Alejandro Garnacho Ferreira (Madri, 1 de julho de 2004) é um futebolista argentino, nascido na Espanha, que joga como atacante e ponta-esquerda, atualmente joga no .

Carreira

Futebol de base
Começou a jogar futebol na Escola Municipal de Arroyomolinos. Continuou seu desenvolvimento no Getafe CF. Até que, em 2015, assinou pelo Atlético de Madrid. Em 2016, o jogador tornou-se o artilheiro do país enquanto enfrentava times da categoria de base.

Manchester United sub-18, temporada 2020-21
Em setembro de 2020, incorporou-se ao Manchester United para jogar em sua equipa juvenil.

A estreia do jovem ocorreu no dia 3 de outubro de 2020, quando atuou por 13 em um clássico contra o Manchester City sub-18 em partida válida pela 1ª rodada da Premier League Sub-18. E seguiu passando em branco nos jogos até que, na 3ª rodada, contra o Everton sub-18, ele marca seu primeiro gol.

A temporada seguiu com Alejandro alternando entre gols e assistências. Em destaque, o jogador marcou um Hat trick no dia 10 de abril de 2021 na 22ª rodada contra o Stoke City sub-18 na goleada do time de Manchester por 6-1. A campanha do time foi muito positiva, pois ficaram em 2º lugar na Premier League sub-18 classificação Sul. Somente 1 ponto atrás do líder Manchester City sub-18.

A temporada da Premier League sub-18 termina com Alejandro fazendo 17 jogos naquela competição, 7 gols e 4 assistências.

Pela Fa Cup juvenil, Garnacho estreou na competição no dia 10 de março de 2021, e fez 1 gol na vitória do time contra o Salford City sub-18. O jovem não participou da partida seguinte, contra o Liverpool, e viu o clube ser eliminado após os reds ganharem por 1-0.

Garnacho terminou a temporada com 18 jogos, 4 assistências e 8 gols

2021-22
Pela Premier League sub-18, o jovem começava a demonstrar muita qualidade, e por muitas vezes fora levado ao time sub-21 e sub-19 para disputar outras competições. Por isso, Alejandro teve apenas 7 jogos com 2 gols marcados, além de 1 assistência.

Ganhou a FA Cup Juvenil em 11 de maio de 2022, em uma final contra o Nottingham Forest que terminou 3 a 1. Garnacho fez dois gols, sendo um de pênalti, sendo considerado o melhor jogador da partida. Naquela competição, Alejandro participou diretamente de gols em todos os jogos do time na competição. A única partida que Garnacho não fez gol, mas contribuiu com assistência, foi na 4ª Eliminatória. Eles enfrentaram o Reading sub-18 e o venceram por 3-1.

Alejandro terminou a temporada com 13 jogo, 9 gols e 4 assistências pelo time sub-18.

Liga Jovem da UEFA
Na Liga Jovem da UEFA de 2021–22, atuando pelo clube sub-19 do Manchester United, Garnacho teve a oportunidade de mostrar seu talento a nível continental. Apesar da grande competição, o jogador não atuou tão bem e viu o time ser eliminado diante o Borussia Dortmund sub-19 ainda nas oitavas de final. No fim da competição, ele fez 7 jogos, 2 gols e 1 assistência.

Manchester United sub-21
Ainda na temporada 2021-22, Garnacho participou da EFL Trophy. Todavia, o jovem fez apenas 1 jogo contra o time, profissional, do Bradford City. Coincidentemente, foi a única partida que o time de Manchester venceu. Mas o jogador passou em branco nos 4 minutos que jogou.

Na Premier League 2, o jogador alternava entre jogos, pois ainda precisava cumprir as partidas da FA Cup sub-18. Porém, ainda pôde jogar 13 partidas, onde marcou 4 gols e deu 1 assistência. Na competição, o time vermelho garantiu a 6ª colocação no grupo dos times do Sul da Inglaterra.

Ao final daquela temporada, contando todos os times e competições, Garnacho fez 35 jogos, 15 gols e 6 assistências.

Manchester United

2021-22
Ainda na temporada 2021-22, Alejandro subiu para o time profissional do Manchester United para integrar o elenco comandado por Erik ten Hag, em sua primeira temporada pelo clube de Manchester. Garnacho iria dividir vestiário com grandes craques em sua primeira temporada. Entre eles estavam David de Gea, Paul Pogba, Raphaël Varane, Alex Telles, Fred, Bruno Fernandes, Marcus Rashford, Edinson Cavani e o seu grande ídolo Cristiano Ronaldo.

Realizou sua estreia profissionalmente em 28 de abril de 2022, aos 17 anos, no empate de 1 a 1 em frente ao Chelsea F.C., entrando no decorrer da partida no lugar de Anthony Elanga. A partida foi válida pela 37ª rodada da Premier League de 2021–22, mas Alejandro jogou por menos de 1 minuto. Sua segunda, e última partida pelo time profissional, foi na 38ª rodada da Premier League. Garnacho jogou por 11 minutos na derrota do Manchester United contra o Crystal Palace por 1-0. Essa partida marcou a ida do clube de Manchester para a Liga Europa da UEFA de 2022–23, já que ficaram em 6º colocado na Liga Inglesa.

No fim da temporada, pelo time principal, Alejandro fez apenas 2 jogos. Sem marcar gols ou assistências, jogando por 11 minutos ao todo.

2022-23

A temporada começou com Garnacho disputando a primeira partida da Premier League de 2022–23 contra o Brighton & Hove Albion por apenas 1 minuto. O seu clube saiu derrotado por 2-1. O jogador figurou no banco de reservas, ou sequer foi relacionado, pelos próximos 12 jogos da Liga.

Só retornou na 15ª rodada, quando o seu time perdeu para o Aston Villa por um placar de 3-1. Apesar dos jogos ruins, o argentino jogou a partida seguinte. Mesmo com apenas 18 minutos em campo, o jovem conseguiu fazer o gol da vitória aos 90 minutos (+3) contra o Fulham. A partida terminou 2-1 para o time de Manchester. Essa foi a última partida do time antes da pausa para a Copa do Mundo FIFA de 2022, realizada no Catar. O técnico do clube na época, Erik ten Hag, o elogiou em entrevista dizendo sobre seu desenvolvimento como jogador:

No dia 27 de dezembro de 2022, no jogo que marcou a volta do Manchester United na Premier League, após pausa para a Copa do Mundo, o clube enfrentou o Nottingham Forest pela 17ª rodada no Old Trafford. Enquanto esteve em campo, a torcida do time da casa adaptou o cântico dado a Cristiano Ronaldo para homenagear o jovem argentino. Pela primeira vez, a arquibancada cantou "Viva Garnacho!". O jogador português havia saído de maneira conturbada do clube um mês antes, quando Ronaldo deu uma entrevista que ficou muito mal vista pela diretoria do clube. A homenagem é muito validada pelo argentino que tem o jogador como um ídolo para si. Quando este deixou o elenco, Alejandro tratou de homenageá-lo em seu Twitter dizendo: "18 anos e 125 dias sonhando com esse momento. Obrigado, ídolo, Cristiano Ronaldo."

Garnacho ainda atuaria por mais partidas, e contribuiu mais 2 vezes com assistências nas rodadas 19 e 20, além de marcar um gol contra o Leeds United no Clássico das Rosas válido pela 23ª rodada da Premier League. Infelizmente, enquanto jogava contra o Southampton, Garnacho lesionou-se após dividida com Kyle Walker-Peters e teve de deixar os gramados com apenas 17 minutos de jogo. A lesão foi uma torção em seu tornozelo. Essa lesão foi muito sentida por Alejandro, que teve, inclusive, de deixar de participar de dois jogos com a Seleção Argentina de Futebol, após já ter sido convocado.

Seu retorno aos gramados pela Premier League veio no dia 13 de maio. Em seu retorno, ainda que jogasse por apenas 8 minutos, o atacante deixou o seu gol nos acréscimos do segundo tempo deixando assim o placar em 2-0 contra o Wolverhampton. Essa, no entanto, foi a última participação em gols do jogador naquela edição de Campeonato Inglês. O clube terminou na 3ª colocação e garantiu vaga na Fase de Grupos da Liga dos Campeões da UEFA da temporada seguinte.

Pela Copa da Inglaterra de 2022-23, o jogador começou muito bem. Ele contribuiu com uma assistência na estreia do time de Manchester contra o Everton em uma vitória por 3-1 dos red devils. Ele viu, de campo, o clube vencer o Reading F.C. pela 4ª Eliminatória. Na partida seguinte, pela 5ª Eliminatória, Garnacho esteve em campo contra o West Ham United e marcou o segundo gol do clube vermelho na vitória deles por 3-1. Por conta de uma lesão no tornozelo, sofrida contra o Southampton, o argentino sequer fora relacionado para o jogo seguinte, contra o Fulham, mas ainda sim viu os diabos vermelhos eliminarem os Londrinos por 3-1.

Alejandro também não participou da semifinal, mas viu seu time passar o Brighton nos pênaltis para poder se classificar ao jogo decisivo. Contra o Manchester City, Garnacho pôde finalmente retornar para aquela competição. Ele entrou nos últimos 28 minutos de jogo, contudo nada conseguiu fazer para ajudar seu time a ser campeão. A equipe azul de Manchester sagrou-se campeã após 2-1 no tempo normal.

Jogando a Copa da Liga Inglesa de 2022–23, ele esteve presente na maioria dos jogos, com exceção do último. Sua estreia na competição foi muito positiva, dos 4 gols que o United fez sobre o Aston Villa, 2 tiveram assistência de Garnacho. Incluindo assistência para o gol da virada e o último do jogo. A partida terminou 4-2. Na rodada seguinte, O United venceu o Burnley por 2-0, com Alejandro jogando 59 minutos. O argentino viu o time se classificar e enquanto derrotava seus adversários até chegar na final da competição contra o Newcastle United. Essa foi a única partida que ele não jogou por opção do técnico. No fim da Copa, o United sagrou-se campeão vencendo o time adversário por 2-0. Esse foi o primeiro título de Alejandro pelo time inglês.

Pela Liga Europa da UEFA de 2022–23, Alejandro estreou na primeira partida contra o Real Sociedad no dia 8 de setembro de 2022. O clube saiu derrotado por 1-0 jogando no Old Trafford. No jogo seguinte, contra o Sheriff, Garnacho viu o time vencer por 2-0, mas atuando por apenas 1 minuto. Ele deixou de participar nas próximas 2 rodadas, mas retornou para disputar a 5ª partida do Grupo E na Liga Europa. O argentino jogou por 79 minutos na vitória de 3-0 dos ingleses sobre o Sheriff. No dia 3 de novembro de 2022, marcou seu primeiro gol com camisa do United em um jogo da Liga Europa contra Real Sociedad, que o tornou o jogador mais jovem a marcar pelo clube em competições europeias, superando a marca estabelecida por George Best de 18 anos e 125 dias.

O time de Manchester classificou-se à fase Eliminatória, porém o fez passando em 2º lugar no grupo, o que fez com que eles pegassem um time que havia ficado em 3º lugar em um grupo na Liga dos Campeões da UEFA daquela temporada.

Pela fase de 16 avos de final da Liga Europa, o time inglês enfrentou o Barcelona comandado por Xavi. Alejandro participou dos dois jogos, mas não contribuiu com gols em nenhum deles. O time de Manchester conseguiu passar de fase. Garnacho não participou mais de jogos do United na competição por conta de sua lesão e o clube foi eliminado diante o Sevilla nas quartas de final.

2023-24
Após ter tido o contrato renovado (no mês de abril de 2023) até 2028, o jogador voltou a atuar pelo elenco inglês em jogo válido pela primeira rodada da Premier League de 2023–24. Na ocasião, houve vitória do seu clube por 1-0 diante os Wolves.

Foi durante a pausa para Data FIFA (de setembro de 2023) que o jogador decidiu mudar o número de sua camisa. O ponta usava o número 49, mas optou por ficar com a camisa 17, já que a 7 foi dada para Mason Mount. 17 foi a camisa que Cristiano Ronaldo usou durante seus primeiros jogos com a seleção de Portugal.

Seleção nacional

Seleções de Base

Espanha sub-17
Em 2018 foi convocado à seleção espanhola sub-17, onde esteve presente até 2020.

Espanha sub-18
Pela seleção europeia sub-18, o jogador atuou por 3 amistosos em 2021. O técnico que o convocou foi Pablo Amo. Garnacho jogou contra as seleções da Turquia, Romênia e Portugal, mas não marcou nenhum gol ou deu assistência.

Argentina sub-20
Garnacho tem direito à nacionalidade argentina por sua mãe ser argentina. Ele então decidiu atuar pela seleção albiceleste em 2022. O jogador fora convocado por Javier Mascherano que treinava a seleção sub-20 na época. O jovem foi chamado pelo treinador para disputar amistoso e estreou contra a Seleção Estadunidense de Futebol no dia 26 de março de 2022. Os times empataram a partida em 2-2.

No dia 29 de maio do mesmo ano, ele foi convocado para enfrentar as seleções da Arábia Saudita, Panamá, França e Japão sub-20. Apenas contra os árabes Alejandro passou em branco. Ao enfrentar os panamenhos, Alejandro marcou o gol da vitória de sua seleção. Foi o único gol da partida e o primeiro dele com a camisa da seleção sub-20.

A partida seguinte, contra a França, a Argentina sub-20 foi derrotada por 6-2. Mas Alejandro foi o responsável por fazer ambos os gols da albiceleste. Enfrentando os japoneses, o Garnacho abriu o placar aos 37 minutos, aos 43, ele deu uma assistência para Nico Paz fazer o segundo gol dos argentinos. Ao fim da partida, os sul-americanos venceram os asiáticos por 3-2.

Enquanto ainda estava pela seleção sub-20, Alejandro afirmou que sua decisão já estava tomanda. Ele iria representar a seleção Argentina, sem chances de voltar a atuar pela Espanha:

Argentina

Eliminatórias para Copa do Mundo de 2022
Foi convocado por Lionel Scaloni para a seleção de futebol da Argentina para as partidas de março de 2022 válidas pelas eliminatórias para Copa do Mundo de 2022. Ele viria a enfrentar Venezuela e Equador. Contudo, Alejandro não disputou partida alguma. O jogo contra a Venezuela aconteceu no dia 25 de março de 2022, e não contou com a participação dele, nem no banco de reservas. No dia seguinte, Alejandro estreou pela seleção sub-20 atuando contra os Estados Unidos. Contra os equatorianos, no dia 29 de março, ainda pelas Eliminatórias da CONMEBOL, Garnacho também foi relacionado.

Como não havia atuado pela seleção principal. Alejandro ficou de fora da campanha vitoriosa da Argentina na Copa do Mundo de 2022.

Amistosos pós-Copa
Após o tricampeonato mundial, no dia 3 de março de 2023, os argentinos marcaram um amistoso contra as seleções de Panamá e de Curaçao. E Garnacho foi convocado. Entretanto, não pôde jogar as partidas, já que foi cortado graças a uma lesão no tornozelo que sofreu enquanto jogava pela Premier League daquela temporada.

Ainda em amistoso, o atacante pôde, finalmente, estrear pela sua seleção em 15 de junho de 2023. Na ocasião, a Argentina venceu a Austrália por 2-0, com Alejandro entrando nos últimos 19 minutos de jogo. Na partida seguinte, contra Indonésia, Garnacho jogou por 30 minutos e viu sua seleção vencer pelo mesmo resultado do jogo anterior.

Eliminatórias para Copa do Mundo de 2026
O jogador pôde finalmente estrear por uma partida oficial pela Argentina no dia 12 de setembro de 2023. Na ocasião, o jogador jogou 5 minutos na vitória de sua seleção contra a Seleção Boliviana de Futebol. Com isso, o jogador não podia mais atuar pela Espanha, pois já tinha feito os 3 jogos pela seleção Argentina.

Títulos
 Manchester United
 Copa da Liga Inglesa: 2022–23

Naturais de Madrid
Futebolistas da Espanha
Argentinos de ascendência espanhola
Futebolistas da Argentina
Futebolistas do Manchester United F.C.
Argentinos expatriados no Reino Unido
Jogadores da Seleção Argentina de Futebol Sub-20
Jogadores da Seleção Argentina de Futebol

Alejandro Garnacho


Voskovke (lat. Myricaceae), malena porodica iz reda bukvolike (Fagales) koja je dobila ime po rodu mirika (Myrica). Plod nekoliko vrsta mirike daje vosak koji se tradicionalno koristi za izradu svijeća, a dobiva se kuhanjem njezinog ploda u vodi.

Voskovke su raširene u obje Amerike, te u Africi, Aziji i Europi. To mogu biti grmovi od jednog metra visine pa do stabala visokih 20 metara. Pripadaju joj i rodovi:
 Tribus Canacomyriceae Reveal
 Canacomyrica Guillaumin  (1 sp.)
 Tribus Myriceae Small
 Comptonia L'Hér. ex Aiton (1 sp.)
 Morella Lour. (44 spp.)
 Myrica L.  (2 spp.)

Opis
Myricaceae, porodica "voštanih mirta" dikotiledonih cvjetnica, u redu bukvolikih (Fagales), pronađena je diljem svijeta, s tri roda drveća i grmlja s aromatičnim lišćem. Mnoge vrste imaju žute žljezdaste točkice na površini iz kojih izvire karakterističan miris ovih biljaka i imaju plodove s jednim sjemenkama često prekrivene voštanim granulama, izbočinama ili slojevima. Cvjetovi su mali, zelenkasti i neugledni i obično su odvojeno muški i ženski na istoj ili različitim biljkama u grozdovima zvanim mačicama. Muški cvjetovi imaju 2 do 16 (ali obično 4) prašnika ili strukture za proizvodnju peluda, pričvršćene neposredno iznad dvije male brakteole nalik ljuskama. Ženski cvjetovi sastoje se od jajnika s jednom komoricom koji se sastoji od dva karpela (strukturni segmenti) koji su na vrhu prošireni u dvograni oblik (organ za primanje peluda), a cijeli je povezan s dvije ili četiri brakteole.

Korisne biljke unutar porodice uključuju "močvarnu mirtu" (Myrica gale), grm vlažnih područja sa smolastim lišćem korisnim u lijekovima; "voštana mirta"  (M. cerifera), visoki grm ili malo stablo koje raste do oko 11 metara (35 stopa); i M. pensylvanica, koji daje vosak koji se koristi za svijeće. "Slatka paprat" (Comptonia peregrina) mali je aromatični grm istočne Sjeverne Amerike, čije se lišće koristi u narodnoj medicini i kao začin.

Najveći rod iz reda je Myrica, s 50 vrsta. Srodstva su bliska porodicama Juglandaceae i Rhoipteleaceae.

Vanjske poveznice

Izvori

Bukvolike

Voskovke


Richard Charles Kyanka (May 11, 1976 – November 9, 2021), known by his username Lowtax, was an American internet personality who created the website Something Awful.

Origin of Lowtax pseudonym
The nickname "Lowtax" is a reference to Tennessee politician Byron (Low Tax) Looper, who achieved national notoriety at about the same time Something Awful was being launched. In Kyanka's own words,

Something Awful
Kyanka started Something Awful several months before being forced to resign from his job at PlanetQuake for writing a derogatory website update about a fellow employee. He moved the "Cranky Steve" personality in question to the site in 1999.

Originally, the site was limited mostly to personal content, in which Kyanka personally reviewed video games, movies, and comics which he felt were "something awful". However, in later years the site grew to feature numerous writers and columnists, putting Kyanka's own writings in the minority. Kyanka is the creator of the characters Jeff K. and Cliff Yablonski, that are featured on the Something Awful site.

Other endeavors
In addition to administrating Something Awful, he also owned the movie publishing company Awful Video, which released the first and second DVDs of the computer and video game-themed show Mega64.  In addition to that, he owned and operated City Name Sports Team, a clothing line that mocked sports fanaticism and team loyalty; and released his first CD of original music under his ARC moniker, which he derived from his email address at university. He later added Moofwear to this list, a second clothing line featuring drawings by SA frontpage writer and forums member Tom "Moof" Davies. In November 2005, Lowtax released the DVD of Doom House, a horror movie parody he and fellow SA writer and Internet personality Kevin "Fragmaster" Bowen created in 2003.

In 2001, Kyanka was entered into the Entertainment Weekly (EW) Entertainer of the Year online poll, and went on to receive the most votes. Although he received "thousands" of votes, he was manually removed from the top results by EW, which stated that many of the votes for Kyanka came from relatively few IP addresses.  This in turn caused an email support campaign, but EW did not change its decision, pointing out that "similar phrasing" in the many emails proved that only a few people were sending multiple emails. EW awarded "Entertainer of the Year" to Britney Spears.

Kyanka lectured about internet culture, beginning at Michigan Technological University in 2013.
In October 2005, Kyanka appeared at a seminar hosted by the Association for Computing Machinery at the University of Illinois and showed a presentation on maintaining an online community.

As a writer with an audience of video game enthusiasts, Kyanka made some mark in video game culture. One of the most obvious references to him is in the game Icewind Dale II where a tombstone bears the inscription "Kyanka. Writer of Humorous Stories."

A character named "Lowtax" appeared in the comic Smallville #11 (based on the show of the same name). The character was named Lowtax by a member of the Something Awful Forums as a homage to Kyanka.

On June 20, 2006, Kyanka announced that he had accepted Uwe Boll's challenge to a boxing match, which Boll had issued to all his online critics. This boxing match took place on September 23 of the same year in Vancouver resulting in Lowtax's defeat within two minutes.  Kyanka subsequently claimed Boll had given assurances that neither were expected to actively compete, as it was a publicity stunt. Wired magazine covered Raging Boll.

In 2007, Kyanka joined former Mystery Science Theater 3000 host Michael J. Nelson in an audio commentary mocking the film Troll 2 for Nelson's RiffTrax website.

On October 9, 2020, following a backlash from the community in response to allegations that Kyanka was a domestic abuser, Kyanka sold Something Awful to a fifteen-year member and moderator known under the pseudonym of Jeffrey of YOSPOS. Kyanka was subsequently banned from the site.

Death
Kyanka died by suicide on November 9, 2021.

References

External links

 Something Awful
 Lowtax speaks at the University of Illinois 104 MiB video download

1976 births
American Internet celebrities
2021 deaths
2021 suicides
Suicides in Missouri

Richard Kyanka


was a village located in Kanzaki District, Saga Prefecture, Japan.

As of 2003, the village had an estimated population of 1,578 and a density of 38.77 persons per km2. The total area is 40.70 km2.

On October 1, 2005, Mitsue, along the towns of Fuji, Morodomi and Yamato (all from Saga District), was merged into the expanded city of Saga.

Mitsuse is known for its greenery, cuisine, onsen, a dam, the Hokuzan Country Club, and various other outdoor activities.

Dissolved municipalities of Saga Prefecture

Mitsuse, Saga


UFC 274: Oliveira vs. Gaethje foi um evento de artes marciais mistas produzido pelo Ultimate Fighting Championship (UFC) que aconteceu no dia 7 de maio de 2022, no Footprint Center em Phoenix, Arizona , Estados Unidos.

Detalhes

O evento estava originalmente ligado ao Rio de Janeiro , Brasil , mas a promoção acabou decidindo mudar o evento daquele local. Aconteceu em Phoenix, Arizona . Foi o primeiro evento da cidade desde o UFC on ESPN: Ngannou vs. Velasquez em fevereiro de 2019.

Uma luta pelo Cinturão Meio Pesado do UFC entre o atual campeão Glover Teixeira e o ex -Campeão Meio Pesado do Rizin Jiří Procházka era esperado para acontecer no evento. No entanto, a luta foi adiada para o UFC 275 por razões não reveladas.

Uma luta pelo Cinturão Peso Leve do UFC entre o atual campeão Charles Oliveira e o ex-campeão interino Justin Gaethje (também ex -Campeão Peso Leve do WSOF ) encabeçou o evento. Na pesagem, Oliveira pesava 155,5 quilos, meio quilo acima do limite do título. Como resultado, no início da luta, Oliveira foi destituído do título e apenas Gaethje era elegível para ganhá-lo.

A revanche do Cinturão Peso Palha Feminino do UFC entre a atual bicampeã Rose Namajunas e a ex-campeã (também ex- Campeã Peso Palha do Invicta FC ) Carla Esparza aconteceu no evento. A dupla se encontrou 7 anos e meio antes no The Ultimate Fighter: A Champion Will Be Crowned Finale para o campeonato inaugural, que Esparza venceu por finalização no terceiro round.

Uma luta dos leves entre Joe Lauzon e o ex-desafiante ao título dos leves Donald Cerrone estava marcada para o UFC on ESPN: Font vs Vera . No entanto, a luta foi removida deste evento. Por sua vez, a luta foi cancelada no dia do evento quando Cerrone sofreu uma intoxicação alimentar.

Amanda Ribas e a ex- campeã peso atômica do Invicta FC Michelle Waterson deveriam se encontrar neste evento. Eles eram originalmente esperados para se encontrarem no UFC 257 , mas Waterson desistiu da luta por motivos não revelados. Eles foram então remarcados para o UFC Fight Night: Blaydes vs. Daukaus , mas uma lesão forçou Waterson a sair da dupla mais uma vez. [16] Waterson anunciou no início de março que sua lesão poderia ser "fim de carreira" e não competiria neste evento.

Uma luta leve entre Michael Johnson e Alan Patrick era esperada para o evento. No entanto, a luta foi adiada uma semana para UFC on ESPN: Błachowicz vs. Rakić por razões não reveladas.

Na pesagem, Norma Dumont pesava 146,5 libras, meio quilo acima do limite de luta não-título do peso-pena feminino. Sua luta prosseguiu no peso-casado e ela foi multada em 30% de sua bolsa individual, que foi para sua oponente , a vencedora do peso pena feminino do The Ultimate Fighter: Heavy Hitters , Macy Chiasson .

Foi anunciado durante a transmissão do evento que o ex -Campeão Meio Pesado e Peso Pesado do UFC Daniel Cormier será introduzido no Hall da Fama do UFC na classe deste ano.

Card de lutas

Eventos do UFC
2022 nas artes marciais mistas

UFC 274: Oliveira vs. Gaethje


Deşifre, kriptoloji biliminde şifre işleminin geriye alınarak asıl veriye tekrar ulaşılması işlemi. Kelime kökü Fransızca "Déchiffrer"den gelmektedir. Kullanılan şifreleme yöntemine göre değişen bir algoritmik zorluk derecesine sahip olabilir.

Kriptoloji

Deşifre


Thomas Whately (* Dezember 1726 in der Nähe von Epsom; † 26. Mai 1772 in London) war ein britischer Politiker und Publizist. Er war maßgeblich an der Ausgestaltung des American Stamp Act beteiligt, der die Amerikanische Revolution auslöste. Er verfasste die erste theoretische Schrift zum englischen Landschaftsgarten. Die Stadt Whately in Massachusetts wurde nach ihm benannt.

Herkunft und Ausbildung
Thomas Whately war der älteste Sohn von Thomas Whately (c.1685–1765) und dessen Ehefrau Mary (geb. Thompson), einem Kaufmann und Direktor der Bank of England und der Tochter eines wohlhabenden Kaufmanns. Etliche Mitglieder der verzweigten Familie mit puritanischen Wurzeln bekleideten immer wieder einflussreiche Positionen.

Der junge Thomas besuchte das Clare College in Cambridge bis 1745, anschließend studierte er in London an der Middle Temple. 1751 erhielt er seine Zulassung als Barrister.

Politische Laufbahn
Durch familiäre Beziehungen gelang Whately innerhalb von zehn Jahren, die Voraussetzungen für eine politische Karriere zu legen. 1761 wurde er Unterhaus-Abgeordneter. 1762 bekleidete er den Posten des Privatsekretärs von George Grenville, 1763 war er Staatssekretär im Finanzministerium.

Whatelys Aufgabenbereich waren koloniale Angelegenheiten, so war er maßgeblich an der Entstehung des American Revenue Act (Sugar Act, "Zuckergesetz") und des American Stamp Act ("Stempelgesetz") beteiligt. Da er seine Haltung zu beiden Gesetzen beibehielt, schuf er sich zahlreiche Feinde, vor allem unter in London lebenden Amerikanern.

Whately als Gartentheoretiker
Thomas Whately betätigte sich zudem als Gartengestalter und -theoretiker. Als Gartenamateur legte er zwei Gärten an: in einer aufgelassenen Kreidegrube auf dem von ihm gemeinsam mit seinem Bruder bewohnten Anwesen Nonsuch Mansion (Cheam, Surrey) und den Garten von William Gilpin, seinem Freund. Beide Gärten existieren nicht mehr.

Seine gartentheoretische Schrift Observations on Modern Gardening, Illustrated by Descriptions hingegen überdauerte seine Gartenschöpfungen. Sie erschien 1770 in London und erreichte bis 1801 sechs Auflagen, es folgten Übersetzungen ins Französische und Deutsche. Whately beschrieb in diesem Buch verschiedene Gärten und Parks, ordnete und bewertete sie anhand der Ausstattung und Bauwerke. Er wendete sich gegen eine Überzahl von Staffagebauten und befürwortete eine empfindsam-romantische Landschaftsgestaltung. Seine Ideen hatten großen Einfluss auf die Entwicklung des Landschaftsgartens im übrigen Europa; im deutschsprachigen Bereich wurden sie von Christian Cay Lorenz Hirschfeld aufgenommen.

Wie exakt und verlässlich die Beschreibungen Whatelys waren, wird durch den fast zeitgenössischen Bericht des Universalgelehrten und zukünftigen Präsidenten der Vereinigten Staaten Thomas Jefferson belegt. Dieser verzeichnete bereits 1783 eine Kopie des Traktats in seiner Bibliothek in Monticello. Während seines Aufenthalts in Europa als Gesandter in Frankreich besuchte er auch England. Wissensdurstig und zum Nutzen seiner eigenen Gartenprojekte, unternahm er, in Begleitung seines engen Freundes und ebenfalls zukünftigem amerikanischen Präsidenten John Adams im April 1786 eine Tour zu einigen der von Whately beschriebenen Gärten. Die daraus resultierenden, knapp gefassten Notes of a Tour of English Gardens begann er mit folgenden Worten:

Tod und Skandal
Whately war unverheiratet, Nachkommen sind nicht bekannt. Er starb 1772 unerwartet ohne ein Testament zu hinterlassen. Sein jüngerer Bruder William übernahm die Verwaltung des Nachlasses. Durch Diebstahl gerieten Briefwechsel des Verstorbenen mit Andrew Oliver und Thomas Hutchinson an Benjamin Franklin und verursachten einen Skandal. Sein Bruder Joseph veröffentlichte eine unvollendet gebliebene literarische Studie des Toten über Bühnenfiguren Shakespeares.

Literatur
 Michael Symes: Whately, Thomas. In: The dictionary of art, hrsg. von Jane Turner. Band 33. Macmillan, London 1996. ISBN 1-884446-00-0, S. 132–133.
 Rory T. Cornish: Whately, Thomas (1726–1772). In: Oxford dictionary of national biography. From the earliest times to the year 2000, hrsg. von H. C. G. Matthew und Brian Harrison. Band 58. Oxford University Press, Oxford 2004. ISBN 0-19-861408-X, S. 400–401.

Weblinks
 Observations on modern gardening. London. Bayerische Staatsbibliothek München. Online: Ausgabe 1771.

Einzelnachweise

Sachbuchautor (Gartenbau)
Landschaftsarchitekt
Brite
Geboren 1726
Gestorben 1772
Mann

Thomas Whately


Pascal Salin (born May 16, 1939) is a French economist, professor emeritus at the Université Paris-Dauphine and a specialist in public finance and monetary economics. He is a former president of the Mont Pelerin Society (1994 to 1996).

Biography
After undergraduate studies in law at the University of Bordeaux, Salin studied economics in Paris and graduated from the Instituts d'études politiques. While graduating in sociology with a licence, he started a doctorate in economics and obtained his agrégation d'économie. At the age of 22, he lectured in economics at the universities of Paris, Poitiers, and Nantes. In 1970, he became University Professor at the Université Paris-Dauphine where he stayed until his retirement in 2009. At Dauphine he co-founded the Jean-Baptiste Say research center in economics.

Salin has been a consultant for the International Monetary Fund, the United Nations, the Food and Agriculture Organization, and the Harvard Institute for International Development. He is a frequent contributor to the French newspapers Le Figaro and Les Echos. He has published several articles in many other French media outlets such as Le Monde. He also publishes in the Wall Street Journal Europe. Mathieu Laine and Jörg Guido Hülsmann co-edited a festschrift in honor of Salin in 2006. He was made Chevalier de la Légion d'honneur and Chevalier des Arts et des Lettres, as well as Officier des Palmes Académiques. He was awarded the Prix renaissance de l'économie in 1986.

Work

In the 1960s and 1970s, Salin was influenced by Milton Friedman and monetarism, Jacques Rueff and his view of the international monetary order, as well as Harry Gordon Johnson and his monetary approach to the balance of payments. Robert Mundell's work also played a part in Salin's own approach to economics, especially regarding the topics of supply-side economics and optimum currency areas. Salin aided in awarding Mundell the degree of Doctor Honoris Causa from the Université de Paris-Dauphine in 1992. Salin and his colleague, Emil-Maria Claassen, contributed to the European research on these subjects throughout the 1960s and 1970s.

Salin later became interested in the Austrian school of economics. In addition to Friedrich Hayek, who was one of Salin's intellectual mentors, Salin has been influenced by the works of Frédéric Bastiat, Israel Kirzner, Ludwig von Mises, Murray Rothbard, and Jean-Baptiste Say. Salin opposes full-reserve banking and supports unregulated free banking and fractional reserves. He rejects the theory of John Maynard Keynes and sees it as an aberration in the evolution of economic ideas.

Selected bibliography
Salin publishes primarily in French and has mostly published works in monetary theory and policy. In the 1970s and 1980s, he authored many articles on the European monetary system. In recent years, he has published books defending the system of free enterprise and the philosophy of classical liberalism in France.
Among his works of note are:
 Revenir au capitalisme : Pour éviter les crises, Odile Jacob, (2010)
 Français, n'ayez pas peur du libéralisme, Odile Jacob, (2007)
 L'arbitraire fiscal ou comment sortir de la crise (1996)
 La concurrence (1995)
 Libre-échange et protectionnisme (1991)
 Macroéconomie (1991)
 La vérité sur la monnaie (1990)
 L'ordre monétaire mondial (1982)
 L'unité monétaire au profit de qui? (1980)
 Recent Issues in International Monetary Economics, New York: North-Holland (1976) with Emil-Maria Claassen, eds.
 Stabilization Policies in Interdependent Economies, Amsterdam: North-Holland Pub. Co. (1972) with Emil-Maria Claassen.

Notes

External links
  Pascal Salin's articles published by Le Québécois Libre
  Pascal Salin's portrait by the Mises Institute

Austrian School economists
1939 births
French classical liberal economists
Mises Institute people
Living people
Member of the Mont Pelerin Society

Pascal Salin


Brodogradilište Košćina je bilo najstarije od hrvatskih brodogradilišta suvremenog doba u Splitu. Osnovano je 1831. godine na Lučcu (istočni dio splitske luke). Pripadalo je uglednoj splitskoj obitelji Košćina. Na prvoj lokaciji djelovalo je do 1875. godine. Zbog kopanja prokopa željezničke pruge kroz Lučac i Manuš, odnosno izgradnje željezničke postaje škver je preselio zapadno od Matejuške, današnji Solurat, gdje je danas hotel Ambasador. Rad je bio otežan od 1914. do 1920. godine zbog radova na cesti uz more ka Sustipanu. 1926. godine površina brodogradilišta bila je 320 metara četvornih i u njemu su bila uposlena samo dva radnika. Početkom sljedeće godine prestalo je s radom zbog otvaranja puta, a pretpostavlja se da je te godine i prestalo brodograditeljsko djelovanje obitelji Košćina u Splitu.

Izvori

Košćina
Povijest Splita
Tvrtke iz Splita

Brodogradilište Košćina


أم العظام هي إحدى القرى الواقعة تحت السيادة السورية, والتابعة لمحافظة القنيطرة في هضبة الجولان بجنوب غرب سوريا.

مزرعة في هضبة الجولان، تتبع قرية الصمدانية ومنطقة القنيطرة، محافظة القنيطرة، (100ن-887م). تقع في أرض شديدة الوعورة، تكثر فيها الصبات البركانية، بين وادي الرقاد شرقاً وتل المدارية غرباً، وهي إلى الشرق من مدينة القنيطرة بمسافة 4 كم. انشئت في أواسط القرن العشرين من قبل جماعة من البدو، يعمل سكانها بالزراعة البعلية البسيطة، وبتربية الأغنام والأبقار. تشرب المزرعة من المياه المنقولة من القرى المجاورة بالصهاريج.

قرى الجولان المحتلة
قرى الجولان المدمرة
قرى محافظة القنيطرة

أم العظام (سوريا)


Nora Kershaw Chadwick (Lancashire, 28. siječnja 1891. – 24. travnja 1972.), britanska medievalistica koja je istraživala Kelte, a sa suprugom Hectorom Munroom Chadwickom objavila je glasovito djelo Razvoj književnosti (eng. The Growth of Literature) s poviješću usmenih književnosti brojnih svjetskih književnosti. Na hrvatski joj je prevedeno djelo Kelti koje je na hrvatski prevela Norma Lovrić; u djelu čitatelja upoznaje s kulturom i civilizacijom koja je prosječnom čitatelju potpuno nepoznata te mu može poslužiti kao referentna točka u stjecanju znanja o keltskoj kulturi, napose o keltskoj mitologiji. Proučavala je i anglosaski i staronordijski. Djelo Razvoj književnosti u drugom svesku dotiče se i hrvatske usmene književnosti. Objavila je prvi potpuni prijevod sage o prošlosti Hervarar saga ok Heiðreks i poeme iz Heidrikove sage Hlöðskviðe.

Izvori

Britanski znanstvenici

Nora Kershaw Chadwick


Crucea Militară (în ) este o decorație militară acordată soldaților Forțelor Armate Poloneze, precum și civililor pentru acțiuni meritorii împotriva terorismului sau care au participat în misiuni de menținere și stabilizare a păcii. Este echivalentul non-război al Crucii Vitejiei.

Istoria
Crucea Militară a fost înființată prin legea din 14 iunie 2007, care a modificat legea din 16 octombrie 1992 privind medaliile și decorațiile. Această lege a dus la crearea ordinului Crucii Militare, alături de Crucea Militară de Merit, Crucea Forțelor Navale de Merit, Crucea Forțelor Aeriene de Merit și Medalia Serviciul Credincios. Schimbarea a fost implementată pe 9 octombrie 2007. Conform legii anterior menționate, "Crucea Militară are distincția de a răsplăti pentru acte de vitejie și curaj făcute în timpul operațiunilor împotriva actelor de terorism în țară sau în timpul utilizării Forțelor Armate Poloneze în afara țării în timp de pace". În ordinea de prioritate a decorațiilor poloneze se situează după Crucea Vitejiei și Crucea de Merit pentru Curaj.

Eligibilitate
Crucea Militară este o distincție acordată de Președintele Poloniei, din proprie inițiativă sau la cererea Ministrului Apărării sau a Ministrului Afacerilor Interne. De asemenea, președintele are dreptul de a retrage distincția. Crucea trebuie să fie acordată nu mai târziu de trei ani după încheierea operațiunilor de luptă și poate fi acordată pentru orice persoană de până la patru ori. Crucea Militară poate fi acordată soldaților, polițiștilor, ofițerilor de la Agenția de Securitate Internă, Agenția de Informații, Serviciul de Informații Militare, Serviciul de Contraspionaj Militar, Biroul Central Anticorupție, Biroul de Protecție al Guvernului, grănicerilor și pompierilor.

Referințe

Ordine, decorații și medalii ale Poloniei

Crucea Militară (Polonia)


Umberto Eco (d. 5 Ocak 1932, Alessandria - ö. 19 Şubat 2016, Milano), İtalyan bilim insanı, yazar, edebiyatçı, eleştirmen ve düşünür.

Dünya kamuoyunun gündemine Gülün Adı ve Foucault Sarkacı gibi romanlarıyla giren İtalyan yazar, aynı zamanda Orta Çağ estetiği ve göstergebilim dalının ustalarındandır. Eco, 1971'de Bologna Üniversitesi'nde profesör olarak çalışmaya başladı. Yapısalcılık sonrası göstergebilim gelişmelerine önemli katkılarıyla tanınmaktadır. Eco, yüksek lisans ve doktora çalışmalarını Thomasçılık akımı ve bu akımın estetik anlayışı üzerine yaptı. Tarihçi, filozof, Orta Çağ uzmanı, James Joyce üzerine derin araştırmalar yapmış bir yazardır. Yazarın ilk romanı Gülün Adı 1980'de yayımlandı. 1962'de Torino Üniversitesi'nde doçent, 1969'da ise Floransa Üniversitesi'nde görsel iletişim dalında profesör oldu. 1971'de Bologna Üniversitesi'ne geçti ve 1975 yılında bu üniversitenin Gösteri ve İletişim Bilimleri Enstitüsü'nün başına getirildi.

Eco'nun çalışmaları 1960'ların ortasından itibaren avantgarde yapıtlara, kitle kültürüne yönelmiştir. Son dönemlerde ise, güncel olay ve olguları da ele alan çalışmalar yapmaktadır. Bu çalışmalar arasında edebiyat eleştirileri, tarih ve iletişim yazıları önemli bir yer tutmaktadır. Eco özellikle tarih bilgisiyle süslediği eserlerinde tam bir ustalık gösterir. Özellikle Baudolino adlı eserinde Bizans ve IV. Haçlı Seferi hakkındaki anlatıları sürükleyicidir. İstanbul'a geniş yer ayırdığı bu eserini yayınlamadan kısa bir süre önce 1998 yılında İstanbul'u ilk kez ziyaret etmiştir. Beş gün süren ikinci ziyaretini ise sanat tarihçisi Dr. Sedat Bornovalı eşliğinde 2013 yılında gerçekleştirmiştir. Bu ziyareti sırasında Boğaziçi Üniversitesi'nde yazar Orhan Pamuk ile bir söyleşiye de katılmıştır.

Roland Barthes'tan sonra, "ayrıntıların anlamı" ya da "ayrıntıların sosyolojisi" adı verilen bir anlayışın önemli köşe taşlarından birisi olan Umberto Eco'nun pek çok eseri Türkiye'de yayınlandı.

Kasım 2005 ve Haziran 2008 tarihlerinde ABD'den Foreign Policy ve İngiltere'den Prospect dergilerinin internet üzerinden okuyucu anketleri ile oluşturduğu Dünya'nın ilk 100 entelektüeli listelerinde, 2005 yılında 2'nci, 2008 yılında 14'üncü sırada yer almıştır. Takma ismi Dedalus'tur.

Birkaç yıl boyunca kanser tedavisi gören ünlü düşünür, 19 Şubat 2016 tarihinde saat 22.30 sıralarında evinde yaşamını yitirdi. Umberto Eco ölmeden önce bir arkadaşına söylediği vasiyetinde "Ölümümden sonra 10 yıl boyunca benim adımı kullanarak etkinlikler düzenlemeyin" şeklinde bir istekte bulunmuştur.

Eco, bir ateistti.

Ödülleri
 1981 Anghiari Ödülü
 1981 Strega Ödülü
 1981 Viareggio Ödülü
 1982 MacLuhan Teleglobe Ödülü
 1982 Médicis Ödülü

Unvanları

Yayınlanmış eserleri

Denemeleri
 Somon Balığıyla Yolculuk (II Secondo Diario Minimo), Can, 9. Baskı: Ocak 2020,
 Beş Ahlak Yazısı (Cinque scritti morali), Can, 12. Baskı : Ocak 2020,
 Anlatı Ormanlarında Altı Gezinti (Sei passeggiate nei boschi narrativi), Can, 14. Baskı: Aralık 2019,
 Orta çağ Estetiğinde Sanat ve Güzellik (Arte e bellezza nellestetica medievale), 9. Baskı: Ekim 2019
 Günlük Yaşamdan Sanata (Il costume di casa, Dalla periferia dell'impero, Sette anni di desiderio), Can, 8. Baskı: Eylül 2019
 Yanlış Okumalar (Diario minimo), Can, 10. Baskı: Aralık 2019,
 Orta çağ'ı Düşlemek (Travels in Hyperreality, Sette anni di desiderio, Sugli specchi e altri saggi), Can, 7. Baskı: Kasım 2019
 Açık Yapıt (Opera aperta), Can, 3. Baskı : Ocak 2019
 Edebiyata Dair (Sulla letteratura), Can, 3. Baskı: Aralık 2019
 Yorum ve Aşırı Yorum (Interpretation and Overinterpretation), Can, 8. Baskı: Mart 2015
 Düşman Yaratmak (Costruire il nemico e altri scritti occasionali) Doğan Kitap
 Yengeç Adımlarıyla: Sıcak Savaşlar Ve Medyatik Popülizm (A passo di gambero. Guerre calde e populismo mediatico),

Romanları
 Prag Mezarlığı (Il cimitero di Praga), Doğan Kitap, 2011.
 Gülün Adı, (Il nome della rosa) Can, 48. Baskı : Kasım 2019
 Sıfır Sayı (Numero zero) Doğan Kitap, Ekim 2015,
 Foucault Sarkacı (Il pendolo di Foucault), Can, 26. Baskı: Aralık 2019
Önceki Günün Adası (L'isola del giorno prima) Can, 9. Baskı: Mart 2018,
 Kraliçe Loana'nın Gizemli Alevi (La misteriosa fiamma della regina Loana), Doğan Kitap,
 Baudolino, Doğan Kitap, 2003,

Çocuk Kitabı

 Cecü'nün Yer Cüceleri, (Tre Racconti) YKY,

İncelemeleri
 Tez Nasıl Yazılır? (Come Si Fa Una Tesi di Laurea) Can, 7. Baskı: Aralık 2019
 Efsanevi Yerlerin Tarihi (Storia delle Terre e dei Luoghi Leggendari) Doğan Kitap, 2015
 Popüler Roman Kahramanları, (Il superuomo di massa. Studi sul romanzo popolare) Alfa, 2017,
 Alımlama Göstergebilimi, Düzlem, 1991.
 Budalalıktan Deliliğe, (Cronache di Una Societa Liquida Pape Satan Aleppe), Kırmızı Kedi, 2017
 Genç Bir Romancının İtirafları (Confessions of a Young Novelist), Kırmızı Kedi, 2017
 Mimarlık Göstergebilimi (La Struttura Assente) Daimon, 2019,

Söyleşileri - Dersleri

 Kitaplardan Kurtulabileceğinizi Sanmayın (Nespérez pas vous débarrasser des livres) Can, 6 .Baskı : Eylül 2018
 Devlerin Omuzlarında: Milano Dersleri (Sulle Spalle dei Giganti), Doğan Kitap, Mart 2019,
 Zamanların Sonu Üstüne Söyleşiler, (Entretiens sur la fin des temps), YKY, 2001
 İnanç ya da inançsızlık: Yüzleşme / Umberto Eco, Kardinal Martini (In cosa crede chi non crede?), 1001 Kitap, 2005,

Tarih Kitapları
 (Editör) Antik Roma, Alfa, 2021,
 (Editör) 16. Yüzyıl - Rönesans Çağı (Il Seicento, L'età del Barocco, Delle Scienze, Del Metodo) Alfa, 2019
 (Editör) Antik Yakındoğu, Alfa, 2018,
 (Editör) Antik Yunan, Alfa,
 (Editör) Orta çağ: Barbarlar - Hristiyanlar - Müslümanlar (Idade Média – Bárbaros, cristãos e muçulmanos), Alfa, 2019,
 (Editör) Orta çağ 2: Katedraller - Şövalyeler - Şehirler (Il Medioevo. Cattedrali, cavalieri, città), Alfa, 2017,
 (Editör) Orta çağ 3: Şatolar - Tüccarlar - Şairler (Il Medioevo. Castelli, mercanti, poeti), Alfa, 2019,
 (Editör) Orta çağ 4: Keşifler - Ticaret - Ütopyalar (Idade Média – Explorações, Comércio e Utopias), Alfa, 2017,

Kültür - Sanat Tarihi
 Güzelliğin Tarihi (Storia della Bellezza), Doğan Kitap,
 Çirkinliğin Tarihi (Storia della Bruttezza), Doğan Kitap,
 Avrupa Kültüründe Kusursuz Dil Arayışı, (La Ricerca Della Lingua Perfetta), Literatür, 2004,

Dış bağlantılar
 Resmi Web Sitesi
 Çirkinliğin Tarihi Üzerine  Umberto Eco'nun Video Sunusu
 Aykırı Sorular, Umberto Eco&Enver Aysever
 Boğaziçi Üniversitesi Umberto Eco - Orhan Pamuk Söyleşisi (Türkçe)

Kaynakça

Cenazesi yakılarak icra olunan kişiler
1932 doğumlular
2016 yılında ölenler
20. yüzyılda İtalyanlar
21. yüzyılda İtalyanlar
20. yüzyıl filozofları
21. yüzyıl filozofları
20. yüzyıl İtalyan yazarları
21. yüzyıl İtalyan yazarları
Bancarella Ödülü sahipleri
Médicis Ödülü
Postmodern yazarlar
Pankreas kanserinden ölenler
Fulbright Programında öğrenim görenler
İtalyan ateistler
Sekülaristler
Medya eleştirmenleri
Ateist yazarlar
Ateist filozoflar

Umberto Eco


Frogatto & Friends é um jogo de plataforma com elementos de aventura lançado em julho de 2010. O jogo recebeu críticas positivas, principalmente por sua pixel art "lindo". O jogo é multiplataforma e roda em Linux (incluindo dispositivos portáteis Nokia N900), AmigaOS4, AROS, Mac OS X, Microsoft Windows, iOS e BlackBerry Tablet OS. O jogo usa um mecanismo de código aberto (sob a licença zlib), com dados do jogo principalmente proprietários e parcialmente sob licença Creative Commons BY.

Enredo
Em Frogatto & Friends, o jogador ajuda o personagem-título, Frogatto, a salvar seus amigos de problemas.

Desenvolvimento e lançamento
O jogo foi criado por uma equipe que inclui o criador de The Battle for Wesnoth e três líderes do departamento de Wesnoth.

Em contraste com seu projeto anterior, The Battle for Wesnoth, a equipe Frogatto desenvolveu como uma pequena equipe centralizada, com a intenção de construir um motor sólido e um jogo para mostrar esse motor, antes de tentar construir uma comunidade em torno do jogo; a intenção é acelerar o desenvolvimento reduzindo a burocracia e permitir maior liberdade criativa sobre o trabalho.

O motor do jogo é programado em C++ com capacidade de plataforma cruzada em mente. No arquivo de licença GitHub do mecanismo de jogo Anura, o código-fonte é licenciado sob a licença zlib e o conteúdo incluído como CC0. Tanto o código-fonte quanto o jogo estão disponíveis publicamente desde a r125 de seu repositório de origem, mas eles não tentaram construir uma comunidade em torno do jogo até chegar à versão 1.0. Os desenvolvedores pretendem que o código-fonte do jogo seja usado para ajudar a criar outros jogos de código aberto. A engine também é multiplataforma e roda na maioria dos sistemas em que o jogo roda. Isso ajuda os desenvolvedores de plataformas menores (como o AmigaOS), fornecendo a eles tecnologias para criar novos jogos modernos de alta qualidade e de código aberto em (e para) seu sistema (e alcançar usuários de outras plataformas também).

O jogo foi lançado em julho de 2010. O jogo está disponível para compra para uma variedade de sistemas operacionais de computador (por exemplo, loja de aplicativos do MacOS), e na iPhone App Store e BlackBerry App World. Em 2013, a versão 1.3 foi disponibilizada através da Humble Store.

Recepção
O jogo recebeu críticas positivas, principalmente por sua pixel art "perfeito". Metacritic classifica a versão iOS do jogo 78/100 com seis críticas favoráveis.

Ligações externas

 Anura engine. Frogatto motor no GitHub

Jogos de plataforma com rolagem lateral
Jogos eletrônicos comerciais com código fonte disponível gratuitamente
Jogos para Windows
Jogos eletrônicos desenvolvidos na Austrália
Jogos para macOS
Jogos eletrônicos para múltiplos jogadores
Jogos para Linux
Jogos para AmigaOS 4
Jogos para Amiga

Frogatto & Friends


Secretaría de Salud de Honduras es el encargado de lo concerniente a la formulación, coordinación, ejecución y evaluación de las políticas relacionadas con la protección, fomento, prevención, preservación, restitución y rehabilitación de la salud de la población, las regulaciones sanitarias relacionadas con la producción, conservación, manejo y distribución de alimentos destinados al consumo humano, el control sanitario,
 de los sistemas de tratamiento. que de las aguas pluviales, negras y servidas y la disposición de excretas, así como lo referente a inhumaciones, exhumaciones, cementerios, crematorios, en coordinación con las autoridades municipales, el control y vigilancia de la producción y venta de productos farmacéuticos, cosméticos y sustancias similares de uso humano y la producción, tráfico, tenencia, uso y comercialización de drogas psicotrópicas.

Historia
El siglo XIX fue para Honduras el más plagado en enfermedades como el cólera morbus, muchos fueron sus víctimas debido a la falta de una entidad sanitaria. La que vio sus primeros intentos con la creación de la facultad de Medicina y cirugía en la Universidad Nacional de Honduras en la década de 1880, fundándose así el "Ministerio de Sanidad y Benevolencia" con un primer organigrama en el cual se incluía la creación de hospitales nacionales, todo en el gobierno del Doctor Marco Aurelio Soto, este misma ley se fue reformando para ampliar los servicios a una creciente población que entraba hacia el siglo XX, fundándose con ello un sistema de sanidad a nivel nacional, nuevos hospitales, centros de salud en las cabeceras departamentales y centros regionales.

Evolución del nombre de la Secretaría y titulares
 Secretaría de Estado en el Despacho de Sanidad y Beneficencia
 Dr. Manuel Cáceres Vijil (1955-1956)
 Dr. Roberto Lázarus (1956-1957)
 Dr. Rafael Martínez Valenzuela (1957-1963)
 Dr. Abraham Riera Hotta (1963-1965)
 Secretaría de Estado en el Despacho de Salud y Asistencia Social
 Dr. José Antonio Peraza (1965-1971)
 Dr. Gilberto Osorio C. (1971-1972)
 Dr. Carlos A. Pineda (1972)
 Secretaría de Estado en el Despacho de Salud Pública y Asistencia Social
 Dr. Enrique Aguilar Paz (1972-1978)
 Dr. Luis Alejandro Coussin (1978-1980)
 Dr. Juan Andonie Fernández (1980-1982)
 Dr. Gonzalo Rodríguez Soto (1982-1983)
 Secretaría de Estado en el Despacho de Salud Pública
 Dr. Rubén Francisco García Martínez (1983-1985)
 Dr. Juan De Dios Paredes (1985-1986)
 Dr. Rubén Villeda Bermúdes (1986-1990)
 Dr. César Castellanos Madrid (1990-1992)
 Dr. Ramón Pereira Aguilar (1992-1994)
 Dr. Enrique Samayoa (1994-1997)
 Secretaría de Estado en el Despacho de Salud
 Dr. Marco Antonio Rosa Zelaya (1997-1999)
 Dr. Plutarco E. Castellanos E. (1999-2002)
 Lic. Elías Lizardo (2002-2005)
 Dr. Merlín Fernández (2005-2006)
 Dr. Orison Velásquez (2006)
 Dra. Jenny Meza (2006-2007)
 Dra. Elsa Yolanda Palou (2007-2008)
 Dr. Carlos Aguilar Pineda (2008-2009)
 Dr. Mario Noe Villafranca (2009-2010)
 Dr. Arturo Bendaña Pinel (2010-2011)
 Dra. Roxana Araujo (2011-2012)
 Dr. José Salvador Pineda (2012-2013)
 Dra. Edna Yolani Batres (2014-2017)
 Dr. Octavio Sánchez (2017-2018)
 Pedagoga Alba Consuelo Flores (2018-2022)
 Dr. José Manuel Matheu (2022-actual)

Véase también
 Facultad de Ciencias Médicas (UNAH)
 Hospitales de Honduras
 Poder Ejecutivo de Honduras
 Política de Honduras

Referencias

Página web
 https://www.salud.gob.hn/

Ministerios de Honduras
Política de Honduras
Secretarías de estado de Honduras
Honduras

Secretaría de Salud (Honduras)


Backdraft is a 1991 American action thriller film directed by Ron Howard and written by Gregory Widen. The film stars Kurt Russell, William Baldwin, Scott Glenn, Jennifer Jason Leigh, Rebecca De Mornay, Donald Sutherland, Robert De Niro, Jason Gedrick, and J. T. Walsh, and follows Chicago firefighters on the trail of a serial arsonist.

The film was released on May 24, 1991 to favorable reviews from critics, and grossed $152.4 million worldwide. The film received three Oscar nominations—Best Sound, Best Sound Editing, and Best Visual Effects—but lost all of these to Terminator 2: Judgment Day. The film also inspired a special effects attraction at Universal Studios Hollywood, which opened in 1992 and closed in 2010. It was followed by the sequel Backdraft 2 in 2019, with Baldwin and Sutherland reprising their roles.

Plot
Two firefighters of Engine 17 of the Chicago Fire Department are brothers. Lt. Stephen "Bull" McCaffrey, the elder, is experienced, while Brian has labored in his brother's shadow. Brian returns to firefighting after several other careers falter, though Stephen has doubts that Brian is fit to be a firefighter. In 1971, Brian witnessed the death of their firefighting father, Captain Dennis McCaffrey, while accompanying him on a call. The longest-serving of all the men at Engine 17, John "Axe" Adcox, served under the McCaffreys' father and was like an uncle to the boys when their father died. Adcox grows concerned about Stephen's unorthodox methods and disregard for safety procedures, as does Stephen's wife Helen, who separated from Stephen to protect herself and their son Sean from the risks he was taking.

Inspector Donald "Shadow" Rimgale, a dedicated arson investigator and veteran firefighter, is called in because some recent explosive fires resemble those set by pyromaniac Ronald Bartel, who has been imprisoned for years. Brian transfers to become Rimgale's assistant after an argument with Stephen. Rimgale manipulates Ronald's obsession with fire to ensure his annual parole application is rejected. It is revealed during an investigation that Chicago City Council alderman Marty Swayzak has supported fire department budget cuts. Contractors paid him off to shut down firehouses so they could be converted into community centers, with the contractors receiving contracts for the construction. Brian rekindles a relationship with Jennifer Vaitkus, an aide to Swayzak.

When Engine 17 answers a call in a high-rise, Stephen urges them to move in quickly, despite Adcox's advice to wait for backup. Brian's friend and fellow trainee, Tim Krizminski, opens a door, triggering a backdraft. His face is burned beyond recognition and he barely survives. Adcox and Brian both condemn Stephen for what happened. Rimgale and Brian go to Swayzak's home to confront him after learning of his connection to the three backdraft victims (Alan Seagrave, Donald Cosgrove, and Jeffery Holcomb) and they interrupt a masked man about to set the place on fire. The man attacks them with a flashlight but is burned on his shoulder by an electrical socket. Rimgale saves Brian and Swayzak from the house but is injured in an explosion. In his hospital bed, Rimgale tells Brian to revisit Ronald, who helps Brian realize that only a firefighter would be so careful as to not let backdraft fires rage out of control.

Brian suspects Stephen but spots a burn in the shape of an electrical socket on Adcox's back and reveals his suspicions to his brother just before an alarm. When Brian realizes Adcox has heard their exchange, he jumps aboard Truck 46 after borrowing some turnout gear. On their way to the fire their truck crashes after dodging a taxi. Stephen confronts Adcox about the backdrafts during a multiple-alarm fire at a chemical plant. Adcox admits that he set the fires to kill Swayzak's associates because Swayzak benefitted from firefighters' deaths and closed down firehouses. When an explosion destroys the catwalk they are on, Stephen grabs Adcox's hand while hanging on to the remains of the catwalk. Stephen refuses Adcox's advice to let go of him and loses his grip on the catwalk. Stephen lands on the lower catwalk, but Adcox dies when he falls into the fire. Brian bravely battles the fire, allowing two firefighters to reach Stephen and carry him to safety. Stephen dies with Brian by his side on the way to the hospital, with his final request being that Brian not reveal Adcox to be the perpetrator.

After the funeral for Stephen and Adcox, Brian and Rimgale, with the help of the police, interrupt Swayzak at a press conference. Rimgale questions Swayzak on a fake manpower study that led to the deaths of several firemen, including Stephen and Adcox. They also state that Swayzak engineered the downsizing of the Chicago Fire Department, destroying Swayzak's mayoral ambitions.

Brian continues as a firefighter, carrying on his family's firefighting tradition despite the loss of his father and brother.

Cast

Production
Filming in Chicago began on July 23, 1990, and was wrapped up on December 8, 1990. Before the filming started, the main actors went out on calls with real Chicago firefighters. All of the main actors also went to the Chicago Fire Academy to learn how to behave and conduct themselves like the firefighters in the film.
Rubber cement from Petronio Shoe Products was used to create some of the fire effects. Industrial Light & Magic created many of the visual effects.

Casting

Robert Downey Jr., Brad Pitt and Keanu Reeves auditioned for the role of Brian McCaffrey.

Realism
Firefighting professionals have noted that most real structure fires differ from what is shown in the movie by having smoke conditions that obscure vision inside the building almost completely.

The pictures of firefighters searching in movies like Backdraft do not show what it is like to search in a fire. Firefighters are shown advancing through fully involved structure fires while not wearing the complete complement of protective gear (Nomex hoods, radios, PASS devices). Most scenes display firefighting without the use of SCBA [self-contained breathing apparatus]. Realism in our case would make a very bad movie because the fact is that in almost every fire the smoke conditions completely obscure all vision.

"The movie...came pretty close at times, but it also suffered from the very same, all too common shortcomings that any visual presentation was bound to encounter (...) Smoke, steam, and other miscellaneous factors usually combine to obscure almost everything that is taking place".

Furthermore, fire investigation professionals have dismissed the investigative methods shown in the movie as unscientific, in particular, the portrayal of fire as a living entity.

Music
Backdraft was scored by Hans Zimmer, and features two songs by Bruce Hornsby, "The Show Goes On" (which was previously released on his album Scenes from the Southside) and the new song "Set Me in Motion". Zimmer's score was pared to about 30 minutes for release on the soundtrack album, which also features both Hornsby songs. The soundtrack was issued by Milan Records on May 14, 1991. The track "Fighting 17th" was used as the main theme for RTÉ's Six Nations Championship coverage in Ireland. "Show Me Your Firetruck" was used as the theme for the Fuji TV series Iron Chef.

Release

Home media
The film has been released in many formats with it first on VHS and then DVD. In 2006, a 2-disc DVD Anniversary Edition was issued.
On January 4, 2011 Universal Pictures released a Blu-ray 'Anniversary Edition' with many of the features ported from the previous DVD release including four featurettes, 43-minutes of deleted scenes, a 3-minute Ron Howard introduction and trailers. It was released for the first time as a two-disc Ultra HD Blu-ray package on May 4, 2019.

Reception

Box office
The film grossed $77,868,585 in the US (ranking 14th in box-office for 1991), and $74,500,000 in other markets.

Critical response
Praise for Backdraft was directed to the special effects and performances, while much criticism was reserved for the story. The film holds a 75% rating on Rotten Tomatoes based on 59 reviews, with an average rating of 6.2/10. The consensus reads, "It's not particularly deep, but Backdraft is a strong action movie with exceptional special effects." Film critics Gene Siskel of the Chicago Tribune and Roger Ebert of the Chicago Sun-Times gave the film positive reviews.

Audiences polled by CinemaScore gave the film an average grade of "A" on an A+ to F scale.

Accolades
The film received three Academy Award nominations for Sound, Sound Effects Editing, and Visual Effects, but lost to Terminator 2: Judgment Day in every category.

Other media

Sequel

In March 2018, it was announced that Universal had tapped Spanish director Gonzalo López-Gallego to direct the sequel with William Baldwin reprising his role. The film, titled Backdraft 2, was released direct-to-video on May 14, 2019.

Theme park attraction

References

External links

1991 films
1991 action thriller films
American action thriller films
American disaster films
1990s English-language films
Films about arson
Films about brothers
Films set in Chicago
Films shot in Chicago
Films about firefighting
Films directed by Ron Howard
Backdraft (franchise)
Imagine Entertainment films
Universal Pictures films
Films scored by Hans Zimmer
Films with screenplays by Gregory Widen
Chicago Fire Department
1990s American films
Films produced by Raffaella De Laurentiis

Backdraft (film)


An Gonatopus marattioides in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Albert Peter, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Josef Bogner. An Gonatopus marattioides in nahilalakip ha genus nga Gonatopus, ngan familia nga Araceae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Gonatopus

Gonatopus marattioides


Limba uigură (ئۇيغۇر تىلى, Уйғур тили, Uyghur tili sau Uyƣur tili) este o limbă turcică cu peste 10 milioane de vorbitori, vorbită de uiguri în Xinjiang, China. Comunități importante de vorbitori de uigură se află și în Kazahstan și Uzbekistan. Uigura este limbă oficială în Xinjiang și este folosită la scară largă atât în sfera socială, cât și în cea oficială. Uigura este folosită ca lingua franca și de celelalte comunități etnice din Xinjiang.

Uigura aparține ramurii sud-estice a limbilor turcice, care include, de asemenea, limbi precum uzbeca. Asemenea multor altor limbi turcice, uigura prezintă armonie vocalică și aglutinare, nu are gen gramatical și este o limbă SOV. Pe lângă influența altor limbi turcice, uigura a fost influențată de-a lungul timpului de persană și arabă, iar mai recent de mandarină și rusă.

Uigura a fost scrisă inițial cu alfabetul orhon, o scriere runiformă derivată sau inspirată de alfabetul sogdian care, la rândul său, a provenit din alfabetul aramaic. Între secolele VIII și XIV, uigura a fost scrisă cu un alfabet derivat din cel sogdian, cunoscut sub numele de alfabet uigur vechi. Spre deosebire de alfabetul sogdian, care a fost scris de la dreapta la stânga, alfabetul uigur vechi a fost scris de la stânga la dreapta în coloane verticale. Uigura a fost scrisă, de asemenea, cu alfabetul siriac, mai ales în documentele creștine. Din secolul al XVI-lea și până la începutul secolului al XX-lea, uigura a fost scrisă cu o versiune a alfabetului arab cunoscută sub numele de Chagatai. În secolul al XX-lea au fost adoptate mai multe versiuni ale alfabetelor latin și chirilic. Totuși, alfabetul latin s-a dovedit nepopular, astfel că, în 1987, alfabetul arab a fost restabilit ca alfabet oficial al limbii uigure în China.

Dialecte
Este larg acceptat faptul că uigura are trei dialecte principale. La rândul lor, aceste dialecte au un număr de subdialecte, care sunt reciproc inteligibile într-o oarecare măsură.

Dialectele centrale sunt vorbite de 90% din populația vorbitoare de uigură, în timp ce celelalte două ramuri dialectale sunt vorbite de o minoritate relativ mică. Apofonia este comună în părțile nordice ale regiunilor vorbitoare de uigură, dar nu în cele sudice.

Statut
Limba uigură este vorbită de peste 10 milioane de oameni. Pe lângă faptul că este vorbită preponderent în Regiunea Autonomă Uigură Xinjiang din vestul Chinei, în special de către uiguri, limba uigură este, de asemenea, vorbită de aproximativ 300.000 de oameni în Kazahstan (1993), 90.000 de oameni în Kirghizstan și Uzbekistan (1998), 3.000 în Afganistan (1982) și 1.000 în Mongolia (1982). Comunități mai mici există și în Albania, Arabia Saudită, Australia, Belgia, Canada, Germania, Indonezia, Marea Britanie, Pakistan, Statele Unite (în special New York), Suedia, Tadjikistan, Taiwan și Turcia.

Uigurii sunt unul din cele 56 de grupuri etnice recunoscute în China, iar uigura este limbă oficială în Regiunea Autonomă Uigură Xinjiang, alături de chineza standard. Ca urmare, uigura poate fi auzită în majoritatea domeniilor sociale din Xinjiang, dar și în școli, clădiri guvernamentale și instanțe. Dintre celelalte minorități etnice din Xinjiang, cele suficient de numeroase pentru a avea propriile prefecturi autonome, precum kazahii și kârgâzii, au acces la educație și servicii guvernamentale în limba maternă. Minoritățile mai mici (de exemplu, sibe, tadjicii, daurii și rușii) nu au alternativă, astfel că trebuie să urmeze gimnaziul și liceul în uigură. În unele cazuri, părinții uiguri decid să-și înscrie copiii la școlile cu predare în mandarină în defavoarea celor cu predare în uigură, datorită calității mai bune a educației oferite, astfel că mulți copii uiguri au dificultăți în a învăța limba lor maternă.

Fonologie

Consoane

Vocale
Vocalele limbii uigure sunt, în ordine alfabetică (în scrierea latină): ⟨a⟩, ⟨e⟩, ⟨ë⟩, ⟨i⟩, ⟨o⟩, ⟨ö⟩, ⟨u⟩ și ⟨ü⟩. În limba uigură nu există diftongi, iar atunci când două vocale apar alăturate într-un cuvânt, lucru întâlnit în unele împrumuturi, fiecare vocală își păstrează propriul sunet.

Ortografie
În tabelul de mai jos sunt listate literele celor patru alfabete ale limbii uigure aflate în uz, împreună cu o transcriere fonetică a acestora în Alfabetul Fonetic Internațional.

Note

Limbi aglutinante
Limbi turcice
Limbi subiect-obiect-verb
Limbi vorbite în China
Limbi vorbite în Kazahstan
Limbi vorbite în Uzbekistan

Limba uigură


Kluknava este o comună slovacă, aflată în districtul Gelnica din regiunea Košice. Localitatea se află la , se întinde pe o suprafață de  și în 2017 număra 1.575 de locuitori.

Istoric
Localitatea Kluknava este atestată documentar din 1304.

Note

Legături externe

Localități din Slovacia

Kluknava


Spirit Airlines, Inc. (stylized as spirit) is a major United States ultra-low cost airline headquartered in Miramar, Florida, in the Miami metropolitan area. Spirit operates scheduled flights throughout the United States, the Caribbean and Latin America. Spirit was the seventh largest passenger carrier in North America  as well as the largest ultra-low-cost carrier in North America.

JetBlue has made an offer to acquire Spirit Airlines. However, the United States Department of Justice has sued to block the deal.

History

Establishment 1964–2007
The company started as Clippert Trucking Company in 1964. In 1974, the company changed its name to Ground Air Transfer, Inc. In 1983, the airline service was founded in Macomb County, Michigan, by Ned Homfeld as Charter One Airlines, a Detroit-based charter tour operator providing travel packages to entertainment destinations such as Atlantic City, Las Vegas, and the Bahamas.

1990s
In May 1992, Charter One brought jet aircraft into the fleet and changed its name to Spirit Airlines. Scheduled flights between Detroit and Atlantic City began on June 1, 1992. Scheduled flights between Boston and Providence began on June 15, 1992.

In April 1993, Spirit Airlines began scheduled service to Orlando, Fort Lauderdale, and St. Petersburg, Florida. Flights between Atlantic City and Fort Myers, Florida, began in September 1993. Service at Philadelphia began in 1994. During the next five years, Spirit expanded further, increasing service from Detroit and adding service in new markets such as Myrtle Beach, Los Angeles, and New York City.

In the summer of 1994, Spirit Airlines overbooked flights, and 1,400 customers' tickets were canceled. The overbooking occurred because Spirit Airlines had given incorrect instructions to travel agents, causing those tickets not to be valid, even though the customers had paid for the flights. In response to criticism, Spirit Airlines said it would make sure all paid customers would always be able to fly to their destination, even if Spirit Airlines had to book them on a competitor's airline.

In 1996, Janet Patton became Spirit Airlines' first woman pilot. In 1998, she became the first woman captain. At the time Spirit was utilizing DC-9 and MD-80 aircraft.

Spirit initially had their headquarters in Eastpointe, Michigan, formerly East Detroit, in Metro Detroit. It relocated its headquarters in November 1999, moving to Miramar, Florida, in the Miami metropolitan area. Prior to the decision to move the headquarters to Miramar, Spirit considered Atlantic City, New Jersey, and Detroit, Michigan.

2000s
In 2000, the US Federal Aviation Administration (FAA) fined Spirit Airlines $67,000 for violating federal regulations on cabin and seat markings and placards. Discrepancies were found in the marking and placarding of emergency equipment, passenger seats, storage areas and doors on eight of Spirit's DC9 and MD80 aircraft.

In November 2001, Spirit inaugurated service to San Juan, Puerto Rico. They implemented a fully integrated Spanish-language customer service plan, including a website and dedicated reservation line.

In the fall of 2003, Spirit resumed flights to Washington, D.C.'s Ronald Reagan Washington National Airport, which were suspended after the September 11 attacks. Spirit began service to Grand Cayman, San Francisco, and Boston in 2006. In 2007, Spirit filed DOT applications to offer service to Costa Rica, Haiti, the Netherlands Antilles, and Venezuela.

In January 2005, Ben Baldanza was hired as the President of Spirit, with the goal of making the company profitable. In 2006, following an investment by Indigo Partners, Baldanza was elevated to the CEO role and held the position for 10 years. This included a complete transformation of the business model and a public offering in 2011.

In 2006, Spirit exercised options to order 30 Airbus A320-200 aircraft for further expansion. Deliveries began in March 2010.

In June 2008, Spirit Airlines made a WARN (Worker Adjustment and Retraining Notice) application to potentially relocate or lay off hundreds of pilots and flight attendants, and the closure of their San Juan and LaGuardia crew bases. In September 2008, Spirit began placing advertisements on the side of aircraft, overhead bins, tray tables, seatback inserts and bulkheads.

In May 2009, after more than four years of inconclusive negotiations between the airline and the Air Line Pilots Association (ALPA), Spirit pilots overwhelmingly (98% of votes) voted in favor of strike action over compensation, work rules, and benefits. At that time, Spirit pilots were among the lowest-paid Airbus pilots in the United States. On June 12, 2010, Spirit grounded its flights when its unionized pilots walked out on strike, stranding thousands of passengers. This was the first passenger airline strike by American ALPA-represented pilots since Comair in 2001.

On June 15, negotiations between the airline and ALPA resumed. A tentative agreement was reached late in the evening on June 16. The tentative agreement, which Spirit pilots later ratified by a 74%, brought Spirit pilots' compensation and benefits in line with comparable Airbus operators in the US. Flights resumed on June 18.

In 2007, Spirit Plus was rebranded as "Big Front Seat" and business class service was discontinued. For an additional fee, a person could choose "Big Front Seat", or upgrade at the airport. In December 2010, Spirit Airlines introduced the Free Spirit World MasterCard.

2010s
In April 2010, Spirit Airlines became the first U.S. airline to charge passengers for carry-on bags. They were later followed by Allegiant Air and Frontier Airlines.

In April 2012, citing the airline's strict refund policy, Spirit Airlines representative Misty Pinson announced that the airline would not issue a refund to dying veteran Jerry Meekins, who had purchased a non-refundable ticket between Florida and Atlantic City. The 76-year-old Vietnam veteran and Marine tried to get his $197 back after learning his esophageal cancer was terminal and being told by his doctor not to fly. The decision caused outrage among veterans' groups and the general public, some of whom threatened to boycott Spirit unless both a refund and apology were issued. In May, Spirit CEO Ben Baldanza apologized for how the situation was handled and personally refunded Meekins' ticket. The airline made a $5,000 donation to the Wounded Warrior Project in Meekins' name.

In August 2013, Spirit reached an agreement on a new five-year deal with the Transport Workers Union of America, who represent the airline's flight dispatchers.

In November 2014, Morgan Stanley named Spirit the top growth airline pick for investors.

In January 2016, former AirTran CEO Robert L. Fornaro replaced Baldanza as CEO. This prompted rumors of a merger with Frontier Airlines, which would have created the largest ultra-low-cost carrier in the Americas. Fornaro announced the airline would be teaming up with the Disney Institute to "create a common purpose and a fresh set of service standards", and changing policies internally to create a more welcoming environment.

In November 2017, Spirit's on-time performance was second in the country, behind only Delta Air Lines, a significant improvement from December 2015, when it ranked last among thirteen airlines with 68.7% of flights arriving on time. In February 2018, Spirit was the only airline in North America to make the list of the top 10 safest in the world.

In May 2018, Spirit announced that they would be the first ultra-low-cost carrier to fit their aircraft with high-speed WiFi access that started in the fall of 2018. All of their aircraft were expected to be equipped with WiFi by summer 2019.

In October 2019, Spirit Airlines announced plans to move their headquarters to Dania Beach, Florida. The new complex was planned to be around 500,000 square feet and will be equipped with flight simulators. The plans were changed in 2021 for the 6-story headquarters to be around 180,222 square feet, the training facility to be around 100,000 square feet and the parking garage to be around 998 square feet.

In December 2019, Spirit Airlines announced its intention to purchase 100 new Airbus A320neo family aircraft.

2020s
In 2020, due to the COVID-19 pandemic, Spirit Airlines received $334 million in aid in the form of grants and loans via the Coronavirus Aid, Relief and Economic Security Act (CARES). The money was used to fund employees until September 30. In July 2020, the company announced that it would put 20–30% of its employees on leave of absence in October. In August, some pilots and flight attendants agreed to take a voluntary leave of absence or have their work schedule temporarily reduced to avoid layoffs.

In July 2020, a passenger died of COVID-19 on a Spirit Airlines flight. Spirit Airlines claimed it notified the Centers for Disease Control but there was no record of the contact. Passengers on the flight were not informed that they were around an infected individual.

In February 2022, Spirit announced its intention to be acquired by Frontier Airlines pending regulatory approval, with Frontier Airlines stock being the surviving entity. The deal would make the combined airline the fifth largest airline in the U.S. In July 2022, Spirit's shareholders rejected Frontier's offer.

In April 2022, JetBlue proposed to acquire Spirit for $33 per share in cash, equivalent to $3.6 billion. In May, Spirit said its board of directors has decided not to consider JetBlue's proposal. According to Spirit Airlines, JetBlue's proposed acquisition would be unlikely to be approved by the U.S. Department of Justice's Antitrust Division, because it would likely believe that an ultra-low-cost carrier being purchased by a higher-fare airline would increase fares for consumers. Spirit noted that the Antitrust Division is looking into JetBlue's strategic partnership with American Airlines for the same reason.

In July 2022, JetBlue reached an agreement to purchase Spirit for $33.50 per share, with additional inducements for Spirit shareholders. If the deal goes through, the unified company will become the fifth-largest airline based in the United States. , the deal was approved by a majority of the airline's voting shareholders. The Department of Justice has sought to block the deal, taking JetBlue to court over the sale. In legal filings, the Justice Department claims that the merger will result in "higher fares, fewer seats, and harm millions of consumers".

In July–August 2022, Spirit's inflight Internet service, provided by Thales' FlytLIVE, transitioned to a new satellite to provide "the fastest Wi-Fi service of any US-based airline". The SES-17 high-throughput satellite from operator SES provides A320 and A321 passengers across all Spirit routes with connection speeds of up to 400 Mbps throughout their flight.

Corporate affairs

Ownership
Spirit Airlines, Inc., is a Delaware corporation that is publicly traded on the New York Stock Exchange ().

Business trends
The key trends for Spirit Airlines are (years ending December 31):

Headquarters
Spirit has its headquarters at 2800 Executive Way, Miramar, Florida. It moved there from its previous Eastpointe location in 1999.  there were 600 employees located in the office. Chris Sloan of Airways Magazine stated that the building was "nondescript low slung". Sloan added that the interior, prior to a 2014 renovation, was, "To put it charitably, [...] a dump", but that employees felt ownership over the office.

In 2019 the airline announced that it would move to a new headquarters of up to  in the Dania Pointe development in Dania Beach, Florida, spending $250 million. The airline anticipates that it will house 1,000 employees.

Business model
Under CEO Ben Baldanza, Spirit began a transition to an ultra-low-cost carrier, following a fare model involving charging for amenities that are often included in the base ticket price of traditional carriers. Passengers who wanted to customize their itinerary or seat selection paid an add-on fee for each additional feature, which enabled the carrier to earn ancillary revenue in excess of 40% of total revenue. These included having an agent print a boarding pass at check-in versus doing it online or at a kiosk, for any large carry-on or checked bags, progressive fees for overweight bags, selected seat assignments, travel insurance, and more.

Controversy
Spirit Airlines has been the subject of numerous complaints, and to punitive actions by the United States Department of Transportation (DOT). Most of the claims against the company were for allegations of deceptive advertising practices, customer service, and the airline's policies for charging additional fees at the time of purchase:
In November 2011, the DOT fined Spirit $43,900 for alleged deceptive advertising practices. The complaint claimed that the airline had been running an advertising campaign which promoted specific discounted fares on billboards, posters, and Twitter, but did not disclose full details regarding extra fees added onto the advertised rates.
In January 2012, the DOT fined Spirit $100,000 for mishandling of complaints related to its treatment of customers with disabilities.
In 2013, and 2015, the DOT received more passenger complaints about Spirit than any other airline. The rate of complaints was "dramatically higher" than the overall rate for the industry.
On August 3, 2021, Spirit Airlines cancelled 40% of its flights, leaving travelers stranded because it had no arrangements with other airlines to book its passengers on other airlines' flights. Spirit Airlines said, "We're working around the clock to get back on track in the wake of some travel disruptions over the weekend due to a series of weather and operational challenges. We needed to make proactive cancellations to some flights across the network, but the majority of flights are still scheduled as planned." By August 10, the schedule was stabilizing.
In June 2023, a passenger was forced to urinate on the floor of a galley after a flight attendant denied her bathroom access for over two hours. The flight attendant filmed the incident and called the smell of her urine offensive. Meanwhile, the guest pleaded with the crew to allow her to use the bathroom which they continually refused.

Destinations

Spirit currently flies to 83 destinations throughout Central America, the Caribbean, South America, and the United States. , It maintains crew bases at Atlanta, Atlantic City, Chicago–O'Hare, Dallas/Fort Worth, Detroit, Fort Lauderdale, Houston–Intercontinental, Las Vegas, Miami, and Orlando. In 2011, the airline signed an agreement with Air Namibia to allocate 10 Airbus A320-200 aircraft to Hosea Kutako International Airport as it would fill gaps within both airlines.

Fleet

Current fleet
, Spirit Airlines operates an all-A320 and all-A320neo family fleet. A February 2020 fleet plan outlines 293 aircraft planned by 2027. An order of 100 additional aircraft with 50 options was announced in October 2019.

Historical fleet
The following aircraft formerly operated in the Spirit Airlines fleet:

Services

Frequent-flyer program
Spirit Airlines' frequent-flyer program is called Free Spirit.  Spirit has a three-tier frequent flyer status program. The tiers are Free Spirit Member, Silver (Earn 2,000 status qualifying points in a calendar year), and Gold (Earn 5,000 status qualifying points in a calendar year).

Incidents and accidents

 On November 22, 2013, a Spirit Airlines flight landed at Hartsfield-Jackson Atlanta International Airport when a man claimed he had a bomb on board the plane.
 On July 10, 2022, Spirit Airlines Flight 383, an Airbus A320-232, suffered fire and smoke on its left main landing gear wheels during the landing sequence to Runway 28 at Hartsfield-Jackson Atlanta International Airport, Georgia. No injuries were reported and the plane was towed to the gate where passengers safely disembarked. The plane was taken out of service for inspection and maintenance.
 On March 1, 2023, on Spirit Airlines flight 259 bound for Orlando, a battery fire in an overhead bin forced an emergency landing at Jacksonville International Airport. One person suffered minor injuries.

See also
 Air transportation in the United States
 JetBlue

References

External links

1980 establishments in Michigan
2011 initial public offerings
Airlines based in Florida
Airlines established in 1980
Companies based in Broward County, Florida
Companies listed on the New York Stock Exchange
Low-cost carriers
Miramar, Florida
Oaktree Capital Management
Announced mergers and acquisitions

Spirit Airlines


Olaylar

Doğumlar
 3 Eylül - İmparator Go-Sanjō, Japonya'nın geleneksel veraset düzenine göre 71. imparatoru (ö. 1073)

Ölümler
 11 Nisan - III. Romanos, Bizans imparatoru (d. 968)
 tarihi bilinmeyen
 I. Manuçehr, Şirvanşahlar Devleti şahı, Kesrani Hanedanı'nın kurucusu

1034


Fredrik Bergström, né le  à Onsala, est un skipper suédois. Il a remporté la médaille d'argent olympique en 470 en 2020.

Palmarès
 Jeux olympiques de 2020 :
  Médaille d'argent en 470 avec Anton Dahlberg

Notes et références

Voir aussi

Liens externes

Skipper suédois
Skipper aux Jeux olympiques d'été de 2016
Skipper aux Jeux olympiques d'été de 2020
Médaillé d'argent olympique suédois
Naissance en juillet 1990

Fredrik Bergström


Die Ernst-Thälmann-Siedlung ist eine Wohnsiedlung in der Lutherstadt Eisleben im Landkreis Mansfeld-Südharz in Sachsen-Anhalt.

Geografie
Die Siedlung liegt im Südosten des Stadtgebietes und verbindet Helfta mit der Kernstadt Eislebens. Begrenzt wird sie im Nordosten durch die Hallesche Straße und im Südwesten durch die Bahnlinie der Halle-Kasseler Eisenbahn.

Geschichte
Der Stadtteil wurde ab dem Jahr 1951 als Stadterweiterung Eislebens von Nordosten aus errichtet. Es wurden hauptsächlich mehrgeschossige Wohnblöcke errichtet. Schon 1953 standen die ersten Häuser in der Schillerstraße. An der Halleschen Straße wurde das erste Wohnhaus 1954 begonnen. Im Jahr 1959 erbaute man den ersten Dreigeschosser in der Straße des Aufbaus. Da 1970 wegen bergbaubedingten Erdabsenkungen einige Wohnungen in Eisleben und Helfta unbewohnbar wurden, baute man von 1970 bis 1972 am Sonnenweg und in der Raismeser Straße im Südosten des Viertels noch weitere Wohnblöcke mit insgesamt 580 Wohnungen als Ersatz.

Literatur
Verein Mansfelder Berg- und Hüttenleute e.V.: "MANSFELD Die Geschichte des Berg- und Hüttenwesens" ; Band 3: Die Sachzeugen, Eisleben und Bochum, 2008

Siedlung (Städtebau) in Sachsen-Anhalt
Ortsteil von Lutherstadt Eisleben
Ernst Thälmann als Namensgeber

Ernst-Thälmann-Siedlung (Eisleben)


La Academia Nacional de Derecho y Ciencias Sociales de Buenos Aires se fundó en Buenos Aires, Argentina, el 7 de octubre de 1908. Según sus estatutos, sus objetivos son: estudiar las cuestiones relacionadas con el derecho y las ciencias sociales, que se promuevan en su seno o se le consulten; fomentar y difundir el estudio de las ciencias jurídicas y sociales y propender al progreso del país mediante el perfeccionamiento de su régimen legal.

Presidentes

Enlaces externos

 Sitio oficial de la Academia Nacional de Derecho y Ciencias Sociales de Buenos Aires

Derecho de Argentina
Derecho y Ciencias Sociales de Buenos Aires
Academias jurídicas
Organizaciones fundadas en 1908


An Arisaema fargesii in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Samuel Buchet. An Arisaema fargesii in nahilalakip ha genus nga Arisaema, ngan familia nga Araceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Arisaema

Arisaema fargesii


Singern ist ein Ort der Gemeinde Marienheide im Oberbergischen Kreis in Nordrhein-Westfalen.

Lage und Beschreibung
Singern liegt am nordöstlichen Ortsrand von Marienheide im Tal der Wipper. Nachbarorte sind Marienheide, Oberwipper und Griemeringhausen.

Geschichte
Im Jahr 1389 wurde der Ort das erste Mal urkundlich unter der Bezeichnung "Singher" erwähnt. An der Universität Köln studierte zu jener Zeit ein "Arn. de Singher". In der Preußischen Uraufnahme von 1840 sind im Bereich der Ortschaft Singern zwei Wassermühlen verzeichnet. In der topografische Karte (Preußische Neuaufnahme) von 1894 bis 1896 ist eine davon als "Pv. M" (Pulvermühle) beschriftet. 1931 sind beide Mühlenstandorte aus den topografischen Karten verschwunden.

Busverbindungen
Über die im Ort gelegene Haltestelle Wipperweg der Linien 399 (VRS/OVAG) ist Singern an den öffentlichen Personennahverkehr angebunden.

Einzelnachweise

Ortsteil von Marienheide
Ersterwähnung 1389

Singern (Marienheide)


Mehanička olovka je olovka koju ne treba šiljiti jer je sastavljena od uloška (pisaći štapić ili "mina") uklopljenoga u zaštitno kućište s kojim nije vezana. Može se mehanički pomaknuti kad se istroši. Mehaničke olovke se rabe za pisanje s linijama konstantne širine bez potrebe šiljenja. Olovka se radi od olova,a mina od grafita.

Povijest
Conrad Gesner opisao je olovku za držač olova 1565. godine, ali olovo je trebalo ručno prilagoditi da bi se izoštrilo. Najraniji sačuvani primjerak mehaničke olovke pronađen je na olupini HMS-a Pandora, koja je potonula 1791.

Prvi patent za olovku za ponovno punjenje s mehanizmom za pokretanje olova izdan je Sampsonu Mordanu i Johnu Isaacu Hawkinsu u Britaniji 1822. godine. Nakon otkupa Hawkinsovih patentnih prava, Mordan je sklopio poslovno partnerstvo s Gabrielom Riddleom od 1823. do 1837. godine. Mordove olovke tako su obilježene SMGR. Nakon 1837. godine, Mordan je prekinuo partnerstvo s Riddleom i nastavio proizvoditi olovke kao "S. Mordan & Co". Njegova je tvrtka nastavila proizvoditi olovke i širok raspon srebrnih predmeta do Drugog svjetskog rata, kada je tvornica bombardirana.

Između 1822. i 1874. registrirano je više od 160 patenata na različita poboljšanja mehaničkih olovaka. Prva mehanička olovka s opružnim opterećenjem patentirana je 1877. godine, a mehanizam za uvijanje je razvijen 1895. Olovo od 0,9 mm predstavljeno je 1938. godine, a kasnije je slijedio veličine 0,3, 0,5 i 0,7. Na kraju su bili dostupni mehanizmi od 1,3 i 1,4 mm, a sada se proizvode verzije od 0,4 i 0,2.

Slavoljub Penkala prijavio 24. siječnja 1906. patent za automatsku mehaničku olovku.

Mehanička olovka uspjela je u Japanu s nekim poboljšanjima 1915. godine od strane Tokujija Hayakawe, metalca, koji je upravo završio svoje naukovanje. Predstavljen je kao "Ever-Ready Sharp Pencil". Uspjeh nije bio neposredan jer je metalna osovina, koja je bila ključna za dugi životni vijek olovke, bila nepoznata korisnicima. Ever-Ready Sharp počeo se prodavati u ogromnom broju nakon što je tvrtka iz Tokija i Osake izvršila velike narudžbe. Kasnije je tvrtka Tokuji Hayakawa dobila ime po toj olovci: Sharp .

Gotovo u isto vrijeme u SAD-u, Charles R. Keeran razvijao je sličnu olovku koja bi bila preteča većine današnjih olovaka. Keeranov dizajn zasnovan je na čegrtaljkama, dok je Hayakawa zasnovan na vijcima. Ove dvije povijesti razvoja - Hayakawa i Keeran - često se pogrešno kombiniraju u jednu. Keeran je svoju olovnu olovku patentirao 1915. godine  a ubrzo potom dogovorio proizvodnju.  Nakon nekih poboljšanja, njegov dizajn je Wahl Adding Machine Company prodao kao olovku " Eversharp "; do početka 1920-ih Wahl je prodao više od 12 000 000 Eversharpsa.

Neki od proizvođača su: Pentel, Pilot, Tombow, Uni-ball i Zebra iz Japana; Faber-Castell, Lamy, Rotring i Staedtler Njemačke; Koh-i-Noor Hardtmuth iz Češke; Bic iz Francuske; Monami iz Južne Koreje; PaperMate i Parker iz SAD-a; Caran d'Ache iz Švicarske te brojni kineski kao i drugi azijski i europski proizvođači.

Mehaničke olovke su prvi put rabljene u 18. stoljeću, uz niz dizajna patentiranih u 19. i 20. stoljeću.

Izvori

Vanjske poveznice

 Dave's Mechanical Pencils
 Leadholder.com, the Online Drafting Pencil Museum
 The Cult Pens Guide to Mechanical Pencils
 TOZ-Penkala

Pisaći pribor

Mehanička olovka


La  est l'une des douze circonscriptions législatives que compte la préfecture de Hyōgo au Japon. Cette circonscription comptait  électeurs en date du .

Description géographique

La deuxième circonscription de la préfecture de Hyōgo regroupe les arrondissements de Hyōgo, Kita et Nagata de Kobe avec la moitié nord de la ville de Nishinomiya.

Députés

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Chambre des représentants du Japon

Circonscription législative au Japon

Deuxième circonscription de la préfecture de Hyōgo


Olaylar

Doğumlar
 Balbinus, Altı İmparator Yılında (238) Pupienus' la birlikte görev yapan iki Roma imparatorundan biri (ö. 238)
 Pupienus, Altı İmparator Yılında (238) Balbinus'la birlikte görev yapan iki Roma imparatorundan biri (ö. 238)

Ölümler

178


Svjetionik Rt Sućuraj je svjetionik na istočnom rtu otoka Hvara.

Na ovom mjestu već 1874. godine postoji improvizirano svjetlo visoko oko 6 metara, postavljeno na drvenoj konstrukciji uz kapelu sv. Ante Opata. Stari svjetionik i kapela srušeni su u njemačkom bombardiranju 1943. godine. U periodu 1906. – 1908. godine sagrađen je novi svjetionik. Zgrada svjetionika je prizemnica s visokim potkrovljem, tlocrtne dispozicije "L" oblika s prizidanom kvadratnom kulom. Zgrada je jednostavna oblika, pravilne strukture zida, sa skromnim elementima arhitektonske plastike, samo okviri otvora na katu završavaju lučno. Svjetionik se ubraja u skromne primjere tzv. industrijske arhitekture, ali kulturno-povijesno značajan za Sućuraj.

Zaštita
Pod oznakom Z-4946 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro – pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština".

Izvori

Vanjske poveznice

Sućuraj
Zaštićene javne građevine u Splitsko-dalmatinskoj županiji
Građevine u Sućurju

Svjetionik Rt Sućuraj


Les veines émissaires font partie d'un ensemble de veines anastomotiques qui relient les sinus veineux de la base du crâne au système veineux extra-crânien.

Description
Les veines émissaires peuvent traverser directement les os du crâne auquel cas elle porte le nom de l'os traversé :

 veine émissaire occipitale,
 veine émissaire mastoïdienne,
 veine émissaire pariétale.

Soit elles passent par les canaux de la base du crâne souvent sous forme de plexus veineux :

 plexus veineux de la carotide interne,
 plexus veineux du foramen ovale,
 plexus veineux du canal du nerf hypoglosse,
 veines émissaires du foramen déchiré,
 veine émissaire du foramen veineux.

Les veines émissaires sont dépourvues de valves.

Rôle
Dans les veines émissaires, l'absence de valves permet un flux sanguin bidirectionnel, ce qui joue un rôle important pour la régulation thermique du cerveau.

En général, le flux sanguin va de l'externe refroidi dans la zone superficielle du crâne vers l'interne pour refroidir la zone cérébrale, mais ce flux peut être altéré par une augmentation de la pression intracrânienne.

Aspect clinique

Veine émissaire du foramen veineux
La veine émissaire du foramen veineux du fait de ces rapports anatomiques est une voie de propagation infectieuse sensible.

Elle relie le plexus veineux ptérygoïdien au sinus caverneux.

Toute infection ou inflammation du sinus caverneux peut entrainer une thrombose du sinus caverneux et avoir des impacts importants sur les nerfs crâniens (III, IV, V1, V2 et surtout VI) qui passent dans ou le long du sinus. Une propagation supplémentaire de l'infection pouvant conduire à une méningite.

Une veine émissaire notable, la veine de Vésale, traverse le foramen émissaire sphénoïdal inférieur à l'arc zygomatique, reliant le plexus ptérygoïdien au Il s'agit d'une voie importante pour la propagation de l'infection car le nerf crânien VI et la carotide interne traversent le sinus caverneux, les nerfs crâniens III, IV, V1 et V2 passant le long de la paroi latérale du sinus. Une infection ou une inflammation ultérieure du sinus caverneux peut entraîner une thrombose septique du sinus caverneux, entraînant des dommages aux nerfs crâniens contenus à l'intérieur, ainsi qu'une propagation supplémentaire de l'infection conduisant à une méningite .

Rupture d'une veine émissaire
Lors d'un accouchement par ventouse, il peut se produire une blessure rare mais grave par rupture d'une veine émissaire, ceci entraîne une hémorragie sous-galéale.

Voir aussi

 Veine émissaire occipitale

Notes et références

émissaire

Veine émissaire


Un hokora u hokura (祠o神库?) es un pequeño santuario sintoísta bien se encuentran en el recinto de un santuario más grande y popular dedicada a Kami, o en un lado de la calle, la consagración de Kami que no están bajo la jurisdicción de cualquier gran santuario. Dōsojin, menor kami la protección de los viajeros de los malos espíritus, por ejemplo, puede recogerse en un hokora.

Terminología

El término hokora , cree que ha sido una de las primeras palabras de japonés santuario sintoísta , evolucionaron a partir de hokura ( 神库 ) , que literalmente significa "depósito kami", un hecho que parece indicar que los santuarios de las primeras chozas construidas para albergar a unos yorishiro.

Hokora


ආදි බුද්ධ (සංස්කෘත: आदिबुद्ध) යනු වජ්‍රයාන බුදු ධහමට අනුව "පළමු බුදුන්" හෝ "ආදිතම බුදුන් වහන්සේය". මෙම ස්වරූපය සඳහා තවත් පොදු යෙදුමක් වන්නේ ධර්මකාය බුදුන්ය.

නිරුක්තිය
"ආදි" යන්නෙහි තේරුම "පළමු" යන්නයි, එනම් ආදිබුද්ධ යනු ප්‍රථමයෙන් බුදු බව ලබා ගත් තැනැත්තායි. "ආදි" යන්නෙන් "ප්‍රාථමික" යන්න ද අදහස් විය හැක, එය පුද්ගලයෙකු පිළිබඳව සඳහන් කිරීමක් නොව, සියලු සංවේදී ජීවීන් තුළ පවතින අනන්ත ප්‍රඥාවයි.

ඉන්දු-ටිබෙට් බුදු ධහම
ඉන්දු-ටිබෙට් බුදු ධහම තුළ ආදි බුදුන් විස්තර කිරීමට සමන්තබද්‍ර, වජ්‍රධර හෝ කාලචක්‍ර යන යෙදුම් බොහෝ විට භාවිතා වේ. මංජුශ්‍රීනාමසංගීතියට විලාසවජ්‍ර දී ඇති අටුවාවෙන් නිදසුන් වන පරිදි මංජුශ්‍රී ආදි බුදුන් ලෙස දුටු සම්ප්‍රදායක් ද භාරතයේ තිබිණි. විලාසවජ්‍ර සිය අටුවාවේ මෙසේ සඳහන් කරයි.මංජුශ්‍රී යනු දස අදියරෙහි අධිපති වූ බෝසතාණන් වහන්සේ නොවේ. ඒ වෙනුවට ඔහු ද්විත්ව නොවන ඥානයයි (අද්වයඥාන), ඔහු ප්‍රඥාවේ (ප්‍රඥාපාරමිතා) පරිපූර්ණත්වයයි.

ආශ්‍රේයයන්

ආදි බුදුන්


Der Arroyo Carpintería ist ein Fluss in Uruguay.

Er entspringt einige Kilometer nordöstlich von Cerro Colorado und unweit südlich der Quelle des de las Tamberas. Von dort verläuft er auf dem Gebiet des Departamentos Flores in zunächst östliche, dann nordöstliche Richtung und mündet flussabwärts der Einmündung des Arroyo Duraznito als linksseitiger Nebenfluss in den Arroyo de Chamangá.

Einzelnachweise

Fluss im Departamento Flores

Arroyo Carpintería (Arroyo de Chamangá)


Intruzivna stijena nastaje kada magma prodire kroz postojeću stijenu, pri čemu se ispod površine hlađenjem kristalizira i skrutnjava, formirajući pritom magmatske intruzije kao što su batolit, dajk, sklad, lakolit i vulkanski čep.

Intruzija je jedan od dva načina formiranja magmatskih stijena; drugi način je ekstruzija, kao primjerice vulkanska erupcija. Intruziju čini bilo kakvo tijelo intruzivne magmatske stijene nastalo hlađenjem i skrutnjavanjem magme u Zemljinoj kori. Ekstruzija se, nasuprot intruziji, sastoji od ekstruzivne stijene koja nastaje iznad površine Zemljine kore.

Neki geolozi koriste pojam plutonske stijene kao istoznačne s pojmom intruzivnih stijena, dok drugi intruzivne stijene dalje klasificiraju prema veličini kristala u krupnozrnaste plutonske stijene (koje se u pravilu formiraju dublje unutar Zemljine kore u batolit ili štok i srednjezrnaste subvulkanske ili hipoabisalne stijene (koje u se u Zemljinoj kori u pravilu oblikuju na većoj visini kao dajkovi i skladovi).

Izvori

Magmatske stijene
Petrologija magmatskih stijena
Vulkanologija

Intruzivne stijene