හේතු විය. එමෙන්ම මෙම ප්‍රතිපත්තීන් ප්‍රශ්ණ කිරිම් වලට ද ලක් විය. [නිව්යෝර්ක් ටයිම්ස්, ල ෆිගාරෝ (Le Figaro)]  සමහර ප්‍රතිපත්තීන් ........ ප්‍රතිඋපකාර කරන ඒවා ලෙස පිළි ගැණුනි ; එනම් ප්‍රහාර පිළිබදව උපේක්ෂා සහගත වීම නිසා බ්‍රිතානයය භුමිය තුළ ප්‍රහාර එල්ල නොකිරිම වැනි ඒවායි.

මාධ්‍ය ප්‍රතිවාර


Chromatica je šesti studijski album američke pjevačice Lady Gage. Album je objavljen 29. svibnja 2020. godine, a objavila ga je diskografska kuća Interscope Records. Gaga je bila izvršni producent, a na albumu je surađivala s dugogodišnjim glazbenicima kao što su BloodPop, Blackpink, Ariana Grande, Elton John, kao i s mnogim producentima koji su joj pomogli da se vrati u svoje dance-pop početke. Chromatica odbacuje akustične melodije s prijašnjih albuma Joanne (2016.) i A Star Is Born (2018.), i vraća zvukove dancea, popa i housea 90-ih.

Kako bi naglasila eksperimentaciju sa zvukom, Gaga je svoju personu promijenila u cyberpunk-inspiriranu personu.,

Popis pjesama

Izvori

Albumi iz 2020.
Albumi Lady Gage

Chromatica


O entorsă, cunoscută, de asemenea, ca o ruptură de ligamente, este o leziune cauzată unuia sau mai multor ligamente ale unei articulații de executarea bruscă a unei mișcări dincolo de limitele fiziologice. Severitatea entorsei variază de la un traumatism minor, care se vindecă în câteva zile la o ruptură majoră a unuia sau mai multor ligamente ce necesită intervenție chirurgicală și o perioadă de imobilizare. Entorsele pot afecta orice fel de articulații, dar cele mai frecvente sunt cele ale gleznei și încheieturii mâinii.

Simptome
 Durere
 Umflare
 Vânătăi
 Reducerea capacității de mișcare a membrului
 În cazul unei rupturi ligamentare, se poate auzi un pocnet
 Dificultăți în folosirea extremităților afectate

Cauze
Entorsele apar de obicei atunci când articulația este forțată dincolo de limitele sale fiziologice.

Există anumiți factori care cresc riscul de producere a entorselor. Oboseala mușchilor, în general, duce la entorse. Atunci când o persoană începe dintr-o dată să facă exerciții fizice după ce a dus un stil de viață sedentar, entorsele apar destul de des.
Chiar dacă lipsesc studii științifice în acest sens, se crede adesea că încălzirea nu este o cauză comună a entorselor suferite de sportivi. Încălzirea are scopul de a crește fluxul de sânge și a face încheietura mai flexibilă.

Diagnosticare
O diagnosticare a entorsei poate fi adesea realizată cu un grad înalt de certitudine prin examen fizic bazat pe observația clinică. În unele cazuri, expunerea articulației la razele X urmărește asigurarea personalului medical că nu există nici o fractură. În unele cazuri, în special atunci când vindecarea traumatismului are o durată mai lungă sau evoluția nu este cea așteptată, se apelează la imagistica prin rezonanță magnetică (IRM) pentru a se observa țesuturile moi și ligamentul.

Clasificare
 Entorsă de gradul întâi – fibrele ligamentului sunt întinse, dar intacte.
 Entorsă de gradul doi – o rupere parțială a unui ligament, de la o treime la aproape toate fibrele sale.
 Entorsă de gradul trei – o ruptură completă a ligamentului, uneori fiind smulsă o bucată de os.

Articulații implicate
Deși orice articulație poate suferi o entorsă, unele dintre cele mai frecvente articulații traumatizate sunt:
 glezna. Aceasta este entorsa cea mai comună și se consideră că entorsele grave de gleznă sunt mai dureroase și necesită mai mult timp pentru vindecare chiar decât ruperea oaselor din acea zonă. Vezi entorsă acută a gleznei pentru mai multe detalii.
 genunchii. Unele dintre cele mai frecvente entorse sunt cele ale ligamentului încrucișat anterior (ACL) al genunchiului. Aceste entorse sunt obișnuite mai ales în cazul sportivilor ce practică fotbalul american, fotbalul, baschetul, săritura cu prăjina, softball, baseball și unele stiluri de arte marțiale.
 ligamentele situate între vertebrele spinării
 degetele.
 încheietura mâinii.
 degetele de la picioare.

Tratament
Primele modalități de a trata entorsa sunt odihna, aplicarea unor comprese cu gheață, bandajarea locului afectat și ridicarea membrului. Tratamentul entorselor depinde de gradul de accidentare și de articulația afectată. Pot fi folosite diferite medicamente antiinflamatorii non-steroidiene pentru a reduce durerea.
 Odihnă: Articulația forțată trebuie odihnită. Nu trebuie aplicată nici o forță suplimentară pe locul entorsei. În cazul, de exemplu, al unei glezne scrântite, mersul pe jos ar trebui să fie redus la un nivel minim.
 Gheață: Trebuie aplicată imediat o compresă cu gheață pe locul entorsei pentru a micșora umflarea și durerea. Aceasta trebuie aplicată timp de 10-15 minute (o aplicare mai îndelungată a unei comprese cu gheață poate provoca daune în loc de vindecare), de 3-4 ori pe zi. Compresele cu gheață pot fi combinate cu un pansament pentru a reduce umflarea și a-l susține nemișcat.
 Bandajare: Pot fi folosite pansamente și bandaje pentru a imobiliza locul afectat și a-l susține într-o poziție nemișcată. Când se înfășoară leziunea, trebuie aplicată o presiune mai mare asupra extremităților pentru a evita ca fluidul inutil să fie pompat în vasele de sânge cu scopul de a fi reciclat. Compresia nu ar trebui să oprească circulația sângelui în membre.
 Ridicarea membrului afectat: Păstrarea articulației luxate într-o poziție ridicată (în raport cu restul corpului) va contribui, de asemenea, la micșorarea umflăturii.
Articulația ar trebui să poată fi folosită din nou destul de repede, în cazurile mai ușoare de la 1 la 3 zile după suferirea entorsei. Sunt necesare uneori exerciții speciale pentru redobândirea forței și reducerea riscului agravării leziunii. Articulația poate fi sprijinită prin bandaje ce au rolul de a o proteja de o agravare a leziunii.

Reabilitare funcțională
Imobilizarea prelungită întârzie vindecarea entorsei, ducând, de obicei, la atrofie musculară și la rigidizarea articulației. Elementele unei strategii eficiente de reabilitare în cazurile tuturor tipurilor de entorse includ creșterea treptată a mișcării și practicarea unor exerciții de întărire musculară progresivă.

Referințe

Legături externe
 Questions and Answers about Sprains and Strains - US National Institute of Arthritis and Musculoskeletal and Skin Diseases

Traumatologie

Entorsă


Paul Malong Awan (1962) é um político e militar do Sudão do Sul.

Tornou-se general e comandante da área militar do Sul do Sudão durante a guerra civil sudanesa de 1983 a 2005, que resultaria na independência do Sudão do Sul em 2011. Ele foi então, a partir de março de 2008, governador do Bahr al-Ghazal do Norte.

No final de 2013, eclodiu uma Guerra Civil no Sudão do Sul entre o presidente Salva Kiir e seu vice-presidente Riek Machar. Em abril de 2014, Paul Malong Awan foi nomeado Chefe do Estado-Maior das Forças Armadas do Sudão do Sul pelo presidente sul-sudanês Salva Kiir Mayardit.

Em agosto de 2015, iniciou-se uma tentativa de reconciliação entre Kiir e Machar, após um acordo assinado por suas respectivas comitivas. No entanto, a tensão aumenta em julho de 2016, com combates entre ambas as forças nas cidades. Embora as forças sob o seu comando cometam abusos na capital, o general Paul Malong Awan apela em 11 de julho de 2016 a "todas as forças armadas a regressarem aos quartéis", incluindo os seus militares, parecendo posicionar-se como o único capaz de restaurar ordem.

Políticos do Sudão do Sul
Militares do Sudão do Sul
Pessoas da Guerra Civil Sul-Sudanesa
Naturais do Sudão do Sul

Paul Malong Awan


Megacollybia platyphylla  (Christian Hendrik Persoon, 1796 ex František Kotlaba & Zdeněk Pouzar, 1972), sin. Collybia platyphylla (Christian Hendrik Persoon, 1796 ex Paul Kummer, 1871) sau Tricholomopsis platyphylla (Christian Hendrik Persoon, 1796 ex Rolf Singer, 1939), din încrengătura Basidiomycota în familia Marasmiaceae și pentru mult timp singura specie a genului Megacollybia, denumită în popor pălăria șoricelului, este o ciupercă necomestibilă saprofită. Buretele se poate găsi în România, Basarabia și Bucovina de Nord foarte des, răspândit prin toate felurile de păduri și crescând în grupuri mai mici pe lemn aflat în putrefacție, din (mai) iunie până în octombrie.

Descriere

 Pălăria: are un diametru de 5-15 (18) cm, este subțire și fragilă, inițial semisferică sau boltită în formă de clopot, mai târziu întinsă și la bătrânețe aplatizată, adesea cu un mic gurgui în centru. Cuticula este netedă, umedă, de colorit plictisitor gri-maro, deschis brun-măsliniu, câteodată și murdar albicios.  În caz de vreme secetoasă capătă nu rar rupturi radiale, începând de la margine.
 Lamelele: sunt foarte largi, îndepărtate, grosiere, bifurcate, la maturitate bombate cu muchii zimțate, fiind palid alb gălbuie, crem până ocru.
 Piciorul: are o lungime de 5-15 cm și o grosime de 1-2 (2,5) cm, este cilindric, dur, în tinerețe plin, mai târziu gol, canelat, câteodată brumat flocos în partea de sus, coloritul fiind la început alb murdar, mai târziu gri deschis până gri-maro, mereu mai închis spre bază, acolo cu crenguțe de fire groase miceliene (până la 1,5 mm).
 Carnea: este albicioasă, fragilă și subțire în pălărie dar dură în picior. Mirosul este aproape imperceptibil, după unii ușor mucegăit, iar gustul destul de amar, ca terpentina.
 Caracteristici microscopice: are spori slab elipsoidali până ovoidali, netezi și hialini (translucizi), cu o dimensiune cuprinsă între 7–10 × 6–7 microni. Culoarea lor este albă.
 Reacții chimice: Carnea buretelui se colorează cu anilină de fenol încet roșu, cu  fugace violet și cu tinctură de Guaiacum după aproximativ 10 minute albastru.

Confuzii
Acest soi de poate confunda destul de ușor, de exemplu cu: Collybia butyracea (comestibil), Entoloma lividoalbum sin. Rhodophyllus lividoalbus (comestibil), Gymnopus fusipes sin. Collybia fusipes (comestibil), Inocybe flocculosa sin. Inocybe gausapata (otrăvitor), Pluteus atromarginatus sin. Pluteus nigrofloccosus (comestibil), Pluteus cervinus (ciuperca cerbilor) (comestibil), Pluteus romellii (comestibil), Tricholoma fucatum (comestibil, dar de valoare scăzută, slab gălbuie, miros de făină și gust identic, neamar, trăiește în păduri de conifere), Tricholoma terreum (ciuperca șoarecelui) (comestibil) sau Tricholoma tigrinum (gâscă tigrată) (foarte otrăvitor).

Imagini de specii asemănătoare

Valorificare
Dacă cineva ar dori să mănânce această pălărie a șoricelului, s-ar potrivi doar pălăria, piciorul fiind prea dur. Dar din cauza gustului amar nu se recomandă. Bruno Cetto scrie, că ar putea fi ingerat în porțiuni mici împreună cu alte specii, de exemplu într-o ciulama de ciuperci.

Ciuperca este otrăvitoare în stare crudă. Doctorul rer. nat. Lutz Roth a descris în cartea sa Giftpilze, Pilzgifte - Schimmelpilze – Mykotoxine din 1990 buretele și fiert otrăvitor, pentru că ar provoca probleme gastrointestinale cu vărsături și diaree, sprijinindu-se pe câteva puține cazuri reportate din SUA precum unul din fosta RDG (1981). Dar dovezi științifice nu au fost aduse respectiv găsite până în prezent (2018). Astfel tulburările gastrointestinale acestor persoane au putea fi datorită numai unei intoleranțe la ciuperci sau efectului nocebo (opusul lui placebo).

Note

Bibliografie
 Marcel Bon: "Pareys Buch der Pilze", Editura Kosmos, Halberstadt 2012,  ISBN 978-3-440-13447-4
 Bruno Cetto, volumul 1-5 (vezi note)
 Rose Marie și Sabine Maria Dähncke: "700 Pilze in Farbfotos", Editura AT Verlag, Aarau - Stuttgart 1979 și 1980, ISBN 3-85502-0450
 Jean-Louis Lamaison & Jean-Marie Polese: "Der große Pilzatlas", Editura Tandem Verlag GmbH, Potsdam 2012, ISBN 978-3-8427-0483-1
 J. E. și M. Lange: "BLV Bestimmungsbuch - Pilze", Editura BLV Verlagsgesellschaft, München, Berna Viena 1977, ISBN 3-405-11568-2
 Hans E. Laux: "Der große Pilzführer, Editura Kosmos, Halberstadt 2001, ISBN 978-3-440-14530-2
 Meinhard Michael Moser: " Röhrlinge und Blätterpilze - Kleine Kryptogamenflora Mitteleuropas", ediția a 5-ea, vol. 2, Editura Gustav Fischer, Stuttgart 1983

Legături externe

 * Megacollybia.platyphylla, Megacollybia platyphylla, film

Marasmiaceae
Ciuperci necomestibile
Ciuperci saprofite
1793 în știință

Megacollybia platyphylla


مدينة تاكاماتسو  هي المدينة العاصمة لمحافظة كاغاوا في شيكوكو، اليابان. مدينة تاكاماتسو مصنفة على أنها مدينة نواة من قبل الحكومة اليابانية، وهي مدينة ساحلية تقع على بحر سيتو الداخلي، وهي أقرب الموانئ الواقعة على جزيرة شيكوكو من جزيرة هونشو. تضم مدينة تاكاماتسو العديد من مكاتب الشركات الكبرى بالإضافة إلى معظم مكاتب الحكومة في شيكوكو. يبلغ عدد سكان منطقة تاكاماتسو (مدينة تاكاماتسو والمناطق المحيطة) حوالي 670 ألف نسمة مما يجعلها المنطقة السكانية الأكبر في جزيرة شيكوكو.

معلومات أساسية
تبلغ مساحتها 	375.11 كم مربع، وتعداد سكانها 	419,359 نسمة في عام 2010.

تاريخ
تأسست المدينة بشكل رسمي في 15 فبراير 1890، وازدهرت بشكل رئيسي في فترة إيدو تحت حكم عشيرة ماتسودايرا التي جعلت من مدينة تاكاماتسو عاصمة المقاطعة. ومنذ افتتاح جسر سيتو الكبير بدأ القطار بنقل الركاب بين مدينتي تاكاماتسو وأوكاياما والذي يعتبر نقطة الوصل الوحيدة للسكة الحديد بين جزيرتي شيكوكو وهونشو. من أهم نقاط الجذب السياحي في المدينة هي حديقة ريتسورين، وقلعة تاكاماتسو التي يعاد بناؤها حاليا.

اقتصاد
تقع المكاتب الرئيسية لشركة سكك حديد شيكوكو في مدينة تاكاماتسو، بالإضافة إلى المكاتب الفرعية للكثير من الشركات الكبرى في اليابان.

النقل
ترتبط مدينة تاكاماتسو بشكل جيد بالمناطق الأخرى من جزيرة شيكوكو ومع جزيرة هونشو. حيث ترتبط محطة تاكاماتسو مع محطة أوكاياما في جزيرة هونشو عبر قطار يمر على جسر سيتو الكبير، بالإضافة إلى قطارات تربطها مع المدن الرئيسية في جزيرة شيكوكو وهي ماتسوياما، كوتشي، وتوكوشيما. كما أن مطار تاكاماتسو يسير رحلات يومية إلى المطارات الرئيسية في اليابان.

في الأدب
يظهر ذكر مدينة تاكاماتسو كمسرح للأحداث لرواية هاروكي موراكامي الشهيرة كافكا على الشاطئ.

المدن التوائم
تربط مدينة تاكاماتسو علاقة توأمة مدن مع:
 سانت بيترسبرغ، فلوريدا، الولايات المتحدة
 تور، فرنسا
 نانتشانغ، الصين

مراجع

مدن ساحلية في اليابان
مدن محافظة كاغاوا
مستوطنات ساحلية في اليابان
موانئ ومرافئ

تاكاماتسو (كاغاوا)


Thaddäus Hyazinth Engert (* 10. August 1875 in Ochsenfurt; † 26. Januar 1945 in Gräfenroda) war ein deutscher Theologe und Publizist.

Als zweiter Sohn des Seilermeisters und Ochsenfurter Stadtkämmerers Bartholomäus Engert (1839–1910) und dessen erster Ehefrau Agnes Dorothea E., geb. Schenk (1838–1880), studierte er Katholische Theologie an der Universität Würzburg u. a. bei Herman Schell sowie Albert Ehrhard und wurde 1900 promoviert. 1899 wurde er zum Priester geweiht. 1908 wurde er vom Würzburger Bischof Ferdinand von Schlör exkommuniziert, weil er als katholischer Modernist ketzerische Aussagen gemacht habe. Der Hauptvorwurf betraf seine bibelkritische Äußerung, das Alte Testament sei keine Offenbarung Gottes. In der reformkatholischen Zeitschrift Das Zwanzigste Jahrhundert hatte er den Religionsunterricht als zu gefühllos angegriffen.

Engert wurde kurzzeitig Redakteur dieser Zeitschrift und siedelte nach Weimar über, um für Friedrich Naumanns Nationalsozialen Verein als Geschäftsführer der Partei zu arbeiten. 1910 konvertierte er zur lutherischen Konfession und wurde 1913 für 30 Jahre Pfarrer im thüringischen Gräfenroda (wo er nicht mit dem bekannten Antisemiten Artur Dinter zusammenarbeitete). Im Ersten Weltkrieg unterstützte er den vaterländischen "Burgfrieden", die Schuld an der Niederlage gab er katholischen Kreisen (z. B. Matthias Erzberger). Die Weimarer Republik lehnte er ab und glaubte zunehmend an ein "arteigenes Christentum". Daher schloss er sich den Deutschen Christen an. Während er noch 1933 den Machtantritt der Nationalsozialisten sehr positiv sah, misstraute er Adolf Hitlers Abschluss des Reichskonkordats mit dem Vatikan und lehnte die christenfeindliche Wendung der NS-Bewegung ab.

Sein Halbbruder war Josef Engert (1882–1964), Priester der Diözese Würzburg und Philosoph am Lyzeum Dillingen sowie an der Philosophisch-theologischen Hochschule Regensburg.

Schriften (Auswahl)
 Der deutsche Modernismus, Würzburg 1910
 Jesus im Banne des Modernisteneides, Berlin 1912
 Wege zur deutschen Kirche : Schlichte Gedanken über Katholizismus und Protestantismus. Tübingen 1919

Literatur
 Karl Hausberger: Thaddäus Engert. 1875–1945. Leben und Streben eines deutschen "Modernisten" (= Quellen und Studien zur neueren Theologiegeschichte, hrsg. von Karl Hausberger, Band 1). Verlag Friedrich Pustet, Regensburg 1996.

Weblinks

Römisch-katholischer Geistlicher (20. Jahrhundert)
Römisch-katholischer Theologe (20. Jahrhundert)
Lutherischer Theologe (20. Jahrhundert)
Lutherischer Geistlicher (20. Jahrhundert)
Katholischer Modernismus
Mitglied des Nationalsozialen Vereins
Person der Deutschen Christen
Konversion (Religion)
Deutscher
Geboren 1875
Gestorben 1945
Mann

Thaddäus Engert


Jacqueline Zünd est une réalisatrice suisse née à Zurich en 1971.

Biographie
Jacqueline Zünd suit des études de journalisme à Londres avant de réaliser plusieurs courts métrages documentaires à partir de 1996.

Elle poursuit sa carrière de documentariste avec trois longs métrages, dont Goodnight Nobody, présenté au festival de Cannes en 2011 dans la programmation de l'ACID.

Where We Belong, film consacré à la parole d'enfants dont les parents sont séparés, a été sélectionné à la Berlinale 2019.

Filmographie

Courts métrages
 1996 : Rastlos
 2001 : So Much
 2001 : Unser Mann im Treppenhaus
 2002 : Keis Händli – kei Schoggi

Longs métrages
 2011 : Goodnight Nobody
 2016 : Almost There
 2019 : Where We Belong

Notes et références

Liens externes

 Filmographie sur Artfilm

Réalisatrice suisse
Documentariste suisse
Naissance en 1971
Naissance à Zurich

Jacqueline Zünd


Rafael Celestino Benítez ( - ) est un contre-amiral, commandant de sous-marin américain hautement décoré qui a dirigé les efforts de sauvetage des membres d'équipage de l' pendant la Guerre froide.

Après avoir pris sa retraite de la marine, il fut vice-président de Pan American World Airways pour l'Amérique latine. Il a enseigné le droit international pendant 16 ans à la faculté de droit de l'université de Miami et a été doyen associé, doyen par intérim et directeur et fondateur du programme d'études supérieures en droit étranger.

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Histoire de Porto Rico pendant la Seconde Guerre mondiale
 Histoire militaire de Porto Rico

Bibliographie
 "Puertorriquenos Who Served With Guts, Glory, and Honor. Fighting to Defend a Nation Not Completely Their Own"; by : Greg Boudonck; ;

Liens externes

Naissance en mars 1917
Décès en mars 1999
Décès à 81 ans
Décès dans le comté de Talbot (Maryland)
Militaire portoricain
Personnalité de la guerre froide
Rear admiral (upper half) de l'United States Navy
Élève de l'Académie navale d'Annapolis
Professeur à l'université de Miami
Récipiendaire de la Silver Star

Rafael Celestino Benítez


Brighton est une petite ville de bord de mer, située à l'intérieur des limites de la cité de Dunedin, dans l'Île du Sud de la Nouvelle-Zélande.

Situation
Elle est localisée à  au sud-ouest du centre de la cité de Dunedin sur le trajet de la . La ville fait face à une petite baie, qui est appréciée avec ses larges plages. D'autres plages s'étendent de là jusqu'à l'embouchure du fleuve Taieri, située à  vers le sud. Ces plages rendent la zone très populaire pour les promenades de la journée à partir de Dunedin.

Toponymie
La ville fut nommée par l'un des premiers résidents, Hugh Williams, pour la ville de Brighton en Angleterre, mais elle est souvent confondue avec la ville de , située près de la cité de Christchurch.

Accès
Brighton est connecté par une route côtière à la ville de Dunedin, et aussi à la ville dortoir de Waldronville vers le nord-est (et de là vers Dunedin lui-même) et avec l'embouchure du fleuve Taieri vers le sud-ouest. La ville d'Ocean Grove est située immédiatement à l'est de Brighton, dont elle est séparée par un large promontoire (connu simplement sous le nom de Big Rock), qui est juste en direction de l'océan vers le nord-est de la plage de Brighton. La route côtière sinue autour de ce promontoire à son entrée dans la ville de Brighton en venant de Dunedin.
A l'extrémité sud de la plage se trouve l'embouchure de Otokia Creek, un petit ruisseau, qui a sa source à quelque  vers le sud-ouest dans les collines côtières, qui séparent la côte de la .

Personnalités liées à la commune
 Le poète James K. Baxter (1926–1972) a grandi au niveau de la localité de Brighton. Certains de ses vers sont relatifs au secteur. Sa famille vivait dans la maison du « 15 Bedford Parade », qui existe toujours.
 L'ancien joueur de rugby des All Black Jeff Wilson vivait là avec sa femme , joueuse de netball,qui fut membre des Silver Ferns qui est Equipe internationale de Netball pour la Nouvelle-Zélande.

Voir aussi

Articles connexes
 Liste des villes de Nouvelle-Zélande

Liens externes

Notes et références

Ville en Nouvelle-Zélande
Otago
Banlieue de Dunedin

Brighton (Nouvelle-Zélande)


(estilizado como LOVe) é uma série de mangá japonesa escrita e ilustrada por Osamu Ishiwata. Foi serializada no Weekly Shōnen Sunday da Shogakukan entre agosto de 1993 e fevereiro de 1999. Os seus capítulos foram reunidos em trinta volumes tankōbon.

Mangá
Love é escrito e ilustrado por Osamu Ishiwata, e é a continuação da história de B.B., um mangá anterior de Ishiwata. Love começou na edição combinada da 35.ª-36.ª edição de 1993 do Weekly Shōnen Sunday da Shogakukan em 18 de agosto de 1993, e terminou na 10.ª edição de 1999 da revista em 17 de fevereiro de 1999. A série foi reunida em trinta volumes tankōbon publicados pela Shogakukan, lançados de 18 de abril de 1994 a 18 de março de 1999.

Lista de volumes

Referências

Animes e mangás de tênis
Shōnen
Mangás publicados pela Shogakukan
!CS1 japonês-fontes em língua (ja)
!CS1 usa script na língua japonês (ja)
!Artigos com texto em japonês

Love (mangá)


Hormonii sexuali sau  gonadocorticoizi sunt hormoni steroizi care interacționează cu receptorii androgenici și estrogenici ai vertebratelor. Echilibrul între diferențierea celulară și apoptoză (moartea celulară) este reglat de hormonii steroizi sexuali (androgeni, estrogeni și progesteroni) al căror metabolism este alterat în obezitate încât acești hormoni pot favoriza dezvoltarea selectivă a celulelor preneoplazice și neoplazice. Efectele lor sunt mediate prin mecanisme genomice lente, prin intermediul receptorilor nucleari, precum și prin mecanisme nongenomice rapide, prin intermediul receptorilor asociați membranei și al cascadelor de semnalizare.

Clasificare
În multe contexte, cele două clase principale de hormoni sexuali sunt androgenii și estrogenii, dintre care cei mai importanți derivați umani sunt testosteronul și, respectiv, estradiolul. Alte contexte includ progestogenii ca o a treia clasă de steroizi sexuali, diferită de androgeni și estrogeni. Progesteronul este cel mai important și singurul progestogen uman care apare în mod natural. În general, androgenii sunt considerați hormoni sexuali masculini, deoarece au efecte masculinizante, în timp ce estrogenii și progestogenii sunt considerați hormoni sexuali feminini, deși toți sunt prezenți la ambele sexe, diferind prin concentrația în care se găsesc.
 Progestogeni
 Androgeni
 Estrogeni

Biosinteză
Hormonii sexuali naturali sunt produși de gonade (ovare sau testicule), de glandele suprarenale sau prin conversie din alți steroizi sexuali în alte țesuturi, cum ar fi ficatul sau grăsimea.
Procesul de biosinteză face parte din calea biochimică a steroidogenezei, pornind de la colesterol:

Sinteză
Există, de asemenea, mulți steroizi sexuali sintetici. Androgenii sintetici sunt adesea numiți steroizi anabolizanți. Estrogenii și progestativele sintetice sunt utilizate în metodele de contracepție hormonală. Etinilestradiolul este un estrogen semisintetic. Compușii specifici care au o activitate agonistă parțială pentru receptorii de steroizi și, prin urmare, acționează parțial ca hormonii steroizi naturali, sunt utilizați în afecțiuni medicale care necesită tratament cu steroizi într-un tip de celule, dar în care efectele sistemice ale steroidului respectiv în întregul organism sunt de dorit doar în anumite limite.

Referințe

Hormon sexual
Aparatul reproducător

Hormon sexual


Viber este o multiplatformă Voice over IP (VoIP) și mesagerie instantă (IM), aplicația software este operată de către compania multinațională japoneză Rakuten, furnizată ca software gratuit pentru platformele Android, iOS, Microsoft Windows, MacOS și Linux. Utilizatorii sunt înregistrați și identificați printr-un număr de telefon mobil, deși serviciul este accesibil pe platformele desktop fără a avea nevoie de conectivitate mobilă. În plus față de messenger, permite utilizatorilor să facă schimb de media, cum ar fi imagini și înregistrări video și oferă de asemenea, un serviciu de telefonie internațională numit Viber Out. Începând cu 2018, platforma are peste un miliard de utilizatori înregistrați în rețea.

Software-ul a fost dezvoltat în 2010 de către Viber Media, care a fost cumpărat de Rakuten în 2014. Din 2017 numele său a fost Rakuten Viber. Are sediul în Luxemburg. Viber are birouri în Amsterdam, Barcelona, Brest, Londra, Manila, Minsk, Moscova, Paris, San Francisco, Singapore, Sofia, Tel Aviv și Tokyo.

Aplicație

Platforme

Viber a fost lansat inițial pentru iPhone pe 2 decembrie 2010. Acesta a fost lansat pe platforma Android pe 19 iulie 2012, urmat de BlackBerry și Windows Phone în 8 mai 2012, și Nokia 40, Symbian și platforma Samsung Bada pe 24 iulie 2012, moment în care aplicația a avut 90 de milioane de utilizatori.

În mai 2013, pentru Viber 3.0, a fost lansată o versiune desktop pentru Windows și macOS. În august 2013, Viber pentru Linux a fost lansat ca beta public, iar în august 2014 o versiune finală. În iunie 2016, o aplicație desktop bazată pe UWP pentru Windows 10 a fost lansată în Windows Store. Versiunile de pe desktop sunt legate cu un număr mobil Viber înregistrat de utilizator, dar pot funcționa independent ulterior. În 2015, a fost lansată o versiune pentru tableta iPad și smartwatch-ul Apple Watch.

Caracteristici
Viber a fost inițial lansată ca o aplicație VoIP pentru apeluri vocale. La 31 martie 2011, Viber 2.0 a fost lansat, care a adăugat funcții de mesagerie instant (IM). În iulie 2012, mesageria de grup și motorul de voce HD au fost adăugate atât pentru aplicațiile Android cât și pentru iOS.

În decembrie 2012, Viber a adăugat "stickere" în aplicație. În octombrie 2013, Viber 4.0 a fost anunțată cu o "piață" de stickere în care Viber urma să vândă stickere ca sursă de venit. În plus, versiunea 4.0 a introdus capabilități push-to-talk și Viber Out, o caracteristică care oferă utilizatorilor opțiunea de a apela numere mobile și fixe prin VoIP, fără a fi nevoie de aplicație. Viber Out a devenit temporar liber în Filipine pentru a ajuta victimele Taifunului din Haiyan să se conecteze cu cei dragi.

Suportul vocal a fost adăugat oficial pentru toate dispozitivele Windows Phone 8 pe 2 aprilie 2013. În septembrie 2014, Viber 5.0 a fost lansat și a introdus apeluri video.

Apelarea în grup a fost introdusă cu versiunea 10 în februarie 2019.

Securitate
Pe 4 noiembrie 2014, Viber a obținut 1 din 7 puncte pe "Secure Messaging Scorecard" a Electronic Frontier Foundation. Viber a primit un punct pentru criptare în timpul tranzitului, dar a pierdut puncte, deoarece comunicările nu au fost criptate cu chei la care furnizorul nu a avut acces (adică comunicațiile nu au fost criptate de la capăt la sfârșit), utilizatorii nu au putut verifica identitățile contactelor, în trecut. Mesajele nu erau sigure dacă cheile de criptare erau furate, codul nu era deschis pentru revizuire independentă (adică codul nu era open-source), designul de securitate nu era documentat corespunzător și nu există, nu a fost un audit de securitate independent recent. La 14 noiembrie 2014, EFF a schimbat scorul la Viber la 2 din 7 după ce a primit un audit de securitate externă de la Centrul de securitate avansată Ernst & Young.

La 19 aprilie 2016, cu anunțul versiunii 6.0 de la Viber, Rakuten a adăugat criptarea end-to-end la serviciile lor, dar numai pentru conversații unu la unu și grup în care toți participanții folosesc cea mai recentă versiune Viber pentru Android, iOS, Windows (Win32) sau Windows 10 (UWP). Compania a spus că protocolul de criptare a fost auditat doar intern și a promis că va efectua audituri externe "în următoarele săptămâni". În mai 2016, Viber a publicat o imagine de ansamblu a protocolului lor de criptare, spunând că este o implementare personalizată care "folosește aceleași concepte" ca și Protocolul de semnal.

Tehnic
Versiunea desktop Viber utilizează porturile TCP și UDP 5242, 4244, 5243, 9785 și porturile standard HTTP/HTTPS 80 și 443.

Note

Software VoIP
Android

Viber


Maia Andreevna Petrova (în ) (născută pe 26 mai 1982, în Volgograd, RSSF Rusă) este o handbalistă din Rusia care joacă pentru clubul Rostov-Don și echipa națională a Rusiei. Petrova evoluează pe postul de pivot.

În august 2016, Maia Petrova a făcut parte din selecționata Rusiei care a cucerit medalia de aur la Jocurile Olimpice de la Rio de Janeiro.

Maia Petrova este și componentă a echipei naționale a Rusiei de handbal pe plajă, alături de care a câștigat un titlu mondial și unul european.

Palmares
Club
Campionatul Rusiei:
Câștigătoare: 2000, 2001, 2015
Medalie de argint: 2011, 2012, 2013, 2016
Medalie de bronz: 2004, 2005, 2010, 2014

Cupa Rusiei:
 Câștigătoare: 2007, 2008, 2012, 2013, 2015

Liga Campionilor EHF:
Sfert-finalistă: 2001, 2003, 2016

Cupa EHF:
Finalistă: 2015
Sfert-finalistă: 2010

Cupa EHF:
Semifinalistă: 2013, 2014
Sfert-finalistă: 2011

Echipa națională
Jocurile Olimpice:
 Medalie de aur: 2016

Campionatul Mondial:
 Medalie de aur: 2009

Campionatul European:
 Medalie de argint: 2008

Note

Legături externe
 Maia Petrova  pe pagina oficială a Federației Ruse de Handbal

Nașteri în 1982
Sportivi ruși în viață
Jucătoare de handbal din Rusia
Handbaliști la Jocurile Olimpice de Vară 2016
Handbaliști olimpici ruși
Medaliați olimpici cu aur ruși
Oameni din Volgograd

Maia Petrova


Allium arenarium  es una especie no aceptada y puede referirse a:
Allium arenarium descrita por Fr. es el Allium vineale de L.
Allium arenarium descrita por Wahlenb. es el Allium vineale de L.
Allium arenarium descrita por L. es el  Allium scorodoprasum de L.
Allium arenarium descrita por Sadler es el Allium sativum de L.
Allium arenarium descrita por Thunb. es el Allium thunbergii var. thunbergii

Referencias

Allium arenarium


Caspar Peucer ( , ; January 6, 1525 – September 25, 1602) was a German reformer, physician, and scholar of Sorbian origin.

Personal life

Early life
Caspar Peucer was born on  January 6, 1525, in Bautzen, (Sachsen, Germany) and died on September 25, 1602, in Dessau, (Sachsen-Anhalt, Germany). He was the child of Gregor Peucer, a known craftsman, and Ottilie Simon. Peucer's father, Gregor, was trusted with certain tasks from the Bautzen elite regarding the city quarters between the town council and burghers. The Bautzen elite was an interconnected family with relational ties, this indicates that Peucer himself was also related to Gregorius Mattig, who was a highly respected humanist and intellectual during this time. Mattig himself, was a director of Upper Lusatia representing the Estate town during their uprising in the early 15th century. Peucer's education began in his hometown of Sachsen where he began studying at a local Protestant grammar school. This education system was excelling under the Joachim Knemiander administration, originating from the Upper Lusatian town which, is now present day Poland.

Middle life
After some time Peucer was later sent to a Latin school (named 'Trotzendorf') of Valentin Friedland. It was here he learned more regarding the new and developing Lutheran education, here he met other students who were interested in the same ideologies. Not too long after Peucer was at Trotzendorf, he was recommended to attend the University of Saxon Wittenberg. Wittenberg was a university where many Lutherans enrolled, this was also the place that the main disputes of the Reformation occurred. Then, Peucer enrolled in the University of Wittenberg in March 1543, after he finished his undergraduate he went on to graduate with his masters in September 1545. After graduation Peucer quickly became a professor at the University of Wittenberg, replacing Erasmus Reinhold following his death in 1553. Peucer began as a lower math professor in 1550 then, worked his way up to higher mathematics in 1554. While working as a professor at Wittenberg, Peucer taught alongside notable other mathematicians of the time and graduates of Wittenberg such as Erasmus Reinhold and Michael Maestlin. In his time at Wittenberg, Peucer was also one of the main promoters, along with Philipp Melanchthon, of the astrological department/program. After, he accepted the name of the rector of the Leucorea. In this time he continued going to school to ultimately gain his title as a doctor of medicine in 1560. It was during this time that Peucer began thinking more critically about his astrology views. He believed astrology was not only a practical art but an essential part of natural philosophy. The idea is that astrology fits perfectly into the teleological worldview in which it shows the critical work of God's creation, the stars being a secondary asset. After his research and schooling he later graduated with his master's degree. Peucer went on to marry his first wife, Magdalena, daughter of theologian and humanist Philipp Melanchthon. During their marriage she gave birth to three sons and seven daughters, she later died in 1575.

Later life
Around 1570, Peucer became the doctor to the Elector of Saxony, Augusts, who was a significant figure during the time of the Schmalkaldic war. In the position he became one of August's trusted advisors and acted as the head of the Philipistic. The main goal was to gain followers of the Lutheran church, this quickly created some suspicion that there was a connection with Peucer and Calvinism. Created by John Calvin, a Protestant reformer, Calvinism was an immediately popular religion that quickly spread throughout Europe. It came at the perfect time when religion began expanding, and freedom of searching religion was brought forth. Calvinism was thought to be against the views of astrology; as Peucer was thinking more critically about astrology fitting into a teleological world, this was a stepping stone indicating his views were differing from society. Peucer was soon accused of a Calvinism plot and was captured on April 1, 1574, in Wittenberg; it was there that Peucer's works were searched, and he had to explain his religious and political ties in front of the Dresden Consistory. His accusation stems from his interpretation of the Lord's Supper because strict Lutherans believe that Christ was in the Eucharist.  It was the Consistory that charged Peucer with Calvinism and suspected he tried to expand his teaching to Saxony. He pleaded not guilty but, after countless trials, he was found guilty from his own personal writings. This was the start of Peucer's twelve years in prison, it began in the Rochlitz castle, where Magdalena could stay with him. But, later he was moved to Leipzig, where he stayed for the rest of his sentence. At this point, he was unable to teach math, astronomy, or medicine. So, Peucer turned towards writing poetry. It was here that wrote his poem, Idyllium, and his longest poem reflecting on his birthplace in Upper Lusatia. During this time he was waiting for his family to bring forth a petition to get him out of his sentence early, which was granted in 1586. After his release he became the personal doctor to Anhalt princess in Desseau, he died in the capitol on September 25, 1602.

While not as well known as Tycho Brahe, Peucer worked with Brahe in a few instances, including intervening by letter on Brahe's behalf in a dispute between the latter and Christoph Rothman surrounding his invention of the Tychonic system.

Official titles/professions

 Professor at the University of Wittenberg (1550–1559)
 Rector of the University of Wittenberg
Philosopher
 Medical doctor (achieved in 1560)
 Physician to August of Saxony (1570)
 Astronomer
 Astrological correspondent

Religious ideology
Caspar Peucer was a practicing Protestant who believed in Divine Providence, this just meant that God is able to and does intervene with nature. The Protestant astrologers of the time held the belief that before the original sin, nature did not deviate from its expected laws. But then after the Fall, God and the devil began to send supernatural messages through nature.  This could be seen through medical diagnoses, astrological horoscopes, and meteorology, according to Peucer. As a Christian, Peucer believed in divine intervention, be it by God or the Devil. The ideas of what was considered official divination seemed to differ in opinion from person to person. Peucer upheld that God was the only divine entity with the capability of changing the course or essence of nature. Caspar Peucer extensively recorded how the constellations and meteorological events were signs or warnings of historical events that occurred near the time of the astronomical events.

Divine providence in astrology was in opposition to what many of the Catholics and Orthodox Lutherans believed. They would say that pairing natural signs with historical events or future events does not work with the belief that God gave humankind freewill. The accepted view for science and philosophy was to follow an Aristotilian approach, which includes using empirical evidence and reason to come to conclusions. That is definitely the standard goal for philosophers when coming up with any theories or ideas. Peucer tried to link his ideas of astrology with a strong Aristotelian argument through one of his writings, but it does not seem like he ever really convinced the Catholics of his ideas, and others abandoned the ideas of horoscopes as a science fairly quickly after the height of its popularity. Additionally, Peucer believed in both angles and demons which can be found in some of his astrological ideology. Specifically, Peucer thought that both of these entities could affect and even explain some serious astrological phenomena such as comets in the atmosphere to produce many particular effects that he had no other explanation for. That being said, in his texts, Peucer believed that these event could somewhat predict the future as they were signs that appeared not only to our world, but also the sublunar world. He justified this on the basis that, there would be no point in astrological signs appearing from unknown sources if they did not mean anything.

Peucer's thinking about meteorology was that it had two purposes: a natural one and a divine one. He believed that the energy from the weather caused an effect on human behavior, which he called the "natural efficient cause". He believed that the divine cause, which he called the "final cause" gave warnings or signs. This can be seen in his belief of angels and demons as Peucer thought that these entities, for reasons both good and bad, could be the source of some phenomena such earthquakes. From this, they were able to draw a lot of knowledge about God that corresponds to Protestantism. Ideas such as how God is transcendent and cares enough to intervene in nature. The religious perspective through which meteorology and astrology was looked at was important in gaining acceptance and support for the ideas. There were different levels that meteors were classified by. Because of Peucer's belief that only God can actually go against nature, lesser powers, like the devil, were able to cause rare meteorological events. But, Peucer also recognized that it can be rather unclear to recognize in nature who is causing rare meteorological events as it could be God, the devil, angels, demons, or even just natural causes. It could  These rare events were not technically against nature; they held more meaning than everyday normal weather, but were not placed on the same level as miracles.

During this time, science and religion were used in ways that supported each other. Peucer's Christianity pressured him to teach a geocentric model of the universe, which led him to the common and comfortable theory of Ptolemy. In 1543, Copernicus released his model of the universe which was heliocentric, the sun was in the center, but Peucer did not attach to Copernicus' model because the Christians at the time believed the Earth had to be the center of the cosmos.

Religious conflict
There is evidence that there were strict rules regarding the Lord's Supper, any mishandling or deviations from the traditions of taking it were seen as something that could be punishable by law. Peucer's denial of Christ's physical presence in the bread got him in trouble. Because Peucer held such a high power position in education, he was also able to hire chairmen that were not Orthodox Lutherans, they were known as Philippists (followers of Philip Melanchthon).

For about a decade of his life, Peucer was imprisoned and expelled from the University of Wittenberg along with several other teachers who were also expelled (1576-1586). This was mainly on account of secretly being a Calvinist along with a few other theological differences with the elector, August of Saxony. August of Saxony ultimately had the largest hand in Peucer's imprisonment due to his intolerance of Calvinism, which was a Protestant Christian reform led by John Calvin in the 1500s that differed from Catholicism and Lutheranism which were the two dominant religions in Germany at the time. Peucer was finally released from his imprisonment in 1587 after August of Saxony died. That being said, philosophical teachings during the period of Peucer's imprisonment were affected and progress was greatly slowed. The imprisonment resulted in damaged reputation, loss of credibility, and the loss of most of their power at Wittenburg for Peucer and his colleagues.

Works (incomplete)

He wrote on mathematics, astronomy, geometry, and medicine, and edited some of Melanchthon's letters (1565 and 1570):
De dimensione terrae (1550)
Elementa doctrinae de circulis coelestibus et primo motu (1551)
Tractatus historicus de Ph. Melanchthonis sententia de controversia coenae Domini, 1553 (printed 1596)
Commentarius de praecipuis divinationum generibus, 1553 - this writing was Peucer's attempt to prove astrology was a science
Logistice regulae arithmeticae, quam Cossam et Algebram vocant (1556)
Corpus Doctrinae Philippicum, 1560
Chronicon Carionis (1560-1565)
Opera Melan, 1562–65
Epistolae, 1565

De Essentia et ortu animae 1590 - about the connection of the constellations to the immaterial soul and the mortal soul
Idyllion de Lusatia, 1583 (printed 1594)

De Dimensione Terrae (1550)
Peucer's De Dimensione Terra [On the Dimensions of the Earth] was first published in 1550, when Peucer was 25. was intended as a textbook of mathematical geography for the study of philosophy by students of the Lutheran University of Wittenberg. This octavo covers matters of physics, astronomy, astrology, and history. It built upon Melancthon's work, in the form of relatively simple figures for the ease of comprehension for its intended audience; however, mathematics calculations in the latter part of the book were far above the capability of the average Wittenberg student. Although it was originally published in 1550, it was subsequently updated 3 times in 1554, 1579, and 1587.

The original 1550 edition incorporated figures explaining the measurement of spheres and the determination of geographical coordinates. The 1554 edition adds to this by providing the calculations necessary for discerning the distance between two points from coordinates. The works found in this book are based on the trigonometric tables of Copernicus, the flat and spherical geometry developments of Georg Joachim Rheticus, and works of Johnannes Regiomantus. Another interesting addition to the 1554 version is the inclusion of two works that describe the Holy Land by Burchard of Mount Sion and an explanation of Biblical place names. The religious tie-in arises from Peucer's belief that the ability of man to calculate the nature of the earth reveals the "action of Divine Providence in the world."

In the first chapter, this point is hammered home as it implies that history must be inferred or understood in terms of its Christian context. Thus, Geography should then be thought of in mainly mathematical terms as opposed to historical or ethnic descriptions. Furthermore, in the second part of his work, he reiterates a foundation of longitude and latitude known by many at the time. However, in his work he aims to inspire his audience to make inferences of their own and improve the status quo of cartography to a certain extent. First, the calculation of longitude required two people in different places to record the same celestial event as well as the time it occurred to calculate the difference of longitude in units of time. This highlights many problems including the need for an accurate depiction of time and coordination between many people in different places.  In other words, many maps of the time were the product of an accumulation of knowledge and surveys over time, but some may be slightly inaccurate or not scientific enough. He is more concerned with the systematic measurement and calculations of distances, of maps and areas, inspiring him to attempt to improve maps from mere descriptions of general locations of areas with possible errors, to in-depth mathematical and descriptive maps that can withstand the test of time. He then goes on to describe the methods in depth for calculating the distance between two fixed points using the equators, poles, meridians, longitude, and latitude to create an imaginary triangle. Then using relatively simple trigonometric functions using angles, you can reach a mathematically deduced number.

Peucer recognized that the advanced mathematics used in the latter parts of his work may have been inaccessible to many of his students. In the end of his book essentially suggested to students that they might reject his overly complicated methods and use the pre-established way of calculating distances to better suit their needs. This in turn allowed classes that would use his work the option to stop at the foundational level of mathematics mentioned in the beginning or to go on to the latter part of the book which has math compared to that of a master's degree or higher in terms of complexity. While the work as a whole seems ever too complicated for a common student to understand, there seems to be evidence of the use of this work in mathematics classes until the late 1580s with many copies of the book distributed around libraries throughout Europe.

Influences
Caspar Peucer studied a variety of topics throughout his life, but some of his most recognized work are his contributions to the arts and sciences, particularly astrology and medicine. Although some of his views are not completely in line with these figures, his work was influenced by the ideas of Aristotle, Ptolemy, and Copernicus. He, along with many of his peers, was more receptive to the ideologies of Aristotle and Ptolemy. He took a liking to the geocentric world system of Aristotle and Ptolemy, rather than the heliocentric world system created by Copernicus. In the Copernican world system, the sun is the center of the universe, rather than the earth, and everything rotates around the sun. Peucer formulated a geometrical construction of the universe to illustrate the movement of heavenly bodies. Despite the differences in the view of the world system, like Copernicus, Peucer used the significance of light and optics as a means of explaining natural law.

Another figure that not only influenced Peucer, but also directly contributed to a great deal of his work is Philipp Melanchthon. Melanchthon is best known for his works in theology, particularly, his work on the theory of natural law. Peucer was a part of Melanchthon's inner circle of pupils, and later became his son-in-law after marrying his daughter, Magdalena. Melanchthon's pupils also included members Erasmus Reinhold, Hieronymous Wolf, Jacob Milich, and many others. Melanchthon's inner circle or those who closely followed his teachings are respectfully referred to as the 'Philippists'. They studied and formulated many works under the teaching of Melanchthon. The pupils viewed Melanchthon as one of the only scholars who could actually properly interpret the divine providence and celestial writing through his knowledge of astrology. The Philippists studied or were rather inspired by the works of Girolamo Cardano.  Cardano was a professor of medicine known in the Republic of Letters for his medical, philosophical, mathematical, and astrological works. In the mid-1540s, he published a formula for solving cubic equations in his Ars Magna. However, this group was mainly influenced by Cardano's contribution to the studies of horoscopes. Cardano is famous for drawing horoscopes for both the living and dead. He later was tried by the Roman Inquisition, which found his astrological ideas especially problematic.

Tycho Brahe, another well-known astronomer during this period, was not so much an influence to Peucer's work, but they did share their views with each other. Tycho very much disagreed with some aspects of Ptolemy's view of the cosmos. He did not like his approach to the motions of the heavens, and use of the equant point. Peucer, on the other hand, took a liking to Ptolemy's views. In 1588, Brahe wrote a letter to Peucer addressing where he felt Ptolemy fell short, and how the Copernican system provided a resolution for the shortcomings. Despite Brahe's letter to Peucer criticising Ptolemy and defending Copernicus, both he and Peucer disapproved earth's movement in the Copernican system. Brahe and Peucer have a history of exchanges, where they share their views on particular aspects of natural philosophy, but it is unclear if they actually contributed to or worked together to learn more about the cosmos.

References

Further reading
Caspar Peucer 1525–1602, Hans-Peter Hasse und Günther Wartenberg,
Zwischen Katheder, Thron und Kerker, Stadtmuseum Bautzen, Domowina Verlag,
 Wolfgang Klose, Das Wittenberger Gelehrtenstammbuch: das Stammbuch von Abraham Ulrich (1549–1577) und David Ulrich (1580–1623), Halle: Mitteldt. Verl., 1999,
 Claudia Brosseder, Im Bann der Sterne: Caspar Peucer, Philipp Melanchthon und andere
 Henke, Kaspar Peucer und Nikolaus Crell (Marburg, 1865)

External links

1525 births
1602 deaths
People from Bautzen
16th-century German physicians
German Renaissance humanists
German classical scholars
Philippists
Academic staff of the University of Wittenberg
16th-century German writers
16th-century German male writers

Caspar Peucer


Christopher James "Chris" Ikonomidis (græsk: Χριστόφορος Οικονομίδης) er en australsk fodboldspiller af græsk afstamning, der spiller for den italienske klub Lazio, som en offensiv midtbanespiller eller på fløjen. Han spiller desuden på Australiens fodboldlandshold.

Klubkarriere

Chris Ikonomidis kommer fra en familie, der altid har spillet fodbold, og han begyndte at spille i den lokale klub Cronulla RSL. Da han var 14 år, tog han til London og kom på prøve i Arsenal, der holdt øje med hans udvikling. Han forsatte sin ungdomskarriere i NPL NSW-klubben Sutherland Sharks. I 2010 vandt Ikonomidis og Sutherland Sharks' U15 hold Oceanien zone i Manchester United Premier Cup og kvalificerede sig til finalen i England. Hans præstationer i England, herunder fire mål i en sejr på 7-0 over Wigans ungdomshold, vakte opsigt hos Atalanta B.C..

Efter at have lavet flere mål til en prøvetræningen hos Atalanta herunder et enkelt imod Chelsea F.C. blev Ikonomidis tilbudt en ungdomskontrakt på sin 16 års fødselsdag. Ikonomidis fik støtte til at akklimatisere sig i Italien af sin australske kollega James Troisi, der var på seniorholdet i Atalanta på det tidspunkt. Efter en enkelt sæson i Atalanta hentede storklubben S.S. Lazio Ikonomidis; da han blev seniorspiller kunne han dog ikke umiddelbart spille sig på Lazios førstehold, og han blev udlånt til et par klubber, heriblandt danske AGF, hvor han fik i. Alt 20 kampe og scorede to mål.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Australien
Fodboldspillere fra SS Lazio
Fodboldspillere fra Atalanta BC
Fodboldspillere fra AGF

Chris Ikonomidis


Tavshedsspiralen er en teori af den tyske medieforsker Elisabeth Noelle-Neumann. Teorien skildrer, at mennesker af frygt for social eksklusion er mindre tilbøjelige til at udtrykke holdninger, der ikke angives i medierne. Derfor vil individer, der har holdninger, som afviger fra de dominerende, være mindre tilbøjelige til at ytre disse af frygt for at blive isoleret.

Teorien blev første gang fremsat i bogen The Spiral of Silence : Public Opinion - Our Social Skin fra 1984 af Elisabeth Noelle-Neumann.

Referencer

Litteratur
Thorndal, Morten Hansen (2008): Sociologi ABC, Forlaget Columbus

Politik

Tavshedsspiralen


Seimas-ul este Parlamentul unicameral al Lituaniei (în ). Seimasul reprezintă ramura legislativă a guvernării în Lituania, care adoptă legi și amendamente la Constituție, aprobă bugetul, confirmă prim-ministru și guvernul acestuia și le controlează activitatea.

Cei 141 de membri ai acestuia sunt aleși pentru un mandat de patru ani, dintre care 71 de membri ai acestui organism legislativ sunt aleși uninominal, iar alți 70 sunt aleși proporțional pe liste naționale. Pentru a primi un loc din cele 70 de pe liste, un partid trebuie să întrunească 5% din voturile naționale.

În urma alegerilor din 2016, Uniunea Țăranilor și Verzilor (LVŽS) este cel mai mare partid din Seimas, formând o coaliție de guvernământ cu Partidul Laburist Social Democrat din Lituania (LSDDP).

Istorie
Seimasul își are originea în Seimasul (Sejm) Marelui Ducat al Lituaniei (1445–1569) și în Seimasul Uniunii statale polono-lituaniene (1569–1795), precum și în Seimasul Lituaniei interbelice. Primele ședințe în Seimas după restabilirea independenței Lituaniei au fost convocate în 1992.

Primul Seimas al Lituaniei a fost primul parlament (Seimas) ales în mod democratic în Lituania, după ce și-a declarat independența pe 16 februarie 1918. Alegerile au avut loc în perioada 10-11 octombrie 1922 pentru a înlocui Adunarea Constituantă a Lituaniei.  Primul Seimas, ales în toamna anului 1922, a ajuns într-un blocaj virtual, fără ca niciun partid sau coaliție să poată câștiga majoritatea. Al doilea președinte al Lituaniei, Aleksandras Stulginskis, a fost forțat să dizolve Primul Seimas pe 12 martie 1923. Alegerile pentru un nou Seimas au avut loc pe 12-13 mai 1923. Al doilea Seimas al Lituaniei a funcționat din mai 1923 până în martie 1926. Alegerile pentru Al treilea Seimas al Lituaniei au avut loc în perioada 8-10 mai 1926. Cel de-al treilea Seimas a fost dizolvat la 12 martie 1927, iar alte alegeri  au avut loc tocmai în 1936. Activitatea celui de-al treilea Seimas  a fost întreruptă de o lovitură de stat militară în decembrie 1926, când guvernul ales în mod democratic a fost înlocuit cu guvernul autoritar al președintelui Antanas Smetona și al lui Augustinas Voldemaras. Alegerile pentru al patrulea Seimas al Lituaniei au avut loc la 9-10 iunie 1936. Seimasul și-a început activitatea la 1 septembrie 1936. Termenul său de cinci ani a fost scurtat la un an: în 1 iulie 1940, Lituania și-a pierdut independența față de Uniunea Sovietică și a fost înlocuit de un nou guvern marionetă pro-sovietic, Seimasul Poporului, pentru a legitima ocupația.  Konstantinas Šakenis a fost președinte. Sovietul Suprem Lituanian (Верховный Совет Литовской ССР) a funcționat între 1940-1941 și 1944-1990 cu o pauză marcată de Ocupația nazistă a Lituaniei. După independență față de Uniunea Sovietică, au avut loc  alegeri libere în februarie 1990 și Sovietul Suprem a adoptat Actul de reînființare a statului Lituania sau Legea din 11 martie 1990. Consiliul Suprem al Republicii Lituania a fost organul suprem de conducere, ales în 1990. Prima întâlnire a avut loc la 10 martie 1990, ultima la 11 noiembrie 1992.

Primele alegeri din Lituania independentă a avut loc la 25 octombrie 1992. Al șaselea Seimas al Lituaniei  și-a început activitatea la 25 noiembrie 1992 și a servit un mandat de patru ani, cu ultima sesiune la 19 noiembrie 1996. Alegerile din 1996 au avut loc la 20 octombrie, cu un al doilea tur de scrutin care a avut loc la 10 noiembrie. Al șaptelea Seimas al Lituaniei și-a început activitatea la 25 noiembrie 1996 și a servit un mandat de patru ani, cu ultima sesiune la 18 octombrie 2000. Alegerile din 2000 au avut loc la 8 octombrie. Al optulea Seimas și-a început activitatea la 19 octombrie 2000 și a servit un mandat de patru ani, cu ultima sesiune la 11 noiembrie 2004. Alegerile din 2004 au avut loc la 10 octombrie și  24 octombrie. Al nouălea Seimas și-a început activitatea la 15 noiembrie 2004 și a servit un mandat de patru ani, cu ultima sesiune la 16 noiembrie 2008.  Alegerile din 2008 au avut loc la data de 12 octombrie. Al zecelea Seimas și-a început activitatea la 17 noiembrie 2008 și a servit un mandat de patru ani, cu ultima sesiune la 14 noiembrie 2012. A fost afectat de o criză economică severă. Al unsprezecelea Seimas al Lituaniei  și-a început activitatea la 17 noiembrie 2012 și a servit un mandat de patru ani. Al douăsprezecea Seimas  și-a început activitatea la 14 noiembrie 2016 și servește unui mandat de patru ani.

Note

Lituania
Fondări în 1922
Politica Lituaniei

Seimas


Johannes Keller (* 30. Dezember 1802 in Weinfelden; † 12. November 1877 in Frauenfeld) war ein Schweizer Mediziner und Politiker.

Biografie
Johannes Keller studierte an der Höheren Schule für Medizin in Zürich und den Universitäten Tübingen und Würzburg Medizin. In Würzburg wurde er 1822 Mitglied des Corps Helvetia. 1823 schloss er das Studium mit der Promotion zum Dr. med. ab.

Von 1824 bis 1833 praktizierte Keller als Arzt in seinem Geburtsort Weinfelden. In den Jahren 1831 bis 1833 war er Gemeindeammann von Weinfelden, Präsident des Bezirksgerichts Weinfelden und Mitglied des Grossen Rats des Kantons Thurgau, von 1832 bis 1833 als dessen Präsident.

Von 1833 bis 1869 gehörte er dem Thurgauer Regierungsrat an. Von 1833 bis 1857 verantwortete das Ressort der Finanzen, von 1857 bis 1869 das Ressort für Bau, Strassen und Assekuranz. Von 1832 bis 1869 gehörte er dem Thurgauer Sanitätsrat, von 1832 bis 1867 dem Thurgauer Kirchenrat und 1849 dem Thurgauer Verfassungsrat an. In den Jahren 1850 und 1851 war er Abgeordneter des Kantons Thurgau zum Ständerat, gab dieses Mandat jedoch zu Gunsten seines Amtes in der Thurgauer Regierung vorzeitig auf.

Von 1852 bis 1867 gehörte er der Vorsteherschaft der Thurgauer Hypothekenbank an. Er war 1852 Mitglied des engeren thurgauischen Eisenbahnkomitees und von 1858 bis 1874 des Verwaltungsrats der Nordostbahn als einer ihrer Gründer.

Zusammen mit Thomas Bornhauser, mit dem ihn eine persönliche Freundschaft verband, war er einer der Führer der Regeneration im Kanton Thurgau.  Mit ihm zusammen bewirkte er die Unterstellung der Klöster unter staatliche Aufsicht und die Abschaffung des Noviziats. Auf das Steuergesetz von 1851 hatte er massgeblichen Einfluss. Er gehörte von 1868 bis 1869 der Verfassungskommission des Kantons Thurgau an. Mit der Annahme der demokratischen Verfassungsrevision von 1869 zog er sich aus der Politik zurück.

Weblinks

Einzelnachweise

Ständerat (Thurgau)
Regierungsrat (Thurgau)
Grossrat (Thurgau)
Kommunalpolitiker (Kanton Thurgau)
Mediziner (19. Jahrhundert)
Corpsstudent (19. Jahrhundert)
Schweizer
Geboren 1802
Gestorben 1877
Mann

Johannes Keller (Politiker, 1802)


كنان جوبان  هو ممثل كردي تركي من مواليد 22 كانون الثاني من سنة 1975 في مدينة الازيغ التركية.اشتهر كنعان جوبان بأدائه دور البطولة في مسلسل وادي الذئاب. متزوج من هيلين نازلي جوبان منذ عام 2017. وكان متزوجًا سابقًا من ديليك أوزكان.

ِشارك أيضاً في مسلسل «القرنفل الأبيض» عام 2014 بدور «زولفي كوركماز» ولكن بالرغم من جودة المسلسل وقصته الواقعية تم ايقافه عند الحلقة السادسة بسبب ضعف نسبة المشاهدة.
وشارك أيضاَ بمسلسل «قطاع الطرق لن يحكموا العالم» عام 2015 بدور «فخري البسيكوبات» أو «الأب فخري».

أشهر مسلسلاته
 وادي الذئاب (2003 - 2005)
 وادي الذئاب العراق (2006)
 وادي الذئاب الإرهاب (2007)
 وادي الذئاب فلسطين (2011)
 وادي الذئاب الكمين (2007 - 2014)
 القرنفل الأبيض (2014)
 قطاع الطرق لن يحكموا العالم (2015 - 2020)
 فيلم الهيبة (2022)

مراجع

وصلات خارجية

أشخاص على قيد الحياة
ممثلو أفلام أتراك
ممثلو تلفزيون أتراك
مواليد 1395 هـ
مواليد 1975

كنعان جوبان


هيني هديجر (Heini Hediger) (1908-1992) كان عالم سويسري معروف لعملة في مجال سلوك الحيوانات. وقد وصف مجموعة من المعايير التفاعلية التي تستخدم بشكل أو بآخر بين حيوانات من نفس النوع أو من أنواع مختلفة. هذة النظريات البيولوجية قد أستخدمت من قبل إدوارد هول () عام 1966 في "المسافة والنظريات الأنثروبولوجية والاجتماعية. كان المدير السابق للحديقة الحيوانات في زيورخ.

مراجع

أساتذة جامعة زيورخ
أشخاص من كانتون مدينة بازل
أعضاء هيئة تدريس جامعة بازل
خريجو جامعة بازل
علم الحيوان
علماء حيوان سويسريون
علماء حيوان في القرن 20
مواليد 1908
مواليد في بازل
وفيات 1992
وفيات في برن
علماء حيوانات سويسريون في القرن 20

هيني هديجر


Udruženje američkih sveučilišta (engleski: Association of American Universities, skraćeno AAU) međunarodno je udruženje vodećih istraživačkih sveučilišta posvećenih održavanju sustava akademskog istraživanja i obrazovanja. Osnovano je 1900. sa sjedištem u američkom glavnom gradu Washingtonu, a sastoji se od 60 javnih ili privatnih američkih, i dva kanadska sveučilišta.

Osnovala ga je skupina doktora filozofije koji su željeli objediniti sve doktorske programe u SAD-u i Kanadi i standardizirati ih kako bi bili jednak u svim saveznim državama i na svim sveučilištima. Brojna sveučilišta je smatraju najelitnijim udruženjem u američkom sveučilišnom sustavu.

Udruženje američkih sveučilišta ima, uz glavna tijela zakonodavne vlasti, obvezu izrade američke znanstvene politike, odnosno svake godine izrađuje procjene i studije o rezultatima ulagnja u znanost i visoko obrazovanje, koje Udruženje smatra temeljima napretka svake države.

Predsjednici
Popis predsjednika Udruženja od ustanovljenja te dužnosti 1977. godine:

Izvori

Vanjske poveznice
 Službene stranice AAU-a

Visoko obrazovanje u SAD-u

Udruženje američkih sveučilišta


ميرنا وليد المصري الشعراني (17 سبتمبر 1977 -)، ممثلة مصرية - لبنانية بدأت مشوارها الفني عام 1991 شاركت في الأعمال المصرية في التلفزيون والسينما والمسرح، اعتزلت المجال الفني وذلك لفترة قصيرة انجزت خلالها دراسة الإخراج في معهد السينما ولكنها قررت العودة للمجال الفني بعد ذلك.

حياتها
ولدت عام 1977 بمدينة طرابلس اللبنانية لأب من أصول مصرية وأم لبنانية.

من أعمالها

المسلسلات
 مسلسل قيد عائلي-2019-ماجدة فضل الخولي.
 الإمام الغزالي-2012-سعدى.
 بفعل فاعل-2012.
 متخافوش-2009-سمر.
 ورقة نوت-2009.
 قصة الأمس-2008-مرفت.
 علي مبارك-2008-ملك.
 سكة اللي يروح-2007.
 خليها على الله-2007
 القاهرة ترحب بكم-2006.
 ومضى عمري الأول - 2006
 على يا ويكا-2006.
 مباراة زوجية-2006-لمياء
 ومضى العمر يا ولدي-2006.
 نصر السماء-2006.
 ينابيع العشق-2005.
 زهور شتوية-2005.
 بنت افندينا-2004.
 الحب والعنف-2004.
 حلم الغلبان-2004.
 الجانب الآخر من الشاطىء-2004.
 بيت من قطعتين-2003.
 صاحبك من بختك-2003
 تعالى نحلم ببكره-2003.
 قاسم أمين-2002.
 فارس العرب سيف الدين الحمداني-2002
 أمر ازالة-2002
 حلم ابن السبيل-2002-صفاء أخت مراد.
 روبابيكيا-2000-ميرفت
 عطشان يا صبايا-1999
 وبعد الظلام تشرق الشمس-1999-وفية
 أم كلثوم-1999-روحية.
 لعبة الحياة وداعا أيها الأمل-1998
 شباب رايق جداً-1998-ماهي.
 العيش والملح-1998-صابرين
 اعترافات مصدر مسؤول-1998
 جمهورية زفتى-1997.
 وسادسهم الزمن-1996
 حكاية بلا بداية ولا نهاية-1996.
 قصة مدينة-1995-عزيزة
 ذئاب الجبل-1993-نورا زوجة البدري.
 سور مجرى العيون-1993-زيزي
 مبروك ألف مبروك-1992
 بعد الرحيل.
 الشهد المر
 لمن أترك كل هذا.
 الضحايا.
 حاتم زمانه

الأفلام
 لحظات حب-2001-نشوى
 حكاية مدينة.
 اللحظات التي اختفت-2001.
 أغتيال فاتن توفيق-1995.
 ديسكو ديسكو-1993.
 مبروك الف مبروك.
 الراعي والنساء-1991.
 رجل في فخ النساء-1987.

الإذاعة
 عين الحياة-2019 - مسلسل اذاعي
 خيوط الشمس-2017 - مسلسل اذاعي
 الحائر ممنون وتابعه ميمون-2011 - مسلسل اذاعي

المسرحيات
 الفارس والعصابة
 روان والحرامية-1994 -روان عرضت في الكويت.

سهرة تليفزيونية
 بيت للبيع-2006-سهير
 كاميليا
 القاضي
 توماتيكي
 قلوب صغيرة على الطريق
 خطوات بلا طريق

أغاني
 حبيبي يا عاشق

وصلات خارجية

 ميرنا وليد علي موقع قاعدة بيانات الأفلام العربية

مصادر

أشخاص على قيد الحياة
أشخاص من طرابلس
أشخاص من لبنان
لبنانيون من أصل مصري
مصريون من أصل لبناني
ممثلات أفلام لبنانيات
ممثلات أفلام مصريات
ممثلات تلفزيون لبنانيات
ممثلات تلفزيون مصريات
ممثلات لبنانيات في القرن 20
ممثلات لبنانيات في القرن 21
ممثلات مسرح لبنانيات
ممثلات مسرح مصريات
ممثلات مصريات في القرن 20
مواليد 1395 هـ
مواليد 1397 هـ
مواليد 1977

ميرنا وليد


Rollaug (nórdico antiguo: Rollaugr) fue un caudillo vikingo, rey de Garðaríki, según la saga Hervarar. Su hijo y príncipe heredero fue dado por muerto debido a un accidente de caza y el rey de los godos, Heidrek, que estaba de visita en el reino fue acusado de su muerte. Rollaug mandó ejecutar a todo su séquito y capturarle, condenándole a ser quemado vivo. La muerte del príncipe fue un falso rumor, ya que sobrevivió y en compensación por las pérdidas, Rollaug concedió a Heidrek la mano de su hija Hergerd, quienes le dieron una nieta llamada Hervör.

Bibliografía
Henrikson, Alf. (1998). Stora mytologiska uppslagsboken ISBN 91-37-11346-1

Reyes vikingos legendarios de Garðaríki

Rollaug


Sunčana politika naziv je odrednice južnokorejske vanjske politike koja za cilj ima ujedinjene dviju Koreja u jedinstvenu državu. Zamisao o pomirenju i sjedinjenju Korejskog poluotoka, gospodarski, demografski i politički iscrpljenog u Korejskom ratu, javila se u južnokorejskim političkim krugovima nakon povlačenja američkih nuklearnih snaga s poluotoka, uz uvjet obustave nuklearnih ispitivanja sjevernokorejskog režima. Ime je dobila po Ezopovoj basni o Sjevernom vjetru i suncu, simbolima dviju Koreja.

Južnokorejski predsjednici s kraja 20. stoljeća Kim Dae-jung i Roh Moon-hyun dosljedno su provodili politiku zbližavanja i pomirenja sa sjeverom, pa je tako sredinom 2000., nakon 55 godina sukoba, došlo do povijesnog susreta sjevernokorejskog diktatora Kim Jong-ila i južnokorejskog predsjednika Kim Dae-junga. Na tom sastanku dogovoreni su prvi koraci prema zbližavanju, dozvoljeni su susreti rastavljenih članova obitelji, a započela je i prva gospodarska suradnja kapitalističkog juga i komunističkog sjevera.

U jeku otopljavanja odnosa ponovno je proradila prekogranična pruga, no ubrzo se Sjeverna Koreja povlači iz Sporazuma o neširenju nuklearnog oružja radi oživljavanja nuklearnog programa. Unatoč sjevernokorejskoj tvrdoglavosti, Južna Koreja ponudila je 2011. nacrt ujedninjenja, prema kojemu bi većinu novca za taj postupak osigurale velike južnokorejske tvrtke, koji biva odbijen.

Dolaskom Kim Jong-una na vlast u Sjevernoj, Moon Jae-ina u Južnoj Koreji i Donalda Trumpa u Sjedinjenim Državama, koji intenziviraju međukorejske i korejsko-američke susrete (Singapurska konferencija), dolazi do ponovnog oživotvorenja politike pomirenja na obje strane.

Izvori
Članci koji razrađuju pitanja ujedinjenja Koreja:
 Campbell, Charlie. What Would Korean Reunification Look Like? Five Glaring Problems to Overcome Time, 26. travnja 2018.
 Lee, Jiyeun. North Korea Would Benefit Most, by Far, From Peace on Peninsula Bloomberg, 24. travnja 2018.
 Majetić, Vanja. Ujedinjenje dviju Koreja ne bi prošlo bez trzavica, a ovo su četiri ključna problema Tportal, 4. svibnja 2018.
 South Korea says economic cost of unification would be $500bn The Guardian, 19. studenog 2014.

Politika Sjeverne Koreje
Vanjska politika Južne Koreje
Vanjskopolitičke doktrine

Sunčana politika


FNSS Pars, Ankara konuşlu FNSS AŞ. üretimi taktik tekerlekli zırhlı savaş aracı ve zırhlı personel taşıyıcıdır. Adını güç temsilcisi olan Anadolu parsı'ndan almaktadır. Şu anda alımı Türk Ordusu'nun gündeminde olup, fiziki ömürlerini tamamlayan BTR-60 ve BTR-80'lerin yerini alması plânlanmaktadır.

Özellikler (Pars III)

Pars III 8x8
 Azami Yüklü Ağırlık: 30.000 kg
 Motor: Dizel
 Kapasite: 3 mürettebat + 9 personel
 Uzunluk: 8 metre
 Genişlik:3 metre
 Yükseklik: 2.4 metre

Kaynak:

Pars III 6x6
 Azami Yüklü Ağırlık: 25.000 kg
 Motor: Dizel
 Kapasite: 9 (mürettebat + personel)
 Uzunluk: 7 metre
 Genişlik: 2.9 metre
 Yükseklik: 2.4 metre

Kaynak:

Hareket Sistemleri
 Motor: 500 bg - 600 bg Dizel
 Transmisyon: Tam Otomatik
 İleri ve Geri Vites: 7 İleri 1 Geri
 Güç/Ağırlık Oranı: 20,4 - 24,5 bg/ton
 Ağırlık: (Yaklaşık) 20-30 Ton (Motor gücü 500-600 beygir ve Güç/Ağırlık oranının 20-25 beygir olmasından)
 Güç Paketi: EURO 3
 Dönüş Yarı Çapı: 7,8 m
 Süspansiyon Sistemi: Yarı Otomatik Pnömatik Bilgisayar Kontrollü ve Ayarlanabilir Disk,
Hidrolik
 Fren Sistemi Servis: Bütün Tekerlerden ABS Sistemli, Diferansiyele Monteli Fren Diskleri, Hidrolik
 Park: Aktarma Organlarına Entegre, Mekanik Yaylı, Hidrolik Kontrollü
Elektrik Sistemi (Mevcut Akım)

Performans
 Azami Yol Hızı: 120 km/sa
 Kontrollü Hız: 31 km/sa
 Suda Yüzme Hızı: 10 km/sa
 Su Geçme Derinliği: 5,50 m
 Azami Yol Menzili: 1000 km
 Yaklaşma Açısı: 50˚
 Uzaklaşma Açısı: 45˚
 Azami Meyil Tırmanma: %70
 Azami Yan Meyil: %60
 Dik Engel Aşma: 0,70 m
 Hendek Aşma: 2,80 m

Genel Bilgiler
 Mürettebat Kapasitesi: 12
 Muharebe Yüklü Ağırlık: 24.494 kg
 Boş Ağırlık: 16.130 kg
 Uzunluk: 7,98 m
 Genişlik: 2,7 m
 Yükseklik: 2,17 m
 Karın Altı Yüksekliği: 0,4 m
 Yük Taşıma Kapasitesi: 8.364 kg
 Havada Nakil: C130, A400, C17 & C5

Kullanıcılar

  - 174 Tane Teslim Edildi

Fotoğraf galerisi

Dış bağlantılar

 Resmi Sitesi

Kaynakça

Türkiye yapımı silahlar
Tekerlekli zırhlı personel taşıyıcılar
Altı tekerlekli taşıtlar
FNSS zırhlı taşıtları

FNSS Pars


Sibirska perunika (lat. Iris sibirica), vrsta perunike raširene po Euroaziji. Raste na nizinskim vlažnim i močvarnim livadama srednje i istočne Europe, zapadnog i srednjeg Sibira, te Balkanskog poluotoka, Kavkaza, Male Azije.

Svi dijelovi su joj otrovni, posebno rhizom.

Nije priznata nijedna podvrsta sibirske perunike, pa tako ni kojnička perunika Iris sibirica L. subsp. errirhiza, koja je svojevremeno bila priznata kao posebna vrsta Iris erirrhiza Posp., a javlja se na nekoliko izoliranih lokaliteta Hrvatske, Slovenije i Bosne i Hercegovine, a ime je dobila po slovenskoj planini Kojnik.

Uzgojne sorte
Suvremene sibirske perunike rezultat su intraspecifične selekcije ili, što je češće, hibrida od oko jedanaest vrsta, koji čine sibirske irise ( lat.  Sibiricae )  .

Obično je visina sortnih sibirskih irisa od 60 cm do 120 cm. Postoje patuljaste sorte. Cvjetovi mogu biti plave, ljubičaste, crveno-ljubičaste i u boji mogu biti prisutne i žute, smeđe i narančaste nijanse. Osim atraktivnog cvijeća, sibirski irisi su popularni zbog visoke dekorativnosti lišća tijekom čitave vegetacijske sezone  .

Organizacija koja se bavi registracijom novih sorti je American Iris Society - AIS .

Uzgoj

Sibirske perunike zahtijevaju minimalnu njegu i jedna su od najtvrdokornijih trajnica.

Zona otpornosti na mraz : 3-9.

Vrijeme cvatnje približno se podudara s vremenom cvjetanja bradatih irisa .

Odabir lokacije određuje činjenica da sibirskim perunikama treba pola dana ili više izravne sunčeve svjetlosti i umjereno vlažna tla.

Optimalna pH vrijednost kiselosti tla = 5,5-6,5. Sadnja se vrši na način da se od vrha rizoma do površine tla nalazi oko 2 cm.

Stare biljke mogu se podijeliti i presaditi kad im se smanji cvjetanje, obično u dobi od 4-10 godina. U zonama 3-5, bolje je presaditi u proljeće, u zonama 6-9 - početkom jeseni. U jesen, nakon što lišće odumre, preporučuje ga se izrezati i ukloniti iz vrta .

Poznatiji kultivari
'Albiflora':  bijeli cvjetovi

'Möve': cvjetovi boje bjelokosti.

'Superba': ranije cvatuća sorta.

Ostali znamenitiji kultivari ( od oko 700 stvorenih):'Acuta' ; 'Alba Grandiflora' ; 'Band of Angels'; 'Butter and Sugar' );'Caesar's Brother';[9] 'Caesar's Ghost' ; 'Cambridge' (stvoren 1964); 'Coronation Anthem';[ 'Dancing Nanou'; 'Dewful'; 'Dreaming Spires' (cstvoren 1964); 'Ego' (a rich blue); 'Elmeney' ; 'Enid Burgoyne' ; 'Ewen'; 'Flight Of Butterflies'; 'Forward And Back' ; 'Grandis' ; 'Heavenly Blue'; 'King of Kings' (bijela); 'Lactea' ; 'Leucantha'; 'Little Blue Sparkler' ; 'Mongolius' ; 'Mysterious Monique'; 'Navy Blue'; 'Nigrescens'; 'Niklasse'; 'Papillon' (svijetlo plava); 'Perry's Blue' ; 'Placid Waters' (boje lavande); 'Prairie In Bloom' ; 'Pritiazheniye' ; 'Royal Blue' 'Ruffled Violet'; 'Ruffles Plus';[48]'Savoir Faire' (many deep blue flowers held above the dense narrow foliage); 'Shaker's Prayer' ; 'Sibirica Alba'; 'Sibirica Albescens'; 'Sibirica Angustifolia' ; 'Sibirica Atropurpurea' ; 'Sibirica Baxteri' ; 'Sibirica Blue Bird' ; 'Sibirica 'Compacta' ; 'Sibirica Cristata' ; 'Sibirica Flore Pleno' ; 'Sibirica Gracilis' ; 'Sibirica Mrs. Perry' ; 'Sibirica Nana' ; 'Sibirica Nana Alba' ; 'Sibirica Papillon' ; 'Sibirica Snowdrift' ; 'Silver Edge'; 'Sky Wings'; 'Snow Prince'; 'Snow Queen' ; 'Southcombe White'; 'Sultan's Ruby' (deep magenta blooms); 'Summer Sky'; 'Super Ego'; 'Swank'; 'U.S.O.'; 'Violet Flare';

Izvori

Perunika
Flora Armenije
Flora Austrije
Flora Azerbajdžana
Flora Bjelorusije
Flora Bugarske
Flora Češke
Flora Estonije
Flora Francuske
Flora Hrvatske
Flora Italije
Flora Kazahstana
Flora Latvije
Flora Litve
Flora Moldavije
Flora Njemačke
Flora Poljske
Flora Rumunjske
Flora Rusije
Flora Slovačke
Flora Švicarske
Flora Turske
Flora Ukrajine

Sibirska perunika


Viktoria Schnaderbeck (født 4. januar 1991) er en østrigsk fodboldspiller, der spiller for FC Bayern München i den tyske Frauen Bundesliga. Hun er anfører for Østrigs landshold.

Hæder

 Bayern München
 Bundesliga: Vinder 2014–15, 2015–16
 DFB-Pokal: Vinder 2012
 Bundesliga Cup: Vinder 2011

Østrig
 Cyprus Cup: Vinder 2016

Eksterne henvisninger

Noter

Kvindelige fodboldspillere fra Østrig
Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra Østrig

Viktoria Schnaderbeck


El incendio de El Hoyo de 2012 es un incendio que se desarrolló en la Provincia de Chubut el martes 3 de enero, en horas de la tarde, en Puerto Patriada, y afectó las laderas de los cerros Cordón Derrumbe y Pirque, a 12 kilómetros de El Hoyo. Las especies afectadas son cipreses, la especie más abundante en la zona, y el arbusto llamado ñire. En su extinción participaron 300 brigadistas y tres aviones hidrantes, se produjo la autoevacuación de las familias en la cercanía, y se declaró el estado de emergencia en todo el municipio. El gobernador de Chubut afirmó a poco de iniciado el incendio que el mismo fue intencional. La extinción de los incendios comenzó el 9 de enero, debido a las precipitaciones generadas en la zona.

Referencias

Argentina en 2012
Desastres naturales en 2012
Incendios en Argentina
Incendios forestales en 2012

Incendio de El Hoyo de 2012