Las dos jornadas, o El aguador (título original en francés, Les deux journées, ou Le porteur d'eau) es una ópera en tres actos con música de Luigi Cherubini y libreto en francés de Jean-Nicolas Bouilly. Se estrenó en el Théâtre Feydeau de París el 16 de enero de 1800.

Historia
Adopta la forma de una opéra comique, lo que no significa que el tema sea humorístico, sino que la pieza es una mezcla de diálogo hablado y números musicales. Bouilly afirma que cogió la historia de un incidente en la vida real durante la Revolución francesa pero, por miedo a la censura, trasladó la acción al pasado a 1647 y la época del cardenal Mazarino. La ópera fue representada por vez primera en el Théâtre Feydeau en París el 16 de enero de 1800.

Las dos jornadas a veces está considerada como la ópera con más éxito de Cherubini, aunque las reposiciones han sido raras en los pasados cien años. Esta ópera rara vez se representa en la actualidad; en las estadísticas de Operabase no aparece entre las óperas representadas en el período 2005-2010.

Grabaciones
Les deux journées (Christoph Spering, coro Musicus Köln, Das Neue Orchester, Opus 111, 2002).
Les deux journées (Sir Thomas Beecham, Coro BBC Theatre, Real Orquesta Filarmónica, grabada en 1947, varios relanzamientos).

Referencias

Notas al folleto de las grabaciones arriba mencionadas.

Óperas de 1800
Óperas de Luigi Cherubini
Óperas en francés
Óperas estrenadas en París

Las dos jornadas


Em matemática, uma submersão é uma função diferenciável entre variedades diferenciáveis cuja derivada é sobrejetora em todos os pontos.

Explicitamente,  é uma submersão se

é uma aplicação sobrejetora em todo ponto  de  (onde a notação  representa o espaço tangente de  no ponto ). Equivalentemente,  é uma submersão se ela possui posto constante igual à dimensão de :

Não é preciso que a função  propriamente dita seja sobrejetora, somente sua derivada.

Ver também
Imersão

Bibliografia
 Masahisa Adachi. Embeddings and immersions. 1993. ISBN 9780821846124

Hirsch M. Immersions of manifolds.  Trans. A.M.S. 93 1959 242—276.

Smale, S. A classification of immersions of the two-sphere.  Trans. Amer. Math. Soc.  90  1958 281–290.
Smale, S. The classification of immersions of spheres in Euclidean spaces.  Ann. of Math. (2)  69  1959 327—344.

Wall, C. T. C.: Surgery on compact manifolds. 2nd ed., Mathematical Surveys and Monographs 69, A.M.S.

Topologia diferencial

Submersão (matemática)


An Cyrtopodium lissochiloides in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Frederico Carlos Hoehne ngan Schltr.. An Cyrtopodium lissochiloides in nahilalakip ha genus nga Cyrtopodium, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Cyrtopodium

Cyrtopodium lissochiloides


Kosmos 2360, ruski ELINT (radioelektronsko izviđanje) satelit iz programa Kosmos. Vrste je Celina-2.

Lansiran je 28. srpnja 1998. godine u 9:15 s kozmodroma Bajkonura u Kazahstanu. Lansiran je u nisku orbitu oko planeta Zemlje raketom nosačem Zenit-2 11K77. Orbita mu je 846 km u perigeju i 854 km u apogeju. Orbitne inklinacije je 71,01°. Spacetrackov kataloški broj je 25406. COSPARova oznaka je 1998-045-A. Zemlju obilazi za 101,94 minute.  Pri lansiranju bio je mase kg. Intrinzični sjaj (magnituda) tijela rakete koja je nosila je 2,7 (na udaljenosti od 1000 km, 50% osvijetljena), a maksimalni sjaj (magnituda) je 1,9 (u perigeju, 100% osvijetljena).

Dio serije Celina koja je nosila signalne instrumente.

Izvori
А.Железняков. Энциклопедия "Космонавтика". Хроника освоения космоса. 1998 год. (rus.)
Heavens-above (engl.)
NASA (engl.)
Planet4589.org Tablični prikaz podataka o satelitima (engl.)

Vanjske poveznice
N2YO.com Search Satellite Database
Celes Trak SATCAT Format Documentation (engl.)

Sateliti Kosmos

Kosmos 2360


Proba combinată nordică trambulină mare pe echipe / 4 x 5 km   de la Jocurile Olimpice de iarnă din 2018 de la Pyeongchang, Coreea de Sud a avut loc la 22 februarie 2018 la Alpensia Ski Jumping Centre și Alpensia Cross-Country Skiing Centre.

Program
Orele sunt orele Coreei de Sud (ora României + 7 ore).

Rezultate

Rezultate sărituri cu schiurile
Proba de sărituri a început la ora 16:30.

Rezultate 4x5 km
Cursa de 4x5 km a avut loc la ora 19:20.

Referințe

Combinata nordică la Jocurile Olimpice de iarnă din 2018

Combinata nordică la Jocurile Olimpice de iarnă din 2018 - Trambulină mare pe echipe / 4 x 5 km (masculin)


Sandomir may refer to:

 Richard Sandomir, American journalist
 Sandomierz, a town in south-eastern Poland

Sandomir


Muğlaspor, Muğla ilinde 1967 yılında kurulmuş bir spor kulübü. Bölgesel Amatör Lig'de 9.Bölge 3.Grup'ta mücadele etmektedir.

Tarihçe
1966-1970 yılları arasında Muğla Valiliğinde bulunan Hasan Orhan Basa'nın önderliğinde 16 Haziran 1967 tarihinde Muğlaspor'u Kurma ve Yaşatma Derneği oluşturularak kurulma yolunda ilk adım atılmıştır. 22 Haziran 1967 tarihinde Gençlik Spor Kulübü (kuruluşu: 10 Temmuz 1940), Yılmazspor Kulübü (kuruluş: 16 Ekim 1951) ve 1963'te kurulan Yolspor Gençlik Kulübü'nün kendilerini feshetmelerinden sonra, derneğin yaptığı toplantı sonucu Muğlaspor kurulmuştur.

30 Haziran 1967 tarihinde Beden Terbiyesi Genel Müdürlüğü'nün kabulüyle 1967-68 sezonunda 3. Lig'de mücadele etmeye başlamıştır. Son 2 sezonda mali sıkıntılar içine düşen kulüp, 2 kere küme düşerek 2. Lig'den Amatör Lig'e düşmüştür.
Kulüp 27.05.1973 tarihinde 3. ligden düşmüş, 1977-78, 1978-79, 1979-80, 1980-1981 futbol sezonlarında Türkiye amatör futbol şampiyonasında final grubu maçları oynayarak ilk dört takımdan biri olmuştur. 1980-81 sezonunda Türkiye Amatör Futbol 2'incisi olmuş, ödüllendirilerek 27.06.1981 tarihinde 2. Lige alınmıştır. 1994-1995 futbol sezonu sonunda ise 2. Ligden tekrar 3. lige düşmüş, 1995-96 futbol sezonunda 3. ligden 2. Lige çıkmıştır. 1996-97 futbol sezonunda 2. Ligden tekrar 3. lige düşmüştür ve 2001-2002 sezonunda 2 lig B kategorisine yükselmiştir. 2007-08 sezonunda Süper Amatör'e düşen Muğlaspor 2008-09 sezonunda şampiyon olarak tekrar 3. Lige yükselmiş, 2009-10 sezonunda Bölgesel Amatör Lig'e düştü.2015-2016 sezonunda Bölgesel Amatör Lig 10. Grup'ta şampiyon olup Kütahyaspor'la oynadığı play-off maçını penaltılarla kaybetmesine rağmen Sultangazispor'la oynadığı ikinci play-off maçını penaltılarla kazanarak tekrar 3. Lig'e yükseldi.

Kadro

Lig mücadeleleri
 1. Lig: 15 sezon
1981-1995, 1996-1997
 2. Lig: 5 sezon
2002-2007
 3. Lig: 19 sezon
1967-1973, 1995-1996, 1997-2002, 2007-2008, 2009-2010, 2016-2021
 Bölgesel Amatör Lig: 8 sezon
2010-2016, 2021-
 Amatör Lig: 9 sezon
1973-1981, 2008-2009

Başarıları

 3. Lig:

Şampiyonluk (2): 1995-1996, 2001-2002

Geçmiş Yıllardaki Performansı

Kupa Tarihçesi

Erkek Voleybol Takımı
Muğlaspor (erkek voleybol takımı), 2021-22 sezonunda Türkiye Erkekler Voleybol Bölgesel Ligi'nde mücadele edecektir.

Dış bağlantılar
  TFF Resmi Site - Muğlaspor
  Transfermarkt - Muğlaspor

Muğla'daki spor kulüpleri
Türkiye'deki futbol kulüpleri
1967'de kurulan futbol kulüpleri

Muğlaspor


YSU may refer to:

 Yanshan University, Qinhuangdao, Hebei, China
 Yerevan State University, Yerevan, Armenia
 Yogyakarta State University, Yogyakarta, Indonesia
 Yonsei University, Seoul, South Korea
 Youngsan University, Busan, South Korea
 Youngstown State University, Youngstown, Ohio, United States
 IATA code for Summerside Airport, Prince Edward Island, Canada

YSU


Historiebogen er en dansk serie af undervisningsfilm i ni afsnit fra 1974 instrueret af Jannik Hastrup og Li Vilstrup.

Afsnit

Eksterne henvisninger

Noter

Undervisningsfilm fra Danmark
Dokumentarserier fra Danmark
Danske tv-serier fra 1970'erne

Historiebogen


Zell am Ziller este un sat în districtul Schwaz al landului austriac Tirol. Numele său provine de la râul Ziller.

Populație

Facilități sportive
Stațiunea de schi Zillertal s-a format în anul 2000 prin fuziunea stațiunilor de schi din Zell, Gerlos și Königsleiten și este cea mai mare stațiune de schi din valea Ziller. Aici se poate ajunge cu telecabina Rosenalmbahn și, începând din sezonul 2010/2011, cu telecabina Karspitzbahn, a cărui stație din vale este situată în satul Zell. Mai multe companii de transport cu autobuzul operează în Zell am Ziller în timpul sezonului de schi. Atunci când nu există acolo suficientă zăpadă, sunt organizate trasee de schi pe valea Zillerului.

Note

Localități din Tirol

Zell am Ziller


UTC+10 er betegnelsen for den tidszone hvor klokken er 10 timer foran UTC.

UTC+10 bruges som standardtid (vinter på den sydlige halvkugle)
 Dele af Australien (Australian Capital Territory, delstaterne New South Wales (undtaget byen Broken Hill og øen Lord Howe Island), Tasmanien, Victoria)

UTC+10 bruges året rundt

Asien
 I dele af Rusland (Khabarovsk kraj, 3 centrale distrikter i Republikken Sakha (Jakutien) herunder Nysibiriske øer, Jødiske autonome oblast, Primorskij kraj) hvor tiden kaldes Vladivostok tid eller MSK+7 da tidszonen er 7 timer foran Moskva tid

Oceanien
 Guam (hører under USA)
 Nordmarianerne (hører under USA)
 Dele af Mikronesien (delstaterne Chuuk og Yap)
 Papua Ny Guinea
 Dele af Australien (delstaten Queensland)

Antarktis
 Nogle baser på Antarktis

Tidszoner

UTC+10


Polimixinele reprezintă o clasă de antibiotice utilizate în tratamentul infecțiilor bacteriene produse de bacterii Gram-negative. Cele două polimixine utilizate în terapie sunt polimixina B și colistina (sau polimixina E). Mecanismul de acțiune este predominant prin distrugerea membranei celulare bacteriene. Sunt compuși naturali produși de specia  Paenibacillus polymyxa.

Utilizări medicale
Din cauză că sunt toxice pentru sistemul nervos și rinichi, polimixinele sunt folosite doar ca antibiotice de rezervă (doar pentru infecții grave cauzate de microorganisme multi-rezistente). Se utilizează în infecții cauzate de Pseudomonas aeruginosa sau de specii de Enterobacteriaceae secretoare de carbapenemaze.

Structură chimică

Note

Vezi și
 Daptomicină

Polimixină


As competições de Taekwondo nos Jogos Olímpicos de Verão de 2024 em Paris, na França estão programadas para acontecerem entre os dias  7 a 10 de agosto no Grand Palais. 128 lutadores, com distribuição igualitária entre homens e mulheres, competirão em oito categorias de peso diferentes (quatro por gênero) nos Jogos, mesma quantidade das edições anteriores desde Pequim 2008. Cada categoria de peso é composta por dezesseis lutadores de taekwondo; no entanto, esse número pode aumentar se mais atletas forem convidados e selecionados da Equipe Olímpica de Refugiados.

Qualificação

A competição de taekwondo contará com um total de 128 atletas (64 homens e 64 mulheres) em oito categorias de peso diferentes, mesma quantidade das edições anteriores desde Pequim 2008. Cada Comitê Olímpico Nacional (CON) pode inscrever no máximo oito atletas, com um por categoria de peso corporal e quatro por gênero.

A janela de qualificação inicia com as cinco vagas concedidas aos melhores praticantes em cada uma das oito classes de peso (quatro por gênero) através do ranking olímpico da Federação Mundial de Taekwondo (WTF) e outra vaga ao mais alto de cada categoria de peso com base no pontos de mérito acumulados no WT Grand Slam Champions Series, programado para os dias 16 a 17 de dezembro de 2023 em Wuxi, China. No início da temporada de 2024, cinco torneios continentais de qualificação oferecerão a maioria das vagas aos dois melhores lutadores de cada categoria de peso da África, Américas, Ásia e Europa; e aos mais bem classificados da Oceania.

O CON que tiver pelo menos dois lutadores de taekwondo feminino ou masculino através do ranking é considerado inelegível para participar do respectivo Torneio de Qualificação Continental, a menos que renuncie às vagas obtidas. Este caminho também se aplica à nação sede, França, com sua reserva de duas vagas masculinas e femininas (uma em cada categoria de peso). Mais quatro vagas terão direito aos CONs elegíveis interessados em ter seus praticantes de taekwondo competindo em Paris 2024 por meio do Convite da Comissão Tripartite.

Calendário

Resumo de medalhas

Tabela de Medalhas

Medalhistas

 Feminino

Veja Também

 Taekwondo nos Jogos Asiáticos de 2022
 Taekwondo nos Jogos Pan-Americanos de 2023

Ligações externas

  – ITTF

Eventos de Taekwondo nos Jogos Olímpicos de Verão de 2024
Taekwondo nos Jogos Olímpicos


Checkmate (often shortened to mate) is any game position in chess and other chess-like games in which a player's king is in check (threatened with ) and there is no possible escape. Checkmating the opponent wins the game.

In chess, the king is never actually captured—the player loses as soon as the player's king is checkmated. In formal games, it is usually considered good etiquette to resign an inevitably lost game before being checkmated.

If a player is not in check but has no legal moves, then it is stalemate, and the game immediately ends in a draw. A checkmating move is recorded in algebraic notation using the hash symbol "#", for example: 34.Qg3#.

Examples
A checkmate may occur in as few as two moves on one side with all of the pieces still on the board (as in fool's mate, in the opening phase of the game), in a middlegame position (as in the 1956 game called the Game of the Century between Donald Byrne and Bobby Fischer), or after many moves with as few as three pieces in an endgame position.

Etymology

The term checkmate is, according to the Barnhart Etymological Dictionary, an alteration of the Persian phrase "shāh māt" () which means "the King is helpless". Persian "māt" applies to the king but in Sanskrit "māta", also pronounced "māt", applied to his kingdom "traversed, measured across, and meted out" thoroughly by his opponent; "māta" is the past participle of "mā" verbal root. Others maintain that it means "the King is dead", as chess reached Europe via the Arab world, and Arabic māta () means "died" or "is dead". Moghadam traced the etymology of the word mate. It comes from a Persian verb mandan (), meaning "to remain", which is cognate with the Latin word  and the Greek menō (, which means "I remain"). It means "remained" in the sense of "abandoned" and the formal translation is "surprised", in the military sense of "ambushed". "Shāh" () is the Persian word for the monarch. Players would announce "Shāh" when the king was in check. "Māt" () is a Persian adjective for "at a loss", "helpless", or "defeated".  So the king is in mate when he is ambushed, at a loss, helpless, defeated, or abandoned to his fate.

In modern Persian, the word mate depicts a person who is frozen, open-mouthed, staring, confused and unresponsive.  The words "stupefied" or "stunned" bear close correlation.  So a possible alternative would be to interpret mate as "unable to respond".  A king being in mate (shah-mat) then means a king is unable to respond, which would correspond to there being no response that a player's king can make to the opponent's final move. This interpretation is much closer to the original intent of the game being not to kill a king but to leave him with no viable response other than surrender, which better matches the origin story detailed in the Shahnameh.

In modern parlance, the term checkmate is a metaphor for an irrefutable and strategic victory.

History
In early Sanskrit chess ( 500–700), the king could be  and this ended the game. The Persians (c. 700–800) introduced the idea of warning that the king was under attack (announcing check in modern terminology).  This was done to avoid the early and accidental end of a game. Later, the Persians added the additional rule that a king could not be moved into check or left in check. As a result, the king could not be captured, and checkmate was the only decisive way of ending a game.

Before about 1600, the game could also be won by capturing all of the opponent's pieces, leaving just a bare king. This style of play is now called annihilation or robado. In Medieval times, players began to consider it nobler to win by checkmate, so annihilation became a half-win for a while, until it was abandoned.

Two major pieces

Two  (queens or rooks) can easily  checkmate on the edge of the board using a technique known as the ladder checkmate. The process is to put the two pieces on adjacent  or  and force the king to the side of the board by using one piece to check the king and the other to cut it off from going up the board. In the illustration, White checkmates by forcing the Black king to the edge, one row at a time. The ladder checkmate can be used to checkmate with two rooks, two queens, or a rook and a queen.

Basic checkmates
There are four fundamental checkmates when one side has only their king and the other side has only the minimum  needed to force checkmate, i.e. (1) one queen, (2) one rook, (3) two bishops on opposite-colored squares, or (4) a bishop and a knight. The king must help in accomplishing all of these checkmates.  If the winning side has more material, checkmates are easier.

The checkmate with the queen is the most common, and easiest to achieve. It often occurs after a pawn has queened. A checkmate with the rook is also common, but a checkmate with two bishops or with a bishop and knight occurs infrequently. The two-bishop checkmate is fairly easy to accomplish, but the bishop and knight checkmate is difficult and requires precision.

King and queen

The first two diagrams show representatives of the basic checkmate positions with a queen, which can occur on any edge of the board. Naturally, the exact position can vary from the diagram. In the first of the checkmate positions, the queen is directly in front of the opposing king and the white king is protecting its queen. In the second checkmate position, the kings are in opposition and the queen mates on the  (or ) of the king.

With the side with the queen to move, checkmate can be forced in at most ten moves from any starting position, with optimal play by both sides, but usually fewer moves are required. In positions in which a pawn has just promoted to a queen, at most nine moves are required.

In the position diagrammed, White checkmates easily by confining the black king to a rectangle and shrinking the rectangle to  the king to the edge of the board:

1. Qf6 Kd5 2. Qe7 Kd4 3. Kc2 Kd5 4. Kc3 Kc6 5. Kc4 Kb6 6. Qd7 Ka6 7. Qb5+ Ka7 8. Kc5 Ka8 9. Kc6 Ka7 10. Qb7

Avoid stalemate
The winning side must be careful to not stalemate the opposing king, whereas the defender would like to get into such a position. There are five general types of stalemate positions that can occur, which the stronger side must avoid. The first two are more common.

King and rook

The first diagram shows the basic checkmate position with a rook, which can occur on any edge of the board. The black king can be on any square on the edge of the board, the white king is in opposition to it, and the rook can check from any square on the rank or file (assuming that it cannot be captured). The second diagram shows a slightly different position where the kings are not in opposition but the defending king must be in a corner.

With the side with the rook to move, checkmate can be forced in at most sixteen moves from any starting position.  Again, see Wikibooks – Chess/The Endgame for a demonstration of how the king and rook versus king mate is achieved.

In the third diagram position, White checkmates by confining the black king to a rectangle and shrinking the rectangle to force the king to the edge of the board:

1. Kd3+ Kd5 2. Re4 Kd6 3. Kc4 Kc6 4. Re6+ Kc7 5. Kc5 Kd7 6. Kd5 Kc7 7. Rd6 Kb7 8. Rc6 Ka7 9. Kc5 Kb7 10. Kb5 Ka7 11. Rb6 Ka8 12. Kc6 Ka7 13. Kc7 Ka8 14. Ra6# (second checkmate position, rotated).

Avoid stalemate

There are two stalemate patterns:

King and two bishops

The two bishops checkmate is the checkmate of a lone king by the opponent's two bishops and king.
The superior side is able to  the lone king into a corner and  using the two bishops and king collaboratively. The only stipulation is that the two bishops must move on opposite-colored squares. Accomplishing the mate requires a maximum of 19 moves.

The king and bishops cooperate to drive the enemy king to an edge of the board, and then into a corner to deliver the mate. "The process, though a bit lengthy, is fascinating because it gives us a glimpse of the power of the two bishops on the open board."

Three basic checkmate positions are possible via the two bishops checkmate. The first is a checkmate in the corner. The second position is a checkmate on a side square next to the corner square (this position can theoretically occur anywhere along an edge, but can only be forced adjacent to a corner). With the side with the bishops to move, checkmate can be forced in at most nineteen moves, except in some very rare positions (0.03% of the possible positions). The third checkmate position is possible but not forceable.

It is not too difficult for two bishops to force checkmate, with the aid of their king. Two principles apply:

In the position from Seirawan, White wins by first forcing the black king to the side of the board, then to a corner, and then checkmates. It can be any side of the board and any corner. The process is:

1. Ke2 Ke4 (Black tries to keep his king near the center) 2. Be3 Ke5 (forcing the king back, which is done often) 3. Kd3 Kd5 4. Bd4 Ke6 5. Ke4 Kd6 (Black tries a different approach to stay near the center) 6. Bc4 (White has a fine position; the bishops are centralized and the king is active) 6... Kc6 (Black avoids going toward the side) 7. Ke5 Kd7 (Black is trying to avoid the a8-corner) 8. Bd5 (keeping the black king off c6) 8... Kc7 9. Bc5 Kd7 10. Bd6! (an important move that forces the king to the edge of the board) 10... Ke8 (Black is still avoiding the corner) 11. Ke6 (now the black king cannot get off the edge of the board) 11... Kd8 12. Bc6 (forcing the king toward the corner) 12... Kc8 (Black's king is confined to c8 and d8; the white king must cover a7 and b7) 13. Kd5 (13. Ke7 is stalemate) 13... Kd8 14. Kc5 Kc8 15. Kb6 Kd8 (now White must allow the king to move into the corner) 16. Bc5 Kc8 17. Be7! (an important move that forces the king toward the corner) 17... Kb8 18. Bd7! (the same principle as the previous move) 18... Ka8 19. Bd8 (White must make a move that gives up a tempo; this move is such a move, along with Bc5, Bf8, Be6, or Ka6) 19... Kb8 20. Bc7+ Ka8 21. Bc6# (as the first diagram in this section).

This is not the shortest forced checkmate from this position. Müller and Lamprecht give a fifteen-move solution; however, it contains an inaccurate move by Black (according to endgame tablebases).

Avoid stalemate

One example of a stalemate is this position, where 1.Kb6 (marked with the x) would be stalemate.

King, bishop and knight

Of the basic checkmates, this is the most difficult one to , because these two pieces cannot form a linear barrier to the enemy king from a distance. Also, the checkmate can be forced only in a corner that the bishop controls.

Two basic checkmate positions are shown with a bishop and a knight, or the bishop and knight checkmate. The first position is a checkmate by the bishop, with the black king in the corner. The bishop can be on other squares along the diagonal, the white king and knight have to be on squares that attack g8 and h7. The second position is a checkmate by the knight, with the black king on a side square next to the corner. The knight can be on other squares that check the black king. The white king must be on a square to protect the bishop and cover a square not covered by the knight.

With the side with the bishop and knight to move, checkmate can be forced in at most thirty-three moves from any starting position, except those in which the defending king is initially forking the bishop and knight and it is not possible to defend both. However, the mating process requires accurate play, since a few errors could result in a draw either by the fifty-move rule or stalemate.

Opinions differ as to whether or not a player should learn this checkmate procedure.  James Howell omits the checkmate with two bishops in his book because it rarely occurs but includes the bishop and knight checkmate. Howell says that he has had it three times (always on the defending side) and that it occurs more often than the checkmate with two bishops.  On the other hand, Jeremy Silman includes the checkmate with two bishops but not the bishop plus knight checkmate because he has had it only once and his friend John Watson has never had it. Silman says: "... mastering it would take a significant chunk of time. Should the chess hopeful really spend many of his precious hours he's put aside for chess study learning an endgame he will achieve (at most) only once or twice in his lifetime?"

Avoid stalemate

This position is an example of a stalemate, from the end of a 1966 endgame study by A. H. Branton. White has just moved 1.Na3+? If Black moves 1...Kc1!, then White must move his bishop to save it because if the bishop is , the position is a draw because of the  rule.  But after any bishop move, the position is a stalemate.

Common checkmates

Back-rank mate

A back-rank checkmate is a checkmate delivered by a rook or queen along a back rank (that is, the row on which the pieces [not pawns] stand at the start of the game) in which the mated king is unable to move up the board because the king is blocked by friendly pieces (usually pawns) on the second rank. An example of a back-rank checkmate is shown in the diagram. It is also known as the corridor mate.

Scholar's mate

The scholar's mate (also known as the four-move checkmate) is the checkmate achieved by the moves:

1. e4 e5 2. Qh5 Nc6 3. Bc4 Nf6?? 4. Qxf7#

The moves might be played in a different order or in slight variation, but the basic idea is the same: the queen and bishop combine in a simple mating attack on f7 (or f2 if Black is performing the mate). There are also other ways to checkmate in four moves.

Fool's mate

The fool's mate, also known as the two-move checkmate, is the quickest possible checkmate. A prime example consists of the moves:

1. f3 e5 2. g4 Qh4#

resulting in the position shown. (The pattern can have slight variations, for example White might play f4 instead of f3 or move the g-pawn first, and Black might play ...e6 instead of ...e5.)

Smothered mate

A smothered mate is a checkmate delivered by a knight in which the mated king is unable to move because it is surrounded (or smothered) by its own pieces.

The mate is usually seen in a corner of the board, since fewer pieces are needed to surround the king there. The most common form of smothered mate is seen in the adjacent diagram. The knight on f7 delivers mate to the king on h8 which is prevented from escaping the check by the rook on g8 and the pawns on g7 and h7. Similarly, White can be mated with the white king on h1 and the knight on f2. Analogous mates on a1 and a8 are rarer, because  castling is more common as it safely places the king closer to the corner compared to  castling.

Rare checkmates

In some rare positions it is possible to force checkmate with a king and knight versus a king and pawn.

Stamma's mate

In the diagram showing Stamma's mate (named for Philipp Stamma), White to move wins:
 1. Nb4+ Ka1
 2. Kc1 a2
 3. Nc2#

White also wins if Black is to move first:
 1... Ka1
 2. Nc1 a2
 3. Nb3#

This checkmate occurred in Jesús Nogueiras–Maikel Gongora, 2001 Cuban Championship (see diagram), which proceeded:

 81. Kc2 Ka1
 82. Nc5 Ka2
If 82...a2 then 83.Nb3#.
 83. Nd3
Reaching the position in the first diagram, with Black to move.
 83... Ka1
 84. Nc1
Black resigned here; play would have continued 84...a2 85.Nb3#.

A similar position with the knight on d2 is more than 500 years old, identified as "Partito n. 23" by Luca Pacioli, in his MS De ludo scachorum (Latin for "The game of chess"), dated 1498 and recently reprinted (Gli scacchi) by Aboca Museum Edizioni.

1. Nf3 Ka1
2. Nd4 Ka2
3. Ne2 Ka1
4. Nc1 a2
5. Nb3#

Unusual mates
There are also positions in which a king and a knight can checkmate a king and a bishop, knight, or rook; or a king and a bishop can checkmate a king with a bishop on the other color of squares or with a knight, but the checkmate cannot be forced if there is no other material on the board (see the diagrams for some examples). Nevertheless, it keeps these  combinations from being ruled a draw because of "insufficient mating material" or "impossibility of checkmate" under the FIDE rules of chess. The U.S. Chess Federation rules are different. In a typical position with a  versus a minor piece, a player would be able to claim a draw if they have a limited amount of time left.

Two and three knights
Two knights

It is impossible to force checkmate with a king and two knights, although checkmate positions are possible (see the first diagram). In the second diagram, if Black plays 1...Ka8 White can checkmate with 2.Nbc7#, but Black can play 1...Kc8 and escape the threat. The defender's task is easy – he simply has to avoid moving into a position in which he can be checkmated on the next move, and he always has another move available in such situations.

In the third diagram, one knight is guarding c1, leaving the other knight to try to checkmate. After 1.Ndc3+ Ka1, White needs to get the knight on e2 to c2. But if White plays 2.Nd4, Black is stalemated.

Under some circumstances, two knights and a king can force checkmate against a king and pawn (or rarely more pawns). The winning plan, quite difficult to execute in practice, is to blockade the enemy pawn(s) with one of the knights, maneuver the enemy king into a stalemated position, then bring the other knight over to checkmate. (See Two knights endgame.)

Three knights

Three knights and a king can force checkmate against a lone king within twenty moves (assuming that the lone king cannot quickly win a knight).  These situations are generally only seen in chess problems, since at least one of the knights must be a promoted piece, and there is rarely a reason to promote a pawn to a piece other than a queen (see Underpromotion).

See also

Notes

References

Bibliography

 (1981 paperback)

Rules of chess

Chess terminology
Chess endgames
Chess theory
Victory

Checkmate


Montaudin ist eine französische Gemeinde mit  Einwohnern (Stand ) im Département Mayenne in der Region Pays de la Loire. Sie gehört zum Arrondissement Mayenne und zum Kanton Gorron.

Bevölkerungsentwicklung

Literatur
 Le Patrimoine des Communes de la Mayenne. Flohic Editions, Band 2, Paris 2002, ISBN 2-84234-135-X, S. 505–506.

Weblinks

Ort in Pays de la Loire

Ersterwähnung im 12. Jahrhundert

Montaudin


Vila Alina Știrbei din Sinaia este un monument istoric aflat pe teritoriul orașului Sinaia.

Note

Monumente istorice din județul Prahova
Sinaia
Clădiri și structuri din 1875

Vila Alina Știrbei din Sinaia


Oreste Arbo y Blanco (Concepción, Corrientes, 13 de diciembre de 1865 - Buenos Aires, 5 de diciembre de 1922) fue un militar y político argentino. Fue el noveno Gobernador del Territorio Nacional del Chaco, desde la Organización de los Territorios Nacionales de 1884(Ley 1532), entre el  al  (1 período). También se desempeñó como Intendente Municipal de Corrientes.

Biografía
Oreste Arbo y Blanco ingresó al ejército argentino se desempeñó en distintas campañas, y alcanzó el rango de capitán. Se desempeñó como secretario del distrito militar Resistencia desde junio de 1909 a julio de 1911, al triunfar el Radicalismo y luego de ser intervenida la provincia de Corrientes, siendo designado el 23 de julio de 1918 Intendente Municipal de Corrientes.

Luego de retirarse del ejército, durante su estadía en Corrientes y participó en la Unión Cívica Radical.

Posteriormente el Presidente de la Nación, Dr. Hipólito Yrigoyen, lo designó el 30 de septiembre de 1920, gobernador del territorio nacional del Chaco, funciones que desempeñó hasta su muerte, en diciembre de 1922.

Durante su gestión se realizó la construcción de muelles y depósitos en el Puerto Barranqueras, la reconstrucción de caminos que permitió la unión de los pueblos del interior con Resistencia ampliación de nuevas líneas ferroviarias y la terminación de las obras del ramal hasta Avia Terai, para ampliar así la colonización de las tierras pertenecientes al Estado. Tramitó la creación de nuevas colonias y pueblos ante el Ministerio de Agricultura.

En 1921 promulgó un decreto que disponía la entrega de solares y quintas en los nuevos centros urbanos: Avia Terai, Campo Largo, Corzuela, Charata, Fortín Warnes, General Pinedo, Las Breñas, Machagai, Presidencia de la Plaza entre otros. Se crearon varios pueblos Juzgados de Paz, Registros Civiles, oficinas estatales de Correos y Telégrafos y centros de salud.

Referencias

Enlaces externos
Biografía

Oficiales de ejército de Argentina
Fallecidos en Buenos Aires
Gobernadores del Territorio Nacional del Gran Chaco
Personas de Concepción (Corrientes)

Oreste Arbo y Blanco


سمي أيضا بيوم الثعالب

سبب القتال
أن بسطام بن قيس والحوفزان بن شريك ومفروق بن عمرو ساروا في جمع من بني شيبان إلى بلاد تميم، فاغاروا على الثعالبة (بنو ثعلبة بن يربوع، بنو ثعلبة بن سعد بن ذبيان، بنو ثعلبة بن عدي بن قران، بنو ثعلبة بن سعد بن ضبة بن إد) وكانوا متجاورين بصحراء فلج، فاستاقوا إبلهم. فركبت إليهم بنو مالك بن زيد مناة وفي مقدمتهم عتيبة بن الحرث بن شهاب اليربوعي وفرسان بني يربوع ومعه من رؤساء تميم الأحيمر بن عبد الله وأسيد بن جباة وحر بن سعد ومالك بن نويرة، وساروا في أثر بني شيبان فادركوهم بغبيط المدرة فقاتلوهم وصبر الفريقان، ثم انهزمت بني شيبان واستعادت بني تميم ما كانوا غنموه من أموالهم، وقتلت بني شيبان أبو مرحب ربيعة بن حصين، وألحّ عتيبة بن الحرث على بسطام بن قيس فأدركه، فقال له: استأسر أبا الصهباء فأنا خير لك من الفلات والعطش، فاستأسر له بسطام.

فقال بنو ثعلبة لعتيبة: إن أبا مرحب قد قتل وقد أسرت بسطامًا وهو قاتل مليل وبجير ابني أبي مليل ومالك بن حطان وغيرهم فاقتله. قال: إني معيل وأنا أحب اللبن. قالوا: إنك تفاديه فيعود فيحاربنا مالنا فأبى عليهم وسار به إلى بني عامر بن صعصعة لئلا يؤخذ فيقتل وإنما قصد عامرًا لأن عمته خولة بنت شهاب كانت ناكحًا فيهم

فقال مالك بن نويرة في ذلك: لله عتّاب بن ميّة إذا رأى...إلى ثأرنا في كفّه يتلدّد، أتحيي امرًا أردى بجيرًا ومالكًا...وأتوى حريثًا بعدما كان يقصد، ونحن ثأرنا قبل ذاك ابن أمّه...غداة الكلابيّين والجمع يشهد، ولما توسط عتيبة بيوت بني عامر صاح بسطام: واشيباناه! ولا شيبان لي اليوم! فبعث إليه عامر بن الطفيل: إن استطعت أن تلجأ إلى قبتي فافعل فإني سأمنعك وإن لم تستطع فاقذف نفسك في الركي. فأتى عتيبة تابعه فأخبره بذلك فأمر ببيته فقوض. فركب فرسه وأخذ سلاحه ثم أتى مجلس بني جعفر وفيه عامر بن الطفيل الغنوي فحياهم وقال: يا عامر قد بلغني الذي أرسلت به إلى بسطام فأنا مخيرك فيه خصالًا ثلاثًا. فقال عامر: وما هي، قال: إن شئت فأعطني خلعتك وخلعة أهل بيتك حتى أطلقه لك فليست خلعتك وخلعة أهل بيتك بشر من خلعته وخلعة أهل بيته. فقال عامر: هذا لا سبيل إليه. قال عتيبة: ضع رجلك مكان رجله فلست عندي بشر منه. فقال: ما كنت لأفعل، قال عتيبة: تتبعني إذا جاوزت هذه الرابية فتقارعني عنه على الموت. فقال عامر: هذه أبغضهن إلي. فانصرف به عتيبة إلى بني عبيد بن ثعلبة فرأى بسطام مركب أم عتيبة رثًا فقال: يا عتيبة هذا رحل أمك قال: نعم. قال: ما رأيت رحل أم سيدٍ قط مثل هذا. فقال عتيبة: واللات والعزى لا أطلقك حتى تأتيني أمك بحدجها وكان كبيرًا ذا ثمن كثيرٍ وهذا الذي أراد بسطام ليرغب فيه فلا يقتله. فأرسل بسطام فأحضر حدج أمه وفادى نفسه بأربعمائة بعير وقيل: بألف بعير وثلاثين فرسًا وهودج أمه وحدجها وخلص من الأسر. فلما خلص من الأسر أذكى العيون على عتيبة وإبله فعادت إليه عيونه فأخبروه أنها على أرباب فأغار عليها وأخذ الإبل كلها وما لهم معها.

مصادر
1.^ سبائك الذهب في معرفة قبائل العرب للسويدي، دار الكتب العلمية، بيروت، لبنان.

2.^ الكامل في التاريخ لابن الأثير.

غ

يوم الغبيط


Rhigiophylleae, tribus zvončikovki, dio potporodice Campanuloideae. Sastoji se od 2 roda sa ukupno 3 vrste iz Južne Afrike

Rodovi
 Rhigiophyllum Hochst. (1 sp.)
 Siphocodon Turcz. (2 spp.)

Izvori

Zvončike

Rhigiophylleae


The Redhead from Wyoming is a 1953 American Western film produced by Leonard Goldstein and directed by Lee Sholem. It stars Maureen O'Hara as a saloon proprietress who becomes embroiled in a range war and Alex Nicol as the sheriff who tries to prevent it. The supporting cast includes William Bishop as a politician who provokes the war and Alexander Scourby as a prominent cattle rancher.

Plot
The film begins with scenes of life in Wyoming Territory, where new settlers join the cattle business by finding stray, unbranded cattle, called "mavericks", on public land. The narrator explains that established ranchers use the "Maverick Act" against the settlers, while "sharp-witted men" take advantage of the resulting conflict. After this introduction, Jim Averell (Bishop) is shown exhorting settlers to elect him governor to defend them against cattle barons such as Reece Duncan (Scourby). When Averell's speech is over, the famous stage performer Kate Maxwell (O'Hara) arrives with a group of showgirls. Averell has arranged for Kate to operate both a cattle-buying business and a saloon. Duncan warns Kate that he will kill anyone caught stealing cattle on his land, and Sheriff Stan Blaine (Nicol) warns her of an impending war over the cattle business.

The tension between Duncan and the settlers rises as the settlers search for mavericks on Duncan's land and outlaws hired by Averell steal Duncan's cattle. Averell designed the "K-M" brand for Kate's cattle business in such a way that her branding iron completely covers Duncan's "bar double check" brand when applied directly over it. When Averell explains this trick to Kate, he makes it clear to her that she will be hanged as a rustler if she informs the authorities, and Duncan refuses her offer to support him against Averell.

Meanwhile, unknown gunfighters assemble in the nearby hills, and one of them shoots a settler. After Duncan attempts to stop a cattle roundup organized by Averell and the settlers, one of his men is killed, with Kate's branding iron left near the body. To further increase the tension, Averell offers Duncan his support against the settlers immediately after inciting their anger against Duncan. Averell's plan is to ignite a cattle war and promote his own political career by providing leadership once the war has begun.

However, Blaine discovers Averell's plan. After Blaine and Kate have explained it to their men, they stage a fake war, and Blaine forces Averell to signal his men. When the outlaws ride into town, they begin a gunfight against both Duncan's men and the settlers. After Averell shoots Blaine, Kate catches him stealing money from the saloon, and when he tries to shoot her, she and Blaine kill him. After the fight, Blaine prepares to leave town, but Kate persuades him to stay with her. The film ends as they ride away to inspect some farmland for a new home.

Cast
 Maureen O'Hara as Kate Maxwell, a stage performer with a checkered history in Texas
 Alex Nicol as Sheriff Stan Blaine, a drifter whose family was killed in a Texas cattle war when he was a boy
 William Bishop as Jim Averell, a scheming politician who once betrayed Kate in Texas
 Robert Strauss as "Knuckles" Hogan, Kate's bodyguard
 Alexander Scourby as Reece Duncan, an established cattle rancher
 Gregg Palmer as Hal Jessup (as Palmer Lee), a young settler
 Jack Kelly as Sandy
 Jeanne Cooper as Myra, a showgirl, Hal's sweetheart
 Dennis Weaver as Matt Jessup, a settler
 Stacy Harris as Chet Jones

Production
The film was called Cattle Kate based on an original story by Polly Bishop.  (In December 1949 Hal Wallis announced he wanted to make a biopic of Ellen Watson called Cattle Kate starring Barbara Stanwyck but this appears to have become The Furies.)

Maureen O'Hara signed in April 1952. Hugh O'Brien was to play the lead but he went into The Great Companions instead. Alex Nicol was cast in the male lead. Filming started 10 May 1952. Maureen O'Hara narrowly escaped injury when a gun exploded in the hands of an extra. The title was changed to Redhead from Wyoming in June 1952. Star Maureen O'Hara was under contract to Universal Pictures at the time.

References

External links

1953 films
Films set in Wyoming
1953 Western (genre) films
Films directed by Lee Sholem
American Western (genre) films
1950s English-language films
1950s American films

The Redhead from Wyoming


Skriftemål eller skrifte betegner den syndsbekendelse som aflægges for præsten med efterfølgende absolution (syndsforladelse) fra præstens, skriftefaderens, side overfor skriftebarnet. Finder skriftemål sted på dødslejet siges i kirkesproget, at skriftefaderen beretter skriftebarnet. Skriftemål er et væsentligt led i boden.

I den katolske kirke er det private skriftemål ("ørebigten"), den hemmelige syndsbekendelse for præsten, med opregning af alle bevidste dødssynder, en absolut pligt, der officielt indførtes i 1215. Luther afskaffede det private skriftemål som pligt og bekæmpede den romerske udvorteshed, men anbefalede det som frivillig handling, og i den form er det bevaret i den lutherske kirke, hvor det dog sjældent benyttes. Ved gudstjenesten er både hos de reformerte og i adskillige lutherske landskirker, for eksempel Danmarks og Norges, indført et almindeligt skriftemål, hvorved præsten aflægger en syndsbekendelse på menighedens vegne og tilsiger de enkelte syndernes forladelse. Dette almindelige skriftemål anvendes over for nadvergæsterne før altergangen, og forud for det går ofte en skriftetale.

I nyere tid er der flere steder arbejdet for at få det private skriftemål mere frem i den protestantiske kirke, for eksempel var Henric Schartau i Sverige ivrig for denne tanke.

Kilde

, bind 21, side 658, skrevet af dr.theol. Alfred Th. Jørgensen

Teologi

Skriftemål


Pavel Peter Gojdič  (cunoscut, de asemenea, sub numele de Pavol Gojdič sau Peter Gojdič; ) a fost un călugăr bazilian ruteano-slovac, episcop al Eparhiei Greco-Catolice de Prešov. În anul 1950 a fost arestat de regimul comunist din Cehoslovacia. A refuzat propunerea de a deveni patriarh al Bisericii Ortodoxe Cehoslovace și a murit în detenție.

A fost beatificat de papa Ioan Paul al II-lea în 2001 și recunoscut ca drept între popoare de institutul israelian Yad Vashem în 2007.

Tinerețea
Gojdič (pronunțat Goidici) s-a născut la 17 iulie 1888, în localitatea Ruské Peklany din apropiere de Prešov, ca al treilea copil al preotului greco-catolic Stefan Gojdič; numele mamei sale era Anna Gerberyova. El a primit la botez numele de Peter.

Peter a urmat cursurile elementare la Cigelka, Bardejov și Prešov, absolvind studiile preuniversitare la Prešov în 1907. A început studiile teologice la Prešov și le-a continuat un an mai târziu la Seminarul major din Budapesta. El și fratele său, Cornelius, au fost hirotoniți preoți la 27 august 1911 de către episcopul Ján Vályi de Prešov, după care Peter Gojdič a lucrat pentru o scurtă perioadă ca preot vicar în parohia condusă de tatăl său.

Activitatea pastorală

În toamna anului 1912, după o scurtă perioadă de activitate pastorală, a fost numit prefect al Școlii Eparhiale pentru băieți din Prešov, cunoscut sub numele de "Alumneum". În același timp a devenit profesor de religie în școlile secundare superioare ale orașului. I-a fost încredințată, de asemenea, îngrijirea spirituală a credincioșilor din Sabinov ca preot vicar. Preotul Gojdič a fost numit funcționar al Cancelariei Episcopale, devenind mai târziu cancelar. Cariera administrativă nu l-a atras, așa că a decis să devină călugăr bazilian. La 20 iulie 1922 preotul Gojdič a intrat în mănăstirea Sf. Nicolae din Cerneha Hora, de lângă Muncaci, unde a fost tuns în monahism la 27 ianuarie 1923 sub numele Pavel.

Gojdič a contribuit la răspândirea practicii spovedaniei și a împărtășirii frecvente în întreaga Eparhie de Muncaci. Obișnuia să petreacă numeroase ore, mai ales noaptea, în capela din fața tabernacolului.

Gojdič a fost numit administrator apostolic al Eparhiei de Prešov la 14 septembrie 1926. Primul său act oficial a fost o scrisoare pastorală scrisă cu ocazia aniversării a 1100 de ani de la nașterea Sfântului Chiril, apostolul slavilor. Fr. Pavel era mândru de moștenirea sa slavă și era foarte dedicat slujirii în ritul oriental. La 7 martie 1927 a fost numit episcop de Harpasa și a fost consacrat, la 25 martie, în Bazilica San Clemente din Roma de către episcopul Dionisije Njaradi.

După consacrarea episcopală, a vizitat Bazilica Sf. Petru din Roma, unde s-a rugat la mormântul apostolului Petru. La 29 martie 1927, împreună cu episcopul Njaradi, a fost primit într-o audiență privată de papa Pius al XI-lea. Papa i-a dat episcopului Pavol o cruce pectorală din aur, spunându-i: "Această cruce este un simbol al tuturor crucilor grele pe care va trebui să le purtați în timpul slujirii episcopale".

Episcop
După Primul Dictat de la Viena și anexarea Ruteniei Subcarpatice de către Ungaria, papa Pius al XII-lea l-a numit la 13 aprilie 1939 ca administrator apostolic al parohiilor Eparhiei de Muncaci care rămăseseră pe teritoriul Slovaciei. Recunoscându-i activitatea desfășurată în ulimii ani, papa l-a numit la 17 iulie 1940 în funcția de episcop de Prešov; Pavel Peter Gojdič a fost instalat oficial la 8 august 1940.

În perioada anterioară celui de-al Doilea Război Mondial, el a decis să-i apere pe ruteni și pe credincioșii de altă naționalitate împotriva atacurilor naționaliștilor slovaci. Odată cu începerea persecuțiilor antievreiești în Slovacia, Gojdič a vorbit deschis în favoarea evreilor. În 25 ianuarie 1939, la două zile după înființarea unei comisii speciale de către guvernul autonomist al Slovaciei însărcinat cu elaborarea "Programului de soluționare a problemei evreiești", episcopul a scris o scrisoare adresată tuturor parohiilor din eparhia Prešovului; el scotea în evidență rezultatele dezastruoase cauzate de aceste politici discriminatorii. După ce parlamentul slovac a votat o lege specială care permitea expulzarea evreilor din Slovacia, Gojdič a trimis un protest împotriva deportărilor organizate de partidul clerical Hlinka.

În timpul războiului, episcopul i-a ajutat pe refugiați și pe prizonieri și a salvat deținuți din lagărele de concentrare. La 26 octombrie 1942 serviciile de securitate din Slovacia au informat Ministerul de Interne cu privire la un număr mare de convertiri fictive la greco-catolicism. Raportul a subliniat câteva cazuri în care un singur membru al unei familii evreiești s-a convertit la creștinism pentru a-i putea proteja pe toți ceilalți membri. 533 de evrei din 249 de familii evreiești s-au convertit la religia greco-catolică sau la religia ortodoxă rusă pentru a salva circa 1.500 de membri ai familiilor lor, care nu s-au convertit; în plus, majoritatea celor care au convertit au continuat să practice iudaismul în mod deschis sau ascuns. Potrivit raportului serviciului de securitate, Gojdič a organizat o ceremonie de convertire în orașul Michalovce.

După încheierea ostilităților, cei care au fost salvați de Gojdič au prevăzut că acțiunile sale din timpul războiului nu vor fi bine văzute de noul guvern comunist și s-au oferit să-l ajute să emigreze în Occident. Cu toate acestea, Gojdič a refuzat să-și părăsească postul de episcop. Anticipând preluarea puterii de către comuniști, cu ajutorul unui nou auxiliar, episcopul Hopko, el a lansat o campanie de întărire a credinței poporului său prin folosirea tuturor mijloacelor posibile: vizite, misiuni, articole în presă și emisiuni radiofonice. Episcopul Gojdič a rezistat tuturor inițiativelor politice ale comuniștilor pentru aderarea greco-catolicilor la Biserica Ortodoxă, știind că riscă să fie persecutat, arestat sau chiar ucis. În ciuda presiunilor severe pentru a renunța la credința catolică și a rupe comuniunea cu papa, el a refuzat fiecare ofertă. Treptat autoritățile l-au izolat de cler și de credincioși.

La 28 aprilie 1950 statul comunist a scos în afara legii Biserica Greco-Catolică, iar episcopul Pavel a fost arestat. Evreii pe care i-a salvat au scris o scrisoare în apărarea sa către premierul de atunci al Cehoslovaciei, Antonín Zápotocký, dar fără nici un rezultat. În ianuarie 1951 a fost judecat într-un proces convocat împotriva a trei episcopi acuzați de "înaltă trădare" (Vojtaššák, Buzalka și Gojdič) și a fost condamnat la închisoare pe viață. Transferat dintr-o închisoare în alta, el a rămas credincios jurământului făcut în tinerețe, rugându-se și slujind în secret Sfânta Liturghie, în ciuda persecuțiilor. După o amnistie din 1953, dată de Zapotocký, sentința sa de închisoare pe viață a fost comutată în 25 de ani de detenție. Avea 66 de ani și sănătatea sa continua să se deterioreze, dar totuși toate cererile de grațiere i-au fost refuzate.

Un funcționar superior l-a informat în închisoarea de la Ruzyň că putea fi eliberat și trimis la Prešov, cu condiția să accepte să devină patriarh al Bisericii Ortodoxe din Cehoslovacia. El a respins oferta, considerând-o un act de neloialitate față de papă și de credincioși, și a rămas în închisoare.

A murit de cancer în spitalul penitenciar al închisorii Leopoldov în 1960, la vârsta de 72 de ani. A fost îngropat într-un mormânt anonim, nr. 681, în cimitir.

Venerarea sa
În 1968 rămășițele sale pământești au fost aduse la Prešov, fiind depuse în 1990 într-un sarcofag din Catedrala greco-catolică "Sf. Ioan Botezătorul". Papa Ioan Paul al II-lea l-a beatificat la 4 noiembrie 2001 și, în timpul vizitei sale istorice în Slovacia, s-a rugat la mormântul acestui episcop-mucenic în capela catedralei din Prešov.

Episcopul Pavol Gojdič a fost reabilitat juridic în 27 septembrie 1990. Ulterior, a fost decorat post-mortem cu Ordinul T.G. Masaryk, clasa a II-a și cu Crucea Pribina, clasa I.

El a fost onorat în mod oficial în anul 2007 la Bratislava de către Institutul pentru Memoria Holocaustului Yad Vashem ca unul dintre drepți între popoare.

Moștenire
"Sunt sigur că adevărul va triumfa la sfârșit asupra minciunii și că dragostea va birui ura. Nu-mi urăsc dușmanii. Aș vrea să-i aduc mai aproape de Hristos, desigur nu prin forță sau înșelăciune, ci prin iubire și adevăr."

În omilia emisă cu prilejul beatificării episcopului, papa Ioan Paul al II-lea l-a prezentat astfel: "Cunoscut poporului ca "omul cu inimă de aur", el a devenit cunoscut reprezentanților guvernamentali ai acelor vremuri ca un adevărat "ghimpe în coastă". După ce regimul comunist a interzis Biserica Greco-Catolică, el a fost arestat și închis. Astfel a început pentru el un lung calvar al suferinței, maltratării și umilinței care i-a adus moartea datorită fidelității sale față de Hristos și a dragostei sale față de Biserică și de Papă".

Note

Legături externe
 Fericitul Pavol Gojdic la CatholicSaints.info
 Episcopul Bl. Pavel Peter Gojdic, OSBM la Catholic-Hierarchy.org
 Fericitul Pavel Petru Gojdic (1888-1960), martir la Catholicireland.net

Nașteri în 1888
Decese în 1960
Episcopi greco-catolici slovaci
Antifasciști
Oameni din Prešov
Nașteri pe 17 iulie
Decese pe 17 iulie
Oameni din Austro-Ungaria
Fericiți catolici
Drept între popoare
Bazilieni

Pavel Peter Gojdič


Šime Vrsaljko (født 10. januar 1992 i Zadar, Jugoslavien), er en kroatisk fodboldspiller (højre back). Han spiller for Atlético Madrid i Spaniens La Liga.

Klubkarriere
Vrsaljko startede sin karriere i hjemlandet hos Dinamo Zagreb, hvor han var med til at vinde hele fire kroatiske mesterskaber i træk. I sommeren 2013 skiftede han til Genoa i Italien.

Efter kun et enkelt år i Genoa skiftede Vrsaljko i sommeren 2014 til Serie A-rivalerne Sassuolo. Her spillede han de følgende to sæsoner før han i juli 2016 skrev kontrakt med spanske Atlético Madrid.

Hos Atlético Madrid var Vrsaljko med til at vinde Europa League 2017-18. Han startede inde i finalesejren mod Olympique Marseille, men blev skiftet ud i pausen.

Landshold
Vrsaljko debuterede for Kroatiens landshold 9. februar 2011 i en venskabskamp mod Tjekkiet. Han har repræsenteret kroaterne ved flere store slutrunder siden.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Kroatien
Fodboldspillere fra Dinamo Zagreb
Fodboldspillere fra Genoa C.F.C.
Fodboldspillere fra Atlético Madrid
Fodboldspillere fra NK Lokomotiva
Personer fra Zadar
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2012
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2014
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2016
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2018
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2020

Šime Vrsaljko


Le nom Louis Vuitton est notamment porté par :

 Louis Vuitton (1821-1892), malletier et maroquinier français du , fondateur de la marque « Louis Vuitton », à l'origine de l'entreprise de fabrication de bagages qui porte son nom, Louis Vuitton Malletier ;
 Louis Vuitton Malletier, société française de maroquinerie de luxe, fondée en 1854 par Louis Vuitton ; cette société est propriétaire de la marque « Louis Vuitton » ;
 LVMH - Moët Hennessy Louis Vuitton, groupe industriel et commercial français spécialisé dans le luxe, notamment principal actionnaire de la société Louis Vuitton Malletier ;
 le Louis Vuitton Classic, concours d'élégance et rallye pour automobiles de prestige organisés — de manière non régulière — depuis 1993 ;
 la Coupe Louis-Vuitton (ou Louis Vuitton Cup), une compétition sportive de voile, préliminaire à la Coupe de l'America ;
 le Trophée Louis-Vuitton (ou Louis Vuitton Trophy), une série de quatre compétitions sportives à la voile entre  à , à bord de Class America ;
 le musée Louis-Vuitton, demeure-musée du , situé à Asnières-sur-Seine (Hauts-de-Seine), berceau de la marque de luxe ;
 la fondation d'entreprise Louis-Vuitton, fondation créée par la société LVMH se consacrant au mécénat, disposant d'un musée à Paris, à la lisière du bois de Boulogne.

Louis Vuitton (homonymie)


Nationalparker i England og Wales er forholdsvis urørte naturområder som er beskyttet under National Parks and Access to the Countryside Act 1949. Det meste af parkerne er i privat eje, og det bor et ikke ubetydelig antal mennesker i de beskyttede områder.

Det er tretten nationalparker i England og Wales, kendt henholdsvis som national parks og parciau cenedlaethol.

Hver park er drevet af en parkmyndighed, en National Park Authority. Det er to grundlæggende mål for parkene:'
 At bevare og forbedre naturmiljøet, dyrelivet og områdets kulturelle arv
 At fremme muligheder for almenhedens forståelse og nydelse af parkens specielle kvaliteter

Parkerne besøges hvert år af omkring 110 millioner mennesker. Rekreation og turisme er således betydelige ingtægtskilder, både for parkmyndighederne og for lokalbefolkningen. Samtidig fører turismen til problemer som erosion og stor biltrafik, samt konflikter omkring hvordan parkerne skal bruges.

Nationalparkerne udgør 10.7% af arealet i England og Wales. De tre walisiske nationalparker udgør omkring 20% af landarealet i Wales.

Eksterne kilder og henvisninger

 Officiel portal for de britiske nationalparker

 England og Wales
Englands geografi
Wales geografi

Nationalparker i England og Wales


'"Liga Nogometnog saveza općine Županja", također i kao "Liga NSO Županja", "Općinska nogometna liga Županja" za sezonu 1986./87. je bila liga šestog stupnja nogometnog prvenstva Jugoslavije.
Sudjelovalo je 10 klubova, a prvak je bio klub "Sloga" iz Račinovaca.

Ljestvica

Rezultatska križaljka

 Izvori:

Povezani članci
 Međuopćinska liga Istok 1986./87.

Vanjske poveznice

Izvori

 Željko Batarilo: Ne daj prodora - Crtice za monografiju nogometnog kluba Slavonac Gradište , Beč, 2007., str. 101-102
 Mato Dominković: Samo jako, samo sloga : monografija nogometnog kluba "Sloga" Štitar, Štitar, 2015., , str. 77-78
 Vinko Marić: Monografija nogometnog kluba "Pionir Županja" : [40 godina sporta u naselju Šlajs - Grad Županja], Cerna, 2018.,  str. 91

1986-87
Županja
1986-87 Županja

Liga NSO Županja 1986./87.


Condor er det engelske navn på to arter af vestgribbe: Andeskondor og Californisk kondor.

Condor, The Condor eller El Condor kan også henvise til:

Militær

Skibe

Fly
 Antonov An-124, et russisk/sovjetisk transportfly (NATO-rapporteringsnavn "Condor")
 Boeing Condor, et ubemandet luftfartøj til tests
 Condor, en version af det ubemandede luftfartøj BQM-147 Dragon, der er "søgjort" til den amerikanske kystvagt
 Curtiss B-2 Condor, et amerikansk bombefly fra 1920'erne
 Curtiss T-32 Condor II, et amerikansk bombefly fra 1930'erne
 Focke-Wulf Fw 200 Condor, et tysk fly brugt til langdistance maritime patruljer og udforskning under 2. verdenskrig
 Schweizer RU-38 Twin Condor, et spionfly
 Wills Wing Condor, et amerikansk hang glider-design

Andet
 Operation Condor (flertydig), kodenavn for en række militæroperationer
 HMH-464, United States Marine Corps-helikoptereskadrille kendt som the Condors.
 RM Condor, hovedbase for 45 Commando, Royal Marines, i Arbroath på Skotlands østkyst
 Amarah Air Base, en tidligere irakisk luftbase overtaget af koalitionsstyrker i 2003 og omdøbt Camp Condor
 AGM-53 Condor, et ubrugt luft-til-jord-missil af den amerikanske flåde
 Condor (argentinsk missil), et langdistancemissil udviklet af Argentina
 Condor A350, en schweizisk militærmotorcykel
 Condor (PMV), en tysk pansret mandskabsvogn, best kendt for at blive brugt af malaysiske styrker

Virksomheder
 Condor Flugdienst GmbH (normalt forkortet Condor), et tysk luftfartsselskab
 Aero Condor, et luftfartsselskab fra Lima, Peru
 Condor Cycles, en cykelfabrikant fra London, England
 Condor Ferries, et færgeselskab mellem England og Frankrig
 Condor Films, et film- og tv-produktionsselskab fra Zürich, Schweiz
 Condor, en amerikansk computerspiludvikler, der senere skiftede navn til Blizzard North

Condor (flertydig)


The Oak Street Connector, officially known as the Richard C. Lee Highway (named after former New Haven mayor Richard C. Lee), was a  freeway section of Route 34 that is located in downtown New Haven, Connecticut, United States. The freeway began at the junction of Interstate 95 and Interstate 91 and ended at Church Street.

Much of the connector was closed to traffic as part of the first phase of the New Haven Downtown Crossing Project. As of 2022, the road is a full surface street.

History
As originally planned in 1957, the Connector was supposed to extend as a full expressway extending ten miles (16 km) westward from New Haven to a proposed interchange with Route 8 in the vicinity of the towns of Derby or Shelton, depending on the alignment selected for construction. The current connector section was completed in 1959.

The entire project was conceived with a dual purpose: urban renewal and traffic flow. The first goal was to completely clear this area of New Haven's downtown. The highway replaced Oak Street (formerly Morocco Street) which had been a poor area since the days when leather workers congregated along West Creek. In the beginning of the twentieth century, the area became home to many Jewish and Irish immigrants. The freeway was also meant to bring cars into the city and facilitate the east–west flow of traffic between New Haven and its growing western suburbs. Due to its limited completion, only the first goal can be said to have been fully achieved. Other plans for the highway to be extended into a larger expressway from New Haven to Peekskill, New York were shelved in the mid-1970s, following successful challenges by highway opponents.

The right-of-way between South Frontage Road and Reverend Dr. Martin Luther King, Jr. Boulevard (originally North Frontage Road) in New Haven to Route 10 was preserved for a future extension of the connector past Route 10 to rejoin the existing Route 34 at a signalized intersection west of Route 122 in Orange.  A small portion of the planned freeway extension that was built in Orange during the 1980s is now used as a commuter parking lot.

Decommissioning
During Connecticut's budget crisis of 2002, the State of Connecticut sold off land acquired for numerous planned expressways throughout the state, including land set aside for extending the Oak Street Connector.  Pfizer Pharmaceuticals purchased a portion of the Oak Street Connector right-of-way, and built a US$35 million research facility on it.  The Pfizer deal ensured the Oak Street Connector could not be extended beyond its terminus at the Air Rights Parking Garage near Yale-New Haven Hospital.

After the completion of the Pfizer research facility in 2005, New Haven Mayor John DeStefano, Jr. and several leaders of local civic groups began pushing the Connecticut Department of Transportation (ConnDOT) to study removing the existing Oak Street Connector (re-routing traffic onto Legion Avenue and M.L.K. Jr. Boulevard in the process) and replacing it with buildings and developments.

The project would remove the portion of the Oak Street Connector west of South Orange Street, creating two large parcels of land divided by College Street on which buildings and developments could be built. Inbound traffic would be re-routed onto Martin Luther King Jr. Boulevard (aka North Frontage Road) while outbound traffic would be re-routed onto Legion Avenue (aka South Frontage Road). In addition, both roads would be rebuilt and widened to accommodate increased traffic, and furnished with landscaping and bicycle lanes. The road bed of the original highway would be reused as a driveway to and from the Air Rights Garage, allowing commuters to reach the Air Rights Garage while avoiding traffic on College and Church streets. The segment of the Oak Street Connector east of South Orange Street was retained as a freeway stub connecting the new frontage streets with the I-95/I-91 interchange, which itself was also rebuilt from 2011 to 2016.

The removal of this freeway stub would be part of a larger project called New Haven Downtown Crossing which seeks to reconnect New Haven's street grid which was originally disconnected by the construction of the connector.

ConnDOT and the City of New Haven began preparing the environmental impact statement for removing the Oak Street Connector in 2011, and in mid-2013 construction began on phase one of Downtown Crossing began which completed the aforementioned upgrades to Martin Luther King Jr. Boulevard, as well as construction of 100 College Street. The Oak Street Connector west of South Orange Street officially closed to westbound traffic on July 14, 2014, with traffic re-routed onto the newly-rebuilt Martin Luther King Jr. Boulevard. A portion of the old roadbed remains in use as a driveway to and from the Air Rights Garage. Eastbound traffic was officially rerouted to Legion Avenue in 2018.

Exit list

References

External links

 The history of Urban Renewal that led to the connector
 CT 34 Expressway on nycroads.com
 Animated image of before and after connector construction, Internet Archive
 CT 34 (Greater New York Roads)
 Link to current City of New Haven Downtown New Haven / Route 34 framework plan and discussion page
State highways in Connecticut
Transportation in New Haven, Connecticut
Freeways in the United States

Oak Street Connector


La route régionale 633 () est une route régionale allant de Saarijärvi jusqu'à Väätäiskylän à Multia  en Finlande.

Présentation
La seututie 633 est une route régionale de Finlande-Centrale.

Parcours

 Saarijärvi
 Saarijärvi
 Hännilä
 Mahlu
 Multia
 Väätäiskylä

Références

Annexes

Liens externes

Articles connexes
 Seututie

633

Transport à Saarijärvi
Transport à Multia
Pylkönmäki

Seututie 633


Transcortin, also known as corticosteroid-binding globulin (CBG) or serpin A6, is a protein produced in the liver in animals. In humans it is encoded by the SERPINA6 gene. It is an alpha-globulin.

Function
This gene encodes an alpha-globulin protein with corticosteroid-binding properties. This is the major transport protein for glucocorticoids and progestins in the blood of most vertebrates. The gene localizes to a chromosomal region containing several closely related serine protease inhibitors (serpins).

Binding
Transcortin binds several steroid hormones at high rates:

 Cortisol - Approximately 90% of the cortisol in circulation is bound to transcortin. (The rest is bound to serum albumin.) Cortisol is thought to be biologically active only when it is not bound to transcortin.
 Cortisone
 Deoxycorticosterone (DOC)
 Corticosterone - About 78% of serum corticosterone is bound to transcortin.
 Aldosterone - Approximately 17% of serum aldosterone is bound to transcortin, while another 47% is bound to serum albumin. The remaining 36% is free.
 Progesterone - Approximately 18% of serum progesterone is bound to transcortin, while another 80% of it is bound to serum albumin. The remaining 2% is free.
 17α-Hydroxyprogesterone

In addition, approximately 4% of serum testosterone is bound to transcortin. A similarly small fraction of serum estradiol is bound to transcortin as well.

Synthesis
Transcortin is produced by the liver and is increased by estrogens.

Clinical significance
Mutations in this gene are rare. Only four mutations have been described, often in association with fatigue and chronic pain. This mechanism for these symptoms is not known. This condition must be distinguished from secondary hypocortisolism.  Exogenous hydrocortisone does not appear to improve the fatigue.

Hepatic synthesis of corticosteroid-binding globulin more than doubles in pregnancy; that is, bound plasma cortisol in term pregnancy is approximately 2 to 3 times that of nonpregnant women.

See also
 Serpin
 Circaseptan, 7-day biological cycle

References

Further reading

External links

 The MEROPS online database for peptidases and their inhibitors: I04.954

Glycoproteins

Transcortin


Tjekkiet deltager i vinter-OL 2018 i Pyeongchang, Sydkorea i perioden 9. – 25. februar 2018.

Deltagere
Følgende atleter vil deltage i nedennævnte sportsgrene:

Medaljer

Medaljevindere

|align="left" valign="top"|

Lande ved vinter-OL 2018
2018

Tjekkiet ved vinter-OL 2018


ISO 7047 er en ISO standard for en maskinskrue.

En maskinskrue ISO 7047 er en af de mest brugte maskinskruer indenfor befæstelse området.

Kilde
 http://bolte.dk/maskinskruer-linsehoved-iso-7047/

7047

ISO 7047


علي علاء الدين بن نعمان الآلوسي، ولد في بغداد عام 1278 هـ/1861م، وهو فقيه ومحدث وواعظ وقاضي من القضاة المعروفين بالنزاهة والأمانة تولى القضاء في نواحي متعددة من العراق، ثم تولى قضاء بغداد.

وعلي الآلوسي هو من أحفاد شهاب الدين أبو الثناء الآلوسي الكبير، حيث عرفت هذه الأسرة الآلوسية بما أنجبته من العلماء والفضلاء والأدباء ويرجع نسبها إلى سبط النبي محمد فهي عائلة علوية النسب.

وكان سلفي المنهج، علامة في التأليف وله الكثير من الكتب المخطوطة والمطبوعة، أخذ العلم من أبيه وجده ونشأ على يد علماء عصره، ومن مؤلفاته (نظم الأجرومية) في النحو، وكتاب (الدر المنتثر في رجال القرن الثاني عشر والثالث عشر).

وكان خطاطاً ماهراً تخرج على والده نعمان الآلوسي، ويجيد الخط بضروبه النسخ والثلث وكان يكتب على قاعدة خط النستعليق كما كان يكتب على قاعدة عربية أيضاً، وقام بالتدريس في المدرسة المرجانية في جامع مرجان، وتخرج عليه الكثير من العلماء ومنهم الشيخ علي بن حسين الكوتي، والشيخ عبد العزيز بن أحمد الرشيد، والمؤرخ محمد بهجة الأثري.

ومن  أولادهِ جمال الدين الآلوسي.

وفاته
توفى عام 1340هـ/1922م، ودفن في جامع مرجان الواقع في شارع الرشيد في جانب الرصافة من بغداد.

انظر أيضاً
 شهاب الدين الآلوسي.
 عبد الرحمن الآلوسي.
 محمود شكري الآلوسي.
 نعمان الآلوسي.
 عبد الله بهاء الدين الآلوسي.
 مصطفى أفندي الآلوسي.
 أحمد شاكر الآلوسي.
 إبراهيم الآلوسي

مصادر

آلوسيون
أشخاص من بغداد
خطاطو الخط العربي في القرن 13 هـ
خطاطو الخط العربي في القرن 14 هـ
خطاطون عراقيون
صفحات تحتاج تصنيف سنة الولادة
علماء دين سنة عراقيون
علماء مسلمون في القرن 13 هـ
علماء مسلمون في القرن 14 هـ
فقهاء عراقيون
قضاة عراقيون
كتاب وكاتبات عراقيون
وفيات 1340 هـ
وفيات 1921
شعراء عراقيون في القرن 19
شعراء عراقيون في القرن 20
شعراء بغداديون

علي علاء الدين الآلوسي


An Agrostis schmidii in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Joseph Dalton Hooker, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Norman Loftus Bor. An Agrostis schmidii in nahilalakip ha genus nga Agrostis, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Agrostis

Agrostis schmidii


غبالة هي إحدى بلديات دائرة السطارة ولاية جيجل الجزائرية، مساحة أراضيها 126.7 كم2، أنشات بموجب التقسيم الإداري لسنة 1984.

الموقع الجغرافي
تقع في الجنوب الشرقي على حدود ولايتي سكيكدة و ميلة، يحدها من الغرب بلدية سيدي معروف، ومن الشمال بلدية السطارة، ومن الشرق بلديتي أم الطوب و بني ولبان بولاية سكيكدة أما من الجنوب فتحدها بلديتي حمالة و القرارم بولاية ميلة.تتكون من ثلاثة مناطق رئيسية هي:
 بني تليلان
 بني صبيح
 أولاد مبارك: والتي تضم خمسة وعشرون قرية ومشتة، يعتمد سكانها على تربية الحيوانات وزيت الزيتون والزراعة التقليدية.

المصادر

غبالة

غبالة


Ecublens may refer to:

 Écublens, Fribourg, a municipality in the canton of Fribourg, Switzerland
 Écublens, Vaud, a municipality in the canton of Vaud, Switzerland

Écublens


كورنينغ  هي إحدى مدن مقاطعة تيهاما. تم إعطاءها لقب مدينة في 6 أغسطس، 1907.

معرض صور

مراجع

الموقع الجغرافي
الموقع الجغرافي للمناطق المحيطة بهذه النقطة هو كالتالي:

أماكن مأهولة أسست في 1882
تأسيسات سنة 1882 في كاليفورنيا
مدن في مقاطعة تيهاما (كاليفورنيا)
مدن كاليفورنيا

كورنينغ (كاليفورنيا)


Der Evangelische Kindergarten Eberswalde wurde im Jahr 1832 als zweiter Kindergarten in Brandenburg gegründet und ist heute der älteste noch existierende Kindergarten im Land Brandenburg. Der Träger des Kindergartens ist die Evangelische Stadtkirchengemeinde Eberswalde, er liegt in der Pfeilstraße 27 im Stadtzentrum von Eberswalde.

Geschichte
Im Februar 1832 richtete der Prediger und Rektor der damaligen Stadtschule von Ernst  Daniel Martin Kichner die erste Kleinkinderschule in der Mark Brandenburg in der Hinterstraße, jetzt Kirchstraße, in Neustadt Eberswalde ein.

Die spätere Satzung von 1867 machte die Schule zur "Kleinkinderbewahranstalt zu Neustadt Eberswalde", die "auf der Lietze Nr. 8" ansässig war.

1893 bezog der Kindergarten seine jetzige Heimat in dem damals neu erbauten Haus Pfeilstr. 27 mit der Inschrift auf der ganzen Frontlinie "Lasset die Kindlein zu mir kommen" . Damals wurden etwa 100 Kinder "bewahrt und beschäftigt". Bis 1934 übernahmen Diakonissen aus dem Lazarus-Diakonissen-Mutterhaus die Leitung des Kindergartens. Aufgrund einer staatlichen Anordnung sollte der Kindergarten durch die Nationalsozialistische Volkswohlfahrt übernommen werden. Das konnte damals durch den für den Kindergarten verantwortlichen Pfarrer Johannes Gerloff verhindert werden.

Nach 1945 stand der Kindergarten erst unter der Leitung von Superintendent Paul Bochow und später von Generalsuperintendent Erich Schuppan. Weiter haben Erika Schmidt und Waltraud Schmidt den Kindergarten geprägt. Im Juli 2010 übernahm Frau Elvira Behmler die Leitung.

Gebäude
Das Hauptgebäude ist ein zweigeschossiges Haus in Mauerwerksbauweise mit verschiedenfarbigen Verblendklinkern. Die Straßenfassade ist, wie das Ende des 19. Jahrhunderts üblich war, mit zahlreichen Schmuckelementen verziert. Die Geschosshöhe ist mit deutlich mehr als drei Metern verhältnismäßig groß, das Erdgeschoss ist höher als das erste Obergeschoss. Der Keller ist nur etwa zwei Meter tief gegründet, die in unmittelbarer Nähe vorbeifließende Schwärze war zur Bauzeit zu einem großen Teich aufgestaut, welcher große Teile des heutigen Parks am Weidendamm einnahm und bis fast an das Haus heranreichte. Das Gebäude der ehemaligen Kinderbewahranstalt ist denkmalgeschützt.

Umgebung
Unmittelbar neben dem Kindergarten beginnt der Eberswalder Stadtforst, der Stadtwald mit knapp 1500 ha. Fläche mit ausgedehnten Wanderwegen. Vor dem Kindergarten befindet sich ein Spielplatz im Park Weidendamm.

Fußnoten

Weblinks

 Homepage bei der Stadtkirchengemeinde Eberswalde

Baudenkmal in Eberswalde
Kindertagesstätte
Bauwerk in Eberswalde
Organisation (Eberswalde)
Gegründet 1832
Christentum in Eberswalde

Evangelischer Kindergarten Eberswalde


La Bundesstraße 470 est une Bundesstraße du Land de Bavière.

Géographie
La B 470 part de la jonction de Bad Windsheim (AS 107) de l'A 7, passe à travers la vallée de l'Aisch, lie Neustadt an der Aisch, Höchstadt an der Aisch et Adelsdorf. De là, la route continue vers Forchheim, à travers la vallée de la Wiesent dans la Suisse franconienne et à travers le district du Haut-Palatinat jusqu'à Weiden, où elle rejoint l'A 93.

Histoire
Du temps où Camille de Tournon-Simiane est l'intendant français de la province conquise de Bayreuth de 1806 à 1810, la Aischtalstraße Windsheim-Neustadt-Uehlfeld est réaménagée en chaussée.

Le tronçon de Reichelshofen à Endsee jusqu'à l'A 7 est aménagé avec la construction de l'autoroute jusqu'à la Staatsstraße St2416. À Reichelshofen, la B 470 fusionne avec la B 25, qui a également perdu de son importance avec l'A 7 et est déclassée en Staatsstraße St2419.

Source

Route en Allemagne
Transport en Bavière

Bundesstraße 470


Der Weiler Fichtach gehört zu Rabenäußig, einem Ortsteil der Gemeinde Frankenblick im Landkreis Sonneberg in Thüringen.

Lage
Fichtach liegt nördlich von Effelder an den Kreisstraßen 11 und 33 an der Südabdachung des Thüringer Schiefergebirges. Die Hofanlagen und Einzelhäuser sind in der Form eines Weilers orientiert.

Geschichte
Das Bergdorf wurde 1528 erstmals urkundlich erwähnt. Um 1830 schloss sich der nur aus wenigen Einzelhäusern bestehende Weiler mit den anderen Weilern Rabenäußig, Melchersberg und Hohetann  zum Gemeindebezirk Rabenäußig zusammen.

Einzelnachweise

Weblinks

Ort im Landkreis Sonneberg
Geographie (Frankenblick)
Ersterwähnung 1528

Fichtach


Equatorius es un género de primates hominoideos que existieron hace 15,58 o 15,36 millones de años durante el Mioceno. La única especie descrita es E. africanus.

Descubrimiento de los restos
Un esqueleto parcial del Mioceno medio fue recuperado de los sedimentos Muruyur cerca Kipsaramon en las colinas de Tugen, distrito de Baringo, en Kenia, en una expedición para encontrar fósiles de otro homínido para su mejor estudio: el Kenyapithecus. Los restos, que reunían la mayor parte del esqueleto superior, representaban un género nuevo.

Clasificación
El nuevo taxón era posterior a los homínidos del Mioceno temprano, pero era anterior en el tiempo a la especie Kenyapithecus wickeri, por lo tanto se le considera un miembro tardío de la radiación de los homínidos en el mioceno medio en África.

Importancia antropológica del hallazgo
El hallazgo abre luz sobre una época de la que se han obtenido muy pocos restos fósiles de hominoideos. Hace 22 millones de años la rama de los primates que derivó en la superfamilia Hominoidea comenzaba a aparecer en África del Este y se dispersó en muchas especies y géneros, pero hace unos 15 millones de años se cree que la gran mayoría de ellos se extinguieron; sólo se habían recopilado restos de dos especies de Kenyapithecus: el k. wickeri y el k. africanus, pero este descubrimiento hace pensar a científicos como Ward que el Keniapithecus africanus podría considerarse dentro del género Equatorius.

Véase también
 Fósiles de la evolución humana

Referencias

Hominoidea
Mamíferos extintos de África
Mamíferos del Mioceno

Equatorius


Cevizlibağ, Sinop ilinin Durağan ilçesine bağlı bir köydür.

Coğrafya
Köy, Sinop il merkezine 149 km, Durağan ilçe merkezine 24 km uzaklıktadır.

Nüfus

Kaynakça

Dış bağlantılar

Durağan belde ve köyleri

Cevizlibağ, Durağan


An Dendrochilum smithianum in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Oakes Ames, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Louis Otho Otto Williams. An Dendrochilum smithianum in nahilalakip ha genus nga Dendrochilum, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Dendrochilum

Dendrochilum smithianum


An Calamagrostis killipii in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Jason Richard Swallen. An Calamagrostis killipii in nahilalakip ha genus nga Calamagrostis, ngan familia nga Poaceae.

Mabibilngan ini ha Colombia. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Calamagrostis

Calamagrostis killipii


Sergio Badilla Castillo (30 Kasım 1947 - Valparaíso, Şili), Şilili şair ve yazardır.

Hayatı
Güncel şiirde transrealist hareketin yaratıcısı olan Sergio Badilla Castillo, 30 Kasım 1947'de Şili'nin Valparaíso kentinde doğdu. Kuzey Ülkeleri edebiyatı ve efsaneleri hakkında önemli bilgi birikimine sahip bir şairdir. Sürgün döneminde Pelican Group of Art'ın (Pelikan Sanat Grubu) Stokcholm'de bulunan atölye grubunda yer aldı, ayrıca Polo Norte ve Pación adlı dergileri kurdu.

Kültürler hakkındaki araştırmalarıyla 1980 ile 1993 yılları arasında uluslararası İsveç Radyosu'nda ve Panorama programında kültür haberciliği yapmıştır. Stockholm Üniversitesi'nden antropolog olarak mezun olmuştur.

Edebiyat Uğraşıları
2007 Lahti (Mukkula), Finlandiya ve Sırbistan Festivallerine, Belgrad Şiir Festivaline davet edildi.

2006: A.B.D.'de Uluslararası Artomi Ödülü'ne layık görüldü.

2005 Şili Ulusal Kültür ve Sanat Konseyi'nin edebiyat danışmanı olarak seçilmiştir.

2004 (kasım) Santiago'da yapılan XXIV. Kitap Fuarı'nda Volodia Teitelboim ve Pentti Saaritsa gibi yazarların da katıldığı "Günlük yaşamda Neruda" başlıklı bir panel düzenlemiştir.

2004 (temmuz-ağustos) Şili Ulusal Kütüphanesi ve Mustakis Vakfı tarafından adı geçen kütüphanede düzenlenen Pablo Neruda ve Kontandinos Kavafis'in eserleri hakkındaki sohbet toplantılarına katıldı.

2003 Şiir Ödülü: Valparaíso Şehri Şiir Ödülü: La mirada temerosa del bastardo.

2003 Ekim ayında Santiago Kitap Fuarı'nda Norveçli yazar Jostein Gaarder'ın "El Mundo de Sofía" adlı kitabının sunumu görevini üstlendi.

2003 Şubat ayında bir şiir dinletisi için İspanya'nın Alicante Üniversitesi'ne davet edilmiştir.

2002 yılında Mısır'dan gelen davete yanıt vererek Kahire ve Hurghada'da şiir dinletileri gerçekleştirdi.

2000 yılında Şili'nin Santiago kentinde bulunan República Üniversitesi'nde "70 Kuşağı" başlıklı bir şiir dinletisi düzenledi.

1989 yılında İsveç Stokholm'de, İsveçli yazar Sun Axelsson'la birlikte 40'ın üzerinde Güney Amerikalı şairin katıldığı 1. Latin Amerika Şiir Buluşması'nı düzenledi.
1991 yılında Stokholm'de bulunan Bonniers yayınevi tarafından yayınlanan "Bevingade Lejon" İsveç antolojisinde yer aldı.

1993 yılında İsveç Malmö'de gerçekleşen Poesidagarna Buluşması'na Wole Soyinka ve Czeslaw Milosh gibi yazarlarla birlikte katıldı.

Eserleri İsveççe'ye, İngilizce'ye, Arapça'ya, Farsça'ya, Fince'ye, Katalanca'ya, Fransızca ve Portekizce'ye çevrilmiştir.

Hucke Ödülünü, İspanya Colmena ve Meksika San Martin de Letras Ödüllerini kazanmış, ayrıca pek çok kez İsveç Kültür Konseyi'nin verdiği burs ile onurlandırılmıştır.

Finlandiyalı şairler Pentti Saarikoski ve Pentti Saaritsa ile Amerikalı şair CK. Williams'ın eserlerinin çevirmenliğini yapmıştır.

1993 yılından bu yana vaktinin çoğunu Santiago de Chile kentinde geçirip Şili Üniversitelerinde farklı dersler vermektedir.

2001 yılından bu yana Chilevisión'da yer alan bir tartışma programına (El Termómetro) panelist olarak katılmaktadır. Günümüzde Santiago de Chile kentinde bulunan Santo Tomás Üniversitesi'nde edebi akımlar üzerine dersler vermektedir.

Yayınlanmış eserleri
 Más Abajo de mi Rama. Invandrarförlaget. 1980. Borås. İsveç. -Hikayeler-
 La Morada del Signo. BIKUPA Yayınları. 1982. Stokholm. -Şiir-
 Cantonírico. LAR Yayınları. 1983. Madrid. -Şiir-
 Reverberaciones de Piedras Acuáticas. BIKUPA. 1985. Stokholm. -Şiir-
 Terrenalis. BIKUPA Yayınları. 1989. Stokholm. -Şiir-
 Saga Nórdica. Monteverdi Edic. 1996, Santiago de Chile. -Şiir-
 La Sonrisa Temerosa del Bastardo. 2003 Valparaíso Bölgesel Kültür Konseyi -Şiir-
 Poemas Transreales y Algunos Evangelios. 2005. Aura Latina. Şili. -Şiir-

Tiyatro eserleri
 Mi hermano Pepe. Santiago 1999
 Más allá de la noche. Santiago 2001

Diğer eserleri
	Sign's Dwelling. Bikupa Editions. 1982. Stokholm. Şiir
	Cantoniric. LAR Editions. 1983. Madrid. Şiir
	Reverberations Of Aquatic Stones. Bikupa. 1985. Stokholm. Şiir
	Terrenalis. Bikupa Editions. 1989. Stokholm. Şiir
	Nordic Saga. Monteverdi Editions. 1996, Santiago de Chile. Şiir
	The Fearful Gaze of the Bastard. 2003. Regional Council of Valparaiso. Şiir
	Transrealistic Poems and Some Gospels. 2005. Aura Latina. Santiago/Stokholm. Şiir

1947 doğumlular
Valparaíso doğumlular
Şilili şairler
Şilili yazarlar
Yaşayan insanlar

Sergio Badilla Castillo


La Ruta de Rhode Island 96, y abreviada R.I. 96 (en inglés: Rhode Island Route 96) es una carretera estatal estadounidense ubicada en el estado de Rhode Island. La carretera inicia en el Sur desde la  hacia el Norte en la . La carretera tiene una longitud de 3,7 km (2.3 mi).

Mantenimiento
Al igual que las autopistas interestatales, y las rutas federales y el resto de carreteras estatales, la Ruta de Rhode Island 96 es administrada y mantenida por el Departamento de Transporte de Rhode Island por sus siglas en inglés RIDOT.

Cruces
La Ruta de Rhode Island 96 es atravesada principalmente por la W Road/Brook Road en Harrisville.

Véase también

Referencias

Enlaces externos

 Página oficial de RIDOT

 Lista de Autopistas por estado
 Lista de sitios web de carreteras para cada estado

Carreteras estatales de Rhode Island
Condado de Providence

Ruta de Rhode Island 96


Stade de l'Aube Fransa'nın Troyes şehrinde 1956 yılında çok amaçlı olarak inşa edilen bir stadyum

Stadyumda çoğunlukla futbol müsabakaları yapılmaktadır. Fransa'nın Troyes AC takımının maçlarını yaptığı stadyum, 20.400 seyirci kapasitelidir.

Fransa'daki stadyumlar
Troyes AC

Aube Stadyumu


Heinrich Rose () a fost un mineralog și chimist analist german. El a fost fratele mineralogului  și fiul lui .

Lucrările inițiale ale lui Rose în domeniul fosforescenței au fost remarcate în Quarterly Journal of Science în 1821, și pe baza puterii acestelor lucrări, el a fost ales privatdozent la Universitatea din Berlin, din 1822, apoi profesor de la 1832. În 1846, a redescoperit elementul chimic niobiu, dovedind în mod concludent că acesta era diferit de tantal. Aceasta a fost o confirmare a descoperirii niobiului în 1801 de către Charles Hatchett în minereul de . Hatchett numise noul element "columbiu", după minereul în care coexistă niobiul și tantalul. Elementului i s-a atribuit în cele din urmă numele de niobiu, de către IUPAC în 1950, după , fiica lui  în mitologia greacă. În 1845, Rose a publicat descoperirea unui nou element, pelopiu, pe care l-a găsit în mineralul . După cercetări ulterioare, s-a constatat că acest pelopiu este de fapt un amestec de tantal și niobiu.

În 1830, a fost ales membru străin al Academiei Regale Suedeze de Științe.

Note

Bibliografie

Nașteri în 1795
Decese în 1864
Membri străini ai Royal Society
Chimiști germani
Cadre didactice universitare ale Universității Humboldt din Berlin
Membri ai Academiei Prusace de Științe
Membri ai Academiei Regale Suedeze
Oameni de știință din Berlin

Heinrich Rose


Le château de Nicey est un  château ruiné du  situé à Nicey (Côte-d'Or) en Bourgogne-Franche-Comté.

Localisation

Les restes du château se situent au nord-est du chef-lieu (parcelle AB 230).

Historique
En 1111, la maison forte appartient à Hugues de Nicey puis en février 1220, à Robert de Nicey. En 1423, elle est entourée de fossés plein d'eau, avec grange et tout le pourpris en bon convenable. En 1472, elle est prise par les Bourguignons et en 1475, Jean Damas, bailli de Mâcon, est chargé d'en réduire les défenses pour la soustraire aux Français. Elle est acquise en 1688 par Louvois qui fait reconstruire le château que ses descendants conservent jusqu'à la Révolution.

En 1787, le château sans fossé est constitué d'un bâtiment rectangulaire et d'une cour carrée cantonnée de tours carrées à l'est et rondes à l'ouest ; à l'ouest de l'ensemble s'étend une basse-cour délimitée par deux bâtiments au nord et au sud. En 1794, le château est réputé à détruire et sur les cartes postales du début du , il a perdu sa toiture, mais conservé toute sa façade flanquée de deux tours carrées.

Architecture
Les restes de la maison forte de Nicey se répartissent entre plusieurs fermes situées sur une plate-forme quadrangulaire, limitée à l'est par un grand bâtiment rectangulaire du  et flanquée aux angles ouest, côté village, de deux tours rondes avec canonnières de la fin du  ou du début du . Le bâtiment oriental qui n'a plus qu'un étage est percé de croisées. Sa façade orientale est flanquée  sur son angle nord d'une tourelle carrée. Les tours d'angles occidentales sont reliées par une courtine percée d'une porte au centre. Les fossés sont encore visibles le long des côtés nord et est.

Notes et références

Annexes

Articles connexes
 Liste des châteaux de la Côte-d'Or

Liens externes

Nicey

Château de Nicey


Orlovac (lat. Galega), biljni rod iz porodice mahunarki čije su vrste autohtone u srednjoj i južnoj Europi, zapadnoj Aziji i tropskoj istočnoj Africi. U Hrvatskoj raste samo ždraljevina ili ljekoviti orlovac, za čiji se sinonim navodi Accorombona tricolor Benth. ex Walp.

Ime roda galega, dolazzi od grčkog gale (mlijeko) i ega (potaknuti) zbog njezine upotrebe u poticanju mlijeka kod domaćih životinja

Vrste
 Galega africana Mill.
 Galega assyriaca Mouterde
 Galega battiscombei (Baker f.) J.B.Gillett
 Galega cirujanoi Garcia Mur. & Talavera
 Galega lindblomii (Harms) J.B.Gillett
 Galega officinalis L.
 Galega orientalis Lam.
 Galega somalensis (Taub. ex Harms) J.B.Gillett

Vanjske poveznice

Izvori

Galegeae

Orlovac (biljni rod)


Hiroyuki Hosoda (en japonais :  / ), né le  à Matsue, est un homme d'État japonais, président de la Chambre des représentants depuis le . Il a été secrétaire général du Cabinet de Jun'ichirō Koizumi de 2004 à 2005 et secrétaire général du Parti libéral-démocrate de 2008 à 2009.

Jeunesse
Hiroyuki Hosoda naît le  à Matsue, dans la préfecture de Shimane. Diplômé de la faculté de droit de l'université de Tokyo, il travaille au ministère du Commerce extérieur et de l'Industrie de 1967 à 1986, en tant que directeur du bureau de Washington de la  de 1983 à 1985, et en tant que directeur de la division de la politique des prix du bureau de la politique industrielle de 1985 à 1986.

Parcours politique

Débuts
Hiroyuki Hosoda quitte le service public en 1986 pour devenir secrétaire de son père, Kichizo Hosoda (1912-2007), membre de la Chambre des représentants. Il est élu pour la première fois à la Chambre des représentants lors des élections législatives de 1990, représentant la première circonscription de la préfecture de Shimane, qui était la circonscription de son père.

Membre du Cabinet de Jun'ichirō Koizumi
En 2002, Hiroyuki Hosoda est nommé ministre d'État pour Okinawa et les Territoires du Nord, la Protection des données et la Politique scientifique et technologique, également chargé des Technologies de l'information, par le Premier ministre Jun'ichirō Koizumi. Il devient secrétaire général adjoint du Cabinet en , puis est promu secrétaire général du Cabinet et ministre d'État pour l'Égalité des chances après la démission de Yasuo Fukuda en .

Cadre du Parti libéral-démocrate
Après l'élection de Tarō Asō à la présidence du Parti libéral-démocrate (PLD), Hiroyuki Hosoda est nommé secrétaire général du parti. Il occupe cette fonction de  à , date à laquelle il démissionne après la défaite historique du PLD aux élections législatives de 2009. À la suite de l'élection de Shinzō Abe à la tête du PLD en 2012, il est nommé à la tête du  (), la plus grande faction du parti, en remplacement de Nobutaka Machimura.

Hiroyuki Hosoda est brièvement secrétaire général du PLD par intérim après l'hospitalisation de Sadakazu Tanigaki en . En , il est nommé président du conseil général du PLD.

En 2018, il préside le groupe de travail du PLD sur la réforme de la Constitution du Japon qui rédige une proposition de révision en quatre points, comprenant un amendement de l'article 9 pour faire explicitement référence aux Forces d'autodéfense. Shinzō Abe nomme Hiroyuki Hosoda à la tête du siège du PLD pour la promotion de la révision de la Constitution en , en remplacement de Hakubun Shimomura, considéré comme plus .

Président de la Chambre des représentants
À la suite des élections législatives de 2021, Hiroyuki Hosoda est élu président de la Chambre des représentants le . Il est le  de cette fonction.

Liens avec l'Église de l'Unification
Après l'assassinat de Shinzō Abe, dont il était proche, les relations entre Hiroyuki Hosoda et l'Église de l'Unification, communément appelée secte Moon, font l'objet de beaucoup d'interrogations, mais Hiroyuki Hosoda refuse de s'exprimer sur ce sujet en public. Il a toutefois reconnu avoir assisté à huit réunions de l'organisation religieuse et avoir connu les liens noués entre celle-ci et Shinzō Abe.

Notes et références

Articles connexes
 Liste des députés de la préfecture de Shimane
 Président de la Chambre des représentants du Japon

Personnalité du Parti libéral-démocrate (Japon)
Secrétaire général du Cabinet du Japon
Président de la Chambre des représentants du Japon
Membre de la chambre des représentants du Japon de la préfecture de Shimane
Étudiant de l'université de Tokyo
Église de l'Unification
Naissance en avril 1944
Naissance à Matsue

Hiroyuki Hosoda


TIROS-3 (ou TIROS-C) foi um satélite meteorológico estabilizado por rotação. Foi o terceiro de uma série de Satélites de Observação Infravermelha de Televisão.

Lançamento

O TIROS 3 foi lançado em 12 de julho de 1961, por um foguete Thor-Delta da Estação da Força Aérea de Cabo Canaveral, Flórida. A espaçonave funcionou nominalmente até 22 de janeiro de 1962. O satélite orbitava a Terra uma vez a cada 98 minutos, com uma inclinação de 47,9°. Seu perigeu foi de 742 quilômetros (401 nmi) e o apogeu foi de 812 quilômetros (438 nmi).

Missão
O satélite tinha a forma de um prisma direito de 18 lados, 107 cm de diâmetro e 56 cm de altura. A parte superior e as laterais da espaçonave foram cobertas com aproximadamente 9.000 células solares de silício de 1 por 2 cm. O TIROS 3 foi equipado com dois subsistemas de câmeras de televisão independentes para tirar fotos de nuvens, além de um radiômetro de baixa resolução de dois canais, um radiômetro omnidirecional e um radiômetro de varredura infravermelha de cinco canais. Todos os três radiômetros foram usados para medir a radiação da Terra e sua atmosfera.

A taxa de rotação do satélite foi mantida entre oito e doze rpm pelo uso de cinco pares diametralmente opostos de pequenos propulsores de combustível sólido. O eixo de rotação do satélite pode ser orientado com precisão de 1 a 2 graus pelo uso de um dispositivo de controle magnético que consiste em 250 núcleos de fio enrolados em torno da superfície externa da espaçonave. A interação entre o campo magnético induzido na espaçonave e o campo magnético da Terra forneceu o torque necessário para o controle de altitude. O sistema de controle de voo também otimizou o desempenho das células solares e câmeras de TV protegeu o radiômetro infravermelho de cinco canais da exposição prolongada à luz solar direta. A espaçonave funcionou normalmente até agosto de 1961, quando o radiômetro de varredura começou a falhar. O desempenho foi esporádico até 23 de janeiro de 1962. Foi desativado em 28 de fevereiro de 1962.

Ligações externas

 NOAA in space. NOAA
 Department of Earth, Atmosphere, Ocean & Atmosphere - Tiros 3. Florida State University

Satélites de observação da Terra
Satélites meteorológicos

TIROS-3