1. prosinca
Uvjeren sam da će Srbija napokon biti prisiljena prihvatiti da nije mogla stvoriti 'veliku Srbiju' od dijelova Hrvatske i da neće moći priključiti BiH Srbiji i njihovoj trećoj Jugoslaviji, izjavio na konferenciji za tisak u Zagrebu dr. Franjo Tuđman.
Komisija UN za ljudska prava prihvatila u Ženevi Rezoluciju o stanju ljudskih prava na području bivše Jugoslavije, što je značajan korak u smjeru kvalificiranja zločina učinjenih u BiH i Hrvatskoj kao genocida.

2. prosinca
Srpske vlasti protjerale još 522 Hrvata i Muslimana iz Bosanske Posavine.
U četničkom granatiranju Tuzle 9 poginulih i 26 ranjenih.
Rezolucijom Komisije UN za ljudska prava, koja je usvojena u Ženevi, Srbija (Jugoslavija) odgovorna za kršenje ljudskih prava, etnička čišćenja u BiH i Hrvatskoj, rušenja naselja, ubijanje civila.
Austrijska policija priopćuje da su Miloševićevi i Karadžićevi sljedbenici stvorili u pokrajini Salzburg središnjicu srpske mafije.

3. prosinca
Hrvatske snage spriječile upad dviju četničkih diverzantskih grupa na hrvatski slobodni teritorij nedaleko Skradina.
U baranjsko selo Popovac doselilo 150 srpskih obitelji, koje su odmah dobile kuće, stoku, zemlju i repromaterijal - imovinu otetu od Hrvata.
Liječnici duboko impresionirani teškim fizičkim i psihičkim zlostavljanjima ljudi u srbijanskim logorima, istaknuto na simpoziju u Zagrebu o zdravstvenim problemima žrtava zlostavljanja u konclogorima.
Parlamentarna skupština Zapadnoeuropske unije (WEU) zatražila od članica tog obrambenog saveza da razmotre planove za moguću vojnu intervenciju u BiH.
Njemački šef diplomacije Klaus Kinkel poslao pisma predsjedavajućem EZ i opunomoćeniku UN za ljudska prava, Douglasu Hurdu i Tadeuszu Mazowieckom, u kojima ih podsjeća na masovna silovanja muslimanskih i hrvatskih žena u BiH, te zahtijeva da zločinci krivično odgovaraju.
UN razmatraju Nacrt rezolucije o ljudskim pravima na području bivše Jugoslavije, koji bi bio do sada najžešća osuda Srbije.
Srpske jedinice u Bosni imaju oko 90.000 ljudi, koje podupire 20.000 pripadnika neregularnih snaga, te nekoliko tisuća vikend ratnika koji dolaze na povremene pljačkaške pohode u Bosnu, procjenjuje londonski Times.

4. prosinca
Hrvatska policija vratila s prijelaza u Turnju francuske unproforce koji su bez deklaracije vozili u Kladušu 45 tona brašna.
Bivši američki predsjednik Ronald Reagan pozvao NATO na intervenciju u BiH, u govoru koji je održao na Sveučilištu u Oxfordu.
Ekumensko vijeće crkava osudilo u Ženevi kolektivno silovanje žena u logorima koji su namjerno s takvim ciljem otvoreni u BiH.
Na sastanku radne grupe za humanitarna pitanja Međunarodne konferencije o bivšoj Jugoslaviji u Ženevi, hrvatski predsjednik dr. Mate Granić iznio probleme izbjegličke krize u Hrvatskoj, te upozorio na neefikasnost UNPROFOR-a u razoružavanju tzv. srpske specijalne policije i odbijanje kninskih vlasti da prihvate Vanceov plan.

5. prosinca
Seksualno zlostavljanje žena najveći je zločin ovoga rata, rekao kardinal dr. Franjo Kuharić na konferenciji za novinare u Zagrebu.
Dvjestotinjak dana četničkih krvavih orgija u Bosanskoj Posavini odnijelo u smrt 150 civila uz 700 ranjenih, odgovor je iz Slavonskog Broda potpredsjedniku Sabora Milanu Đukiću, zabrinutom za sudbinu Srba na ovom području.
Trideset tisuća prognanika osječke općine uputilo pismo B. Ghaliju i S. Nambiaru u kojem upozoravaju da su već drugu godinu prognanici iz svojih domova.
Slovenski predsjednik Milan Kučan izjavio Reuteru da treba ukinuti međunarodni embargo na uvoz oružja u BiH.

6. prosinca
Turski predsjednik Turgut Ozal poziva predsjednika SAD Georgea Busha da povede vojnu operaciju u BiH.

7. prosinca
Hrvatsko novinarsko društvo primljeno u IFJ (Međunarodna novinarska federacija), koja učlanjuje 300.000 novinara iz 69 zemalja.
Spašene zemljišne knjige, zbirke isprava i ostali akti okupiranog Vukovara.
Pripadnici HVO i Armije BiH u protuofenzivi kod Teslićalikvidirali 50 četnika.
Ruski plaćenici obučavaju srpske vojnike za rat u BiH, i inozemne su mjerodavne procjene.

8. prosinca
Hrvatska delegacija vratila se s Istanbulske i Islamske konferencije u Jeddahu gdje su konačno uklonjeni protuhrvatski učinci beogradske diplomacije.
U srbočetničkoj agresiji odneseno dosad samo iz hrvatskih muzeja više od 135.000 izložaka.

9. prosinca
Povjereništva obrovačke i benkovačke općine poslala molbu hrvatskim vlastima da se zbog četničkog terora preostalo hrvatsko stanovništvo hitno evakuira u Zadar.
Francuska dobrotvorna organizacija Liječnici bez granica otkrila 10 novih konclogora u BiH i Srbiji.

10. prosinca
Hrvatski predsjednik dr. Franjo Tuđman pomilovao 94 osobe pravomoćno osuđene zbog pripremanja oružane pobune protiv Republike Hrvatske.
Iz benkovačke općine protjerano još 29 Hrvata.
Vijeće sigurnosti UN objavilo priopćenje o srpskoj ofenzivi u BiH.

11. prosinca
Iako Mirovne snage UN nisu u Hrvatskoj izvršile svoju zadaću, mi im zahvaljujemo jer su donijele prestanak rata, izjavio dr. Franjo Tuđman stranim novinarima u Zagrebu.
Predsjednik Republike Hrvatske dr. Franjo Tuđman u pismu predsjedniku Vijeća sigurnosti UN iznio 12 preduvjeta za trajan mir.
Franjevački provincijali Hrvatske i BiH uputili pismo svjetskoj javnosti da se spase životi ljudi u BiH.
Neki naši političari govore da su Hrvati i Slovenci nervirali Beograd i tako skrivili rat, to su razmišljanja Chamberlaina i Bonneta iz 1938. godine, kaže francuski filozof Alain Finkielkraut.

12. prosinca
Na Godišnjoj skupštini Hrvatskog filozofskog društva u Zagrebu prihvaćena javna izjava o političkim zloupotrebama ovog društva za bivšeg režima.
Uskoro bi mogao početi organizirani povratak raseljenih osoba u sektoru Zapad pod kontrolom UNPROFOR-a, koji bi započeo u Pakracu, potvrdio Michael Platzer, pomoćnik ureda UN u Beču.
NATO će učiniti u BiH sve što od njega zatraži Svjetska organizacija, ali na svoju ruku neće djelovati, izjavio glavni tajnik NATO-a Manfred Woerner.
Europska dvanaestorica priznala u Edinburghu kako većina londonskih odluka nije provedena u djelo i ponavljaju da neće prihvatiti osvajanja teritorija u BiH silom.
Vrhunski vojni stručnjaci NATO na seminaru u Ateni iskazali uvjerenost da bi cjelokupno srbijansko teško topništvo, zahvaljujući najsuvremenijim tehničkim pomagalima, moglo biti uništeno za jednu noć.

13. prosinca
Uz agresiju i sve njene posljedice, prava je opasnost za Hrvatsku u nezrelosti pojedinaca koji, rukovođeni isključivo vlastitom ambicijom, tužakaju Hrvatsku i ne vode računa za opću hrvatsku stvar,piše u uvodniku zagrebački dnevnik Večernji list.
Hrvatsku je bilo moguće razoriti, ali je nije bilo moguće pokoriti, izjavio poznati jugodisident Milovan Đilas novinaru Večernjeg lista u Beogradu.
Junački otpor branitelja u trokutu Orašje-Gradačac-Brčko izuzetno je velik doprinos budućem oslobađanju cijele Bosne, smatraju vojni stručnjaci u Zagrebu.
Srpska politika u BiH je zločinačka i tu ne treba očekivati pomak, no iznenađuje upornost muslimanskog vrha za unitarnom državom, izjavio novinarima u Mostaru Božo Rajić, glasnogovornik Ureda obrane HZ Herceg-Bosne.
SAD će pokušati uvjeriti saveznike da upotrijebe silu protiv srpskog zrakoplovstva koje krši zabranu nadlijetanja BiH, izjavio američki državni tajnik L. Eagleburger.

14. prosinca
Događaji u Armiji BiH pokazuju ispravnost upozorenja HVO da se jugovojska sprema za ubijanje svih nesrba.
Srpska agresija prijeti Europi, istaknuto na otvaranju sastanka ministara vanjskih poslova KESS-a u Stockholmu.

15. prosinca
Izvršni odbor direktora Međunarodnog monetarnog fonda u Washingtonu praktički odobrio učlanjenje Hrvatske u tu instituciju.
Predstavnici Zajednice Srba u Hrvatskoj, na primanju kod predsjednika Tuđmana, istakli da ekstremni Srbi oružjem sprečavaju da područja pod zaštitom UNPROFOR-a prihvate ustavno-pravni poredak Hrvatske.
Četnički udari na položaje hrvatskih branitelja na drniškom bojištu postaju svakodnevni, a kenijski bataljun UNPROFOR-a samo bilježi napade.
Prema posljednjim izvješćima policije, socijalnih službi i zdravstva BiH, dosad u toj državi poginulo, ubijeno i nestalo oko 130.000 osoba.
Prema podacima Visokog komesarijata UN za izbjeglice, najviše je izbjeglica u BiH: 810.000, a čak 1,620.000 treba humanitarnu pomoć. Slijedi Hrvatska sa 705.000, Srbija sa 433.000, Crna Gora 62.000, Slovenija 51.000 i Makedonija sa 19.000.
UN zatražili da NATO isplanira vojnu akciju za rješenje rata u bivšoj Jugoslaviji.

16. prosinca
Više od 25.000 prognanika iz BiH prešlo za tri mjeseca na kontrolnom punktu UNPROFOR-a kod Novske u Hrvatsku.
Američki državni tajnik Lawrence Eagleburger izjavio da će Milošević, Karadžić i Mladić morati objasniti ponašaju li se njihove vojske u skladu s međunarodnim pravom i zatražio osnivanje suda za ratne zločine.

17. prosinca
Predsjednik Tuđman primio u Zagrebu lorda Owena i Cyrusa Vancea, te Aliju Izetbegovića. Dogovoreno da se sudionici razgovora 28. i 29. prosinca sastanu s Boutrosom Ghalijem u Ženevi.
Ministri KESS-a jasno u Stockholmu definirali agresiju na BiH i Hrvatsku kao agresiju Srbije i njezine vojske.
Analize pokazuju da JNA nije bila spremna na rat protiv Slovenije, u Hrvatskoj su pripreme bile uspješnije i na kraju u ratu protiv BiH pokazala je svu svoju izrođenost, izjavio predsjednik Slovenije Milan Kučan u intervjuu za Večernji list.
Banda četnika Bore Živanovića najavljuje protjerivanje 24 hrvatske obitelji iz Kneževih Vinograda, a do Nove godine potpuno etničko čišćenje Baranje.
Europski parlament u Strasbourgu zatražio da se sistematska silovanja u BiH tretiraju kao ratni zločini i da se počiniocima sudi.
SAD su ponovno spremne preispitati u Vijeću sigurnosti UN embargo na isporuku oružja BiH, izjavio u Ženevi američki državni tajnik Eagleburger.
Ministar inozemnih poslova Republike Hrvatske dr. Mate Granić založio se u Generalnoj skupštini UN za proširenje mandata UNPROFOR-a, uključujući i upotrebu sile na području bivše Jugoslavije.

18. prosinca
U Karlovac stiglo 11 autobusa s 450 izbjeglica iz logora Manjača kod Banje Luke.
Hrvati u Vojvodini zahtijevaju ustanovljenje Hrvatskog nacionalnog vijeća za ostvarivanje njihovih prava, izjavio dr. Bela Tonković, predsjednik Demokratskog saveza Hrvata Vojvodine.
Opća skupština UN u posljednji tren odgodila glasovanja o Rezoluciji o stanju u BiH, radi usklađivanja stajališta članica EZ.

19. prosinca
U našičkoj općini 64 stanovnika srpske nacionalnosti dobilo je oprost i vratilo se kućama.
Prema istraživanjima centra za ispitivanje ratnih zločina u Zenici i 350.000 svjedočenja, u BiH je silovano 30.000 žena, rečeno na koordinacijskom sastanku 50 humanitarnih organizacija u zagrebačkoj džamiji.
Srbija čini organizirani zločin, služeći se staljinističko-hitlerovskim metodama, prenose talijanske agencije ocjenu predsjednika Italije Oscara Luigija Scalfara.
Opća skupština UN naredila Vijeću sigurnosti oštrom Rezolucijom najodlučnije mjere protiv srpske agresije.

20. prosinca
U Dubrovniku agresijom oštećeno 22 posto svih zgrada, a u cijeloj općini 30 posto, rezultat je istraživanja Nacionalnog odbora za zaštitu Dubrovnika i međunarodnih eksperata, na čelu s poznatim stručnjakom Vijeća Europe Colinom Kaiserom.
Hrvatska zajednica Herceg-Bosna jest i bit će izraz volje hrvatskog naroda u smislu ostvarenja svojih prava u BiH i prava na BiH, stoji u priopćenju predsjednika HZ Herceg-Bosne Mate Bobana.

21. prosinca
Novoimenovani veleposlanik Republike Hrvatske u BiH dr. Zdravko Sančević predao u Sarajevu vjerodajnice predsjedniku Predsjedništva BiH Aliji Izetbegoviću.
Obustavljen postupak protiv 150 Srba, 40 Hrvata i desetak osoba drugih nacionalnosti, priopćeno u zagrebačkom Vojnom sudu, primjenom Zakona o oprostu.
Predsjednik dr. Tuđman pomilovao 94 osobe, i to građana srpske nacionalnosti, pravomoćno osuđenih zbog oružane pobune protiv Hrvatske i pripadnika Hrvatske vojske, osuđenih za krivična djela.
Bivši zatočenici logora Manjača smješteni u Karlovcu (oko 2.500) pripremaju štrajk glađu u znak solidarnosti s još 529 zatočenika koji su iz Manjače 13. prosinca odvedeni u nepoznatom pravcu.
Ured predsjednika Hrvatske zajednice Herceg-Bosna priopćuje da ne stoji tvrdnja Alije Izetbegovića da Mate Boban odustaje od koncepta HZ HB.
Socijalistička partija Srbije i Milošević pobijedili na izborima u Srbiji u 156 općina s 2,345.460 glasova, a slijedi Milan Panić s 1,463.398 glasova, a na izbore izišlo više od 60 posto birača.

22. prosinca
Dio od oko 500 logoraša, koji su 13. prosinca odvedeni iz konclogora Manjača, pronađen potkraj prošlog tjedna u logoru Batković kod Bijeljine, priopćio zagrebački odjel Međunarodnog Crvenog križa.
Njemački ministar vanjskih poslova Klaus Kinkel, na berlinskoj radiopostaji Rias, založio se za potpunu međunarodnu izolaciju Srbije.
Okružno javno tužiteljstvo u Splitu podiglo optužnicu protiv 29 časnika tzv. JNA, zbog kaznenog djela protiv čovječnosti i međunarodnog prava, te protiv civilnog stanovništva.

23. prosinca
Stalna misija Kenije pri UN priopćila Stalnoj misiji Republike Hrvatske pri UN da Kenija smatra Hrvatsku samostalnom i suverenom državom od dana primanja u UN.

24. prosinca
Ambasadori Hrvatske i Gvatemale pri UN, dr. Mario Nobilo i Julio Armando Herrera, potpisali zajedničku izjavu o uspostavljanje diplomatskih odnosa.
Beogradska je hegemonistička politika uporno nastojala pridobiti područja koja su do 1918. bila izvan Srbije, zatrti sve posebnosti i od jugoslavenske države stvoriti veliku Srbiju, izjavio akademik Ljubo Boban na simpoziju u Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti u Zagrebu.

25. prosinca
Zenički Centar za istraživanje ratnih zločina i genocida nad Muslimanima prikupio 350.000 jediničnih informacija o zločinima srpskih agresora, evidentirao 17.000 nestalih i ubijenih, te prikupio podatke i fotografije 500 ratnih zločinaca, među kojima 32 žene, čija je specijalnost bila kastriranje neprijatelja.

26. prosinca
Predsjednik dr. Franjo Tuđman primio u Predsjedničkim dvorima u Zagrebu ministra vanjskih poslova BiH Harisa Silajdžića sa suradnicima, radi dogovora o predstojećim sastancima u Ženevi i problemima izbjeglica.
Na području pod kontrolom UNPROFOR-a u Istočnom sektoru ubijeno više od 600 Hrvata, a više tisuća protjerano. Molimo vas da utječete da bi se Vanceov plan pomaknuo s mrtve točke, zatražio pri susretu u Osijeku predsjednik Izvršnog vijeća toga grada Branimir Glavaš od ruskog ambasadora Leonida Kerestedijanca.

27. prosinca
U Ženevi, uz sudjelovanje mirovnih pregovarača Vancea i Owena, pregovarali predsjednici Hrvatske i BiH, dr. Tuđman i Izetbegović.
U Zagrebu otvoreni tajni dosjei Anketne komisije za utvrđivanje ratnih zločina okupatora i pomagača u Hrvatskoj bivše Jugoslavije, iz kojih je evidentan progon hrvatskih intelektualaca koji su djelovali u razdoblju Nezavisne Države Hrvatske od 1941-1945. godine.
Vijeće sigurnosti UN odugovlači s Rezolucijom o korištenju sile u zaštiti zračnog prostora BiH, javljaju novinski izvjestioci iz New Yorka.
Ubojstva i protjerivanja nesrpskog stanovništva u Baranji nakon dolaska UNPROFORa čak se pojačavaju. Od 14. travnja četnici ubili više od 90, a protjerali 2.100 osoba, rekao u Osijeku ruskom ambasadoru u Hrvatskoj Leonidu Kerestedijancu povjerenik hrvatske Vlade za Baranju Marko Kvesić.
- Tri dana 386 izbjeglica iz BiH, kojima je osiguran smještaj u Poljskoj, Švedskoj i Finskoj, smrzava se u posebnoj kompoziciji na kolodvoru u Čakovcu jer nemaju odobrenje za prolaz kroz susjednu Mađarsku.

28. prosinca
Boutros Ghali i oba supredsjedatelja, Vance i Owen, dijele mišljenje da Hrvatska daje puni prilog mirnom rješenju krize, no smatraju da je glavni problem rat u BiH, istaknuo dr. Franjo Tuđman novinarima u Ženevi.
Nismo si mogli priuštiti laži, jer bi one bile pogubne za vjerodostojnost naših vijesti, a u Zagrebu je bilo svakodnevno 40-50 stranih TV ekipa, izjavio za Večernji list direktor Hrvatske radiotelevizije Antun Vrdoljak.
Izaslanstvo Francuskog episkopata, na čelu s predsjednikom Biskupske konferencije Francuske, Josephom Duvalom, posjetilo Pakrac i Lipik i razgledalo ruševine tamošnjih župnih crkava, koje su četnici razorili.
Predsjednik tzv. SR Jugoslavije Dobrica Ćosić ocijenio, nakon razgovora s Boutrosom Ghalijem u Ženevi, da su opasnosti vojne intervencije u BiH vrlo ozbiljne, a do normalizacije odnosa s Hrvatskom neće doći dok se ne ostvari Vanceov plan i ne riješi pitanje Srba u Hrvatskoj, prenosi njegove riječi Radio Beograd.
U Bosni se mirovni pregovori iscrpljuju, postoje informacije o koncentracijskim logorima, divljačkim kršenjima ljudskih prava, svi međunarodni promatrači govore o srpskoj agresiji i zakonito je razoružati agresora, rekao vatikanski premijer Angelo Sodano dnevniku La Stampa.
Međunarodna će zajednica svim trima stranama u BiH predložiti nacrt budućeg ustavnog i teritorijalnog rješenja BiH, izjavio dr. Tuđman u Zagrebu po povratku iz Ženeve.

29. prosinca
Francuska je vlada bila vrlo spora u razumijevanju stanja u Hrvatskoj, rekao monsignor Joseph Cuval, predsjednik Biskupske konferencije Francuske, nakon posjeta Lipiku, Pakracu i Đakovu.
Protiv Beograda, Miloševića i Karadžića može igrati samo jedna karta - stvarni ultimatum ili sila, komentiraju hrvatska glasila skromne rezultate ženevskih razgovora.
Skupština tzv. SR Jugoslavije izglasovala nepovjerenje premijeru Milanu Paniću i njegovoj vladi, a odluku većinom glasova donijela oba skupštinska vijeća, javlja Radio Beograd.

30. prosinca
Još polovicom srpnja ove godine donijeli smo odluku da Hrvatska više ne može primati izbjeglice, no pod pritiskom hrvatske javnosti, međunarodna zajednice i same BiH dajemo tranzitne, ali i trajne, dozvole ulaska, rekao novinarima u Zagrebu potpredsjednik hrvatske Vlade dr. Mate Granić.

Izvori

1992/12

Kronologija Domovinskog rata: prosinac 1992.


Doña Bárbara est un roman écrit par romancier vénézuélien Rómulo Gallegos, et publié pour la première fois en 1929. L'ouvrage, défini par la critique comme le chef-d'œuvre de son auteur, est souvent classé parmi les plus grands romans de la littérature ibéro-américaine et comme précurseur du  boom de la littérature latino-américaine.

Résumé
Ce roman fait partie du mouvement "criollista" et narre l'histoire de Doña Bárbara, propriétaire de l'hacienda "El Miedo", nommé "La Barquereña" auparavant, lorsqu'elle était la propriété de la famille Barquero. Doña Bárbara, une propriétaire terrienne, autoritaire et insensible en raison d'une l'adolescence marquée par la violence, a amassé de vastes terres et de vastes troupeaux de bétail en utilisant la sorcellerie, la corruption et la terreur.

Santos Luzardo héritier de l'hacienda voisine, est revenu de l'école de droit pour prendre le contrôle de son héritage.

Gallegos mène une étude psychologique sur les habitants des plaines vénézuéliennes, victimes de situations malheureuses, mais à la fois fortes et courageuses.

Adaptations
 Doña Bárbara, film de 1943
 Doña Bárbara, série télévisée vénézuélienne de 1975
 Doña Bárbara, film de 1998
 Doña Bárbara, série de Telemundo, de 2007-2008.

Traductions au français
 Doña Bárbara (1952), Collection La Croix du Sud, Gallimard
 Doña Bárbara (1979), Collection L'Imaginaire (n° 45), Gallimard

Notes et références

Liens externes

Roman de langue espagnole
Réalisme magique
Roman paru en 1929
Œuvre littéraire se déroulant en Amérique
Roman se déroulant au Venezuela
Œuvre littéraire vénézuélienne

Doña Bárbara (roman)


Griffins Township ist der Name folgender Townships in den Vereinigten Staaten:

 Griffins Township (Martin County, North Carolina)
 Griffins Township (Nash County, North Carolina)

Siehe auch:
 Griffin Township

Griffins Township


A feedlot or feed yard is a type of animal feeding operation (AFO) which is used in intensive animal farming, notably beef cattle, but also swine, horses, sheep, turkeys, chickens or ducks, prior to slaughter.  Large beef feedlots are called concentrated animal feeding operations (CAFO) in the United States and intensive livestock operations (ILOs) or confined feeding operations (CFO) in Canada.  They may contain thousands of animals in an array of pens.

Purpose and regulation
The basic principle of the feedlot is to increase the amount of fat gained by each animal as quickly as possible; if animals are kept in confined quarters rather than being allowed to range freely over grassland, they will gain weight more quickly and efficiently with the added benefit of economies of scale.

Most feedlots require some type of governmental approval to operate, which generally consists of an agricultural site permit. Feedlots also would have an environmental plan in place to deal with the large amount of waste that is generated from the numerous livestock housed. The environmental farm plan is set in place to raise awareness about the environment and covers 23 different aspects around the farm that may affect the environment.  The Environmental Protection Agency has authority under the Clean Water Act to regulate all animal feeding operations in the United States.  This authority is delegated to individual states in some cases.  In Canada, regulation of feedlots is shared between all levels of government. Certain provinces are required by law to have a nutrient management plan, which looks at everything the farm is going to feed to their animals, down to the minerals. New farms are required to complete and obtain a license under the livestock operations act, which looks at proper manure storage as well as proper distance away from other farms or dwellings. A mandatory RFID tag is required in every animal that passes through a Canadian feedlot, these are called CCIA tags (Canadian Cattle Identification Agency) which is controlled by the Canadian Food Inspection Agency CFIA. In Australia this role is handled by the National Feedlot Accreditation Scheme (NFAS).

Scheduling and diet
The cattle industry works in sequence with one another, prior to entering a feedlot, young calves are born typically in the spring where they spend the summer with their mothers in a pasture or on rangeland. These producers are called cow-calf operations and are essential for feedlot operations to run. Once the young calves reach a weight between  they are rounded up and either sold directly to feedlots, or sent to cattle auctions for feedlots to bid on them. Once transferred to a feedlot, they are housed and looked after for the next six to eight months where they are fed a total mixed ration (TMR) to start the journey of their further growth away from their mothers. Typically these TMR's consist of forage, grains, minerals, and supplements to benefit the animals' health and to maximize feed efficiency. These rations are also known to contain various other forms of feed such as a specialized animal feed which consists of corn, corn byproducts (some of which is derived from ethanol and high fructose corn syrup production), milo, barley, and various grains. Some rations may also contain roughage such as corn stalks, straw, sorghum, or other hay, cottonseed meal, premixes which may contain but not limited to antibiotics, fermentation products, micro & macro minerals and other essential ingredients that are purchased from mineral companies, usually in sacked form, for blending into commercial rations. Many feed companies are able to be prescribed a drug to be added into a farms feed if required by a vet. Farmers generally work with nutritionists who aid in the formulation of these rations to ensure their animals are getting the recommended levels of minerals and vitamins, but also to make sure the animals are not wasting feed in their manure.  In the American northwest and Canada, barley, low grade durum wheat, chick peas (garbanzo beans), oats and occasionally potatoes are used as feed.

In a typical feedlot, a cow's diet is roughly 62% roughage, 31% grain, 5% supplements (minerals and vitamins), and 2% premix.  High-grain diets lower the pH in the animals' rumen.  Due to the stressors of these conditions, and due to some illnesses, it may be necessary to give the animals antibiotics on occasion.

Feedlot diets encourage growth of muscle mass and the distribution of some fat (known as marbling in butchered meat). The marbling is desirable to consumers, as it contributes to flavour and tenderness. These animals may gain an additional 400-600 pounds (180 kg) during its approximate 200 days in the feedlot, depending on its entrance weight into the lot, and also how well the animal gains muscle. Once cattle are fattened up to their finished weight, the fed cattle are transported to a slaughterhouse.

Animal health and welfare
A feedlot is highly dependent on the health of its livestock, as disease can have a great impact on the animals, and controlling sickness can be difficult with numerous animals living together. Many feedlots will have an entrance protocol in which new animals entering the lot are given vaccines to protect them against potential sickness that may arise in the first few weeks in the feedlot. These entrance protocols are usually discussed and created with the farm's veterinarian, as there are numerous factors that can impact the health of feedlot cattle. One challenging but crucial role on a feedlot is to identify any sick cattle, and treat them in order to rebound them back to health. Knowing when an animal is sick is sometimes difficult as cattle are prey animals and will try and hide their weakness from potential threats. A sick animal will generally look gaunt, may have a snotty nose and/or dry nose, and will have droopy ears, catching these symptoms early may be the key to successfully treating an animal. The best indicator of health is the body temperature of a cow, but this is not always possible when looking over many animals per day.

The diet of the animals and the different ingredients within the ration are controversial. Cattle in feedlots are fed grain rather than more natural forage. This is designed to make them gain weight faster, but it leads to internal abscesses and discomfort. Grain-based diets can also lead to the growth of harmful bacteria such as Clostridium perfringens and E. coli. Too much grain in the diet can cause cattle to have issues such as bloating, diarrhea and digestive discomfort, which is why close monitoring of the animals, as well as working with ruminant nutritionists is very important for farmers.

Animal welfare is a major controversy towards farms today as consumers have shown their concern for the welfare of these animals. Indoor feedlots with concrete surfaces can cause leg problems including swollen joints. On outdoor feedlots, welfare issues include mud in rainy areas; heat stress in feedlots that are not shaded; insufficient water to drink; excessive cold, and problems with cattle handling (e.g. electric prods).

Water troughs shared among many cattle can increase the spread of diseases including bovine respiratory disease.

Waste recycling
There are a few common methods of waste recycling within feedlots, with the most common being spreading it back on the cropping fields used to feed the livestock. Generally, feedlots provide bedding for their animals such as straw, sawdust, wood shavings, or other byproducts from crops (soybean chaff, corn chaff), which are then mixed in with the manure as the livestock use the bedding. Once the bedding has outlasted its use, the manure is either spread directly on the fields or stock piled to breakdown and begin composting. A less common type of recycling in the feedlot industry is liquid manure which is where minimal bedding is found in the manure, so it stays a liquid and  is then spread on the fields in a liquid form. Increasing numbers of cattle feedlots are utilizing out-wintering pads made of timber residue bedding in their operations. Nutrients are retained in the waste timber and livestock effluent and can be recycled within the farm system after use. Biogas plants are also able to use livestock manure to create biofuels, and these anaerobic digestion systems are known to capture methane in a usable form, while concentrating nitrogen, a valuable nutrient found in the manure which they then use to spread on their fields.

History
Cattle feeding on a large scale was first introduced in the early 60's, when a demand for higher quality beef in large quantities emerged. Farmers started becoming familiar with the finishing of beef, but also showed interest in various other aspects associated with the feedlot such as soil health, crop management, and how to manage labour costs. From the early 60's to the 90's feeding beef cattle in the feedlot style showed immense growth, and even today the feedlot industry is constantly being upgraded with new knowledge and science as well as technology.  In the early 20th century, feeder operations were separate from all other related operations and feedlots were non-existent.  They appeared in the 1950s and 1960s as a result of hybrid grains and irrigation techniques; the ensuing larger grain crops led to abundant grain harvests. It was suddenly possible to feed large numbers of cattle in one location and so, to cut transportation costs, grain farms and feedlot locations merged. Cattle were no longer sent from all across the southern states to places like California, where large slaughter houses were located.  In the 1980s, meat packers followed the path of feedlots and are now located close by to them as well.

Marketing

There are many methods used to sell cattle to meat packers.  Spot, or cash, marketing is the traditional and most commonly used method.  Prices are influenced by current supply & demand and are determined by live weight or per head.  Similar to this is forward contracting, in which prices are determined the same way but are not directly influenced by market demand fluctuations.  Forward contracts determine the selling price between the two parties negotiating for a set amount of time.  However, this method is the least used because it requires some knowledge of production costs and the willingness of both sides to take a risk in the futures market.  Another method, formula pricing, is becoming the most popular process, as it more accurately represents the value of meat received by the packer.  This requires trust between the packers and feedlots though, and is under criticism from the feedlots because the amount paid to the feedlots is determined by the packers' assessment of the meat received.  Finally, live- or carcass-weight based formula pricing is most common.  Other types include grid pricing and boxed beef pricing.  The most controversial marketing method stems from the vertical integration of packer-owned feedlots, which still represents less than 10% of all methods, but has been growing over the years.

Alternatives

The alternative to feedlots is to allow cattle to graze on grass throughout their lives, but this is not efficient and can be very challenging. For Canada and the Northern USA, year round grazing is not possible due to the severe winter weather conditions. Controlled grazing methods of this sort necessitate higher beef prices and the cattle take longer to reach market weight.

See also

Intensive fish farm
Golden Triangle of Meat-packing
Livestock
Managed intensive grazing
Temple Grandin

References

Further reading
 Encyclopedia of Oklahoma History and Culture – Feedlots

External links
Canada Beef Inc
Texas Cattle Feeders Association
Clean Water and Factory Farms  – Inhumane Treatment of Farm Animals
Australian Lot Feeders Association
"Power Steer", Michael Pollan, New York Times, March 31, 2002
Broken Bow South Lot, possibly the world's largest capacity

Livestock
Meat industry
Intensive farming
Cruelty to animals

Feedlot


Beyardıç, Sinop ilinin Durağan ilçesine bağlı bir köydür.

Tarihçe
Köyün adı, 1928 yılı kayıtlarında Sinebeli olarak geçmektedir.

Coğrafya
Köy, Sinop il merkezine 167 km, Durağan ilçe merkezine 42 km uzaklıktadır.

Nüfus

Kaynakça

Dış bağlantılar

Durağan belde ve köyleri

Beyardıç


Orașul metropolitan Cagliari este o entitate administrativă în regiunea Sardinia în Italia din 2016.

 1

Orașul metropolitan Cagliari


Maskelarmfugl () er en turakoart, der lever i det østlige Afrika.

Noter
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger

Fugle fra Østafrika
Turakoer

Maskelarmfugl


La statue-menhir est une statue-menhir appartenant au groupe rouergat découverte à Montlaur, dans le département de l'Aveyron en France.

Description
Elle a été découverte à la fin du  par M. Mazel sur la rive droite du Dourdou selon l'abbé Hermet. Elle est constituée d'une dalle en grès permien dont le site d'extraction le plus proche est situé à environ  du site de la découverte. Elle mesure  de hauteur sur  de largeur et  d'épaisseur.

La statue est quasiment complète, elle a été détériorée par des coups de charrue, dans sa partie haute et dans l'angle droit en bas, mais l'ensemble demeure de très belle facture. C'est une statue féminine. Le visage a disparu. Les seins, parfaitement sculptés, les bras, les mains, les jambes disjointes et le pied gauche sont encore visibles. Elle porte un collier à quatre rangs et une large ceinture avec un décor de chevrons très nettement marqués.  Au dos, le chevelure et les crochets-omoplates sont très distinctement figurés.

La statue est conservée au Musée d'archéologie nationale, une copie a été dressée sur place. Selon l'abbé Hermet, une seconde statue du même type aurait été découverte à proximité mais elle fut détruite avant même qu'il puisse l'examiner.

Notes et références

Annexes

Bibliographie

Articles connexes
 Sites mégalithiques de l'Aveyron
 Liste des statues-menhirs de France

Liens externes

 Statue-menhir du Mas d'Azaïs (construit par stéréophotogrammétrie)

Mas d'Azaïs
Site mégalithique dans l'Aveyron

Statue-menhir du Mas d'Azaïs


تصفيات كأس أوروبا للشباب لكرة القدم 2011 - المجموعة السادسة التي تضم 5 منتحبات. وهم يتنافسون لحجز مقعد لنهائيات كأس أوروبا للشباب تحت 21 سنة 2011.

المجموعة السادسة

بطولة أوروبا تحت 21 سنة لكرة القدم 2011


Ricardo N. Martínez es un paleontólogo argentino, curador de paleovertebrados del Instituto y Museo de Ciencias Naturales de la Universidad Nacional de San Juan. Ha descubierto varios dinosaurios, algunos de ellos considerados los más primitivos conocidos, como son Eoraptor, Eodromaeus, Panphagia, Sanjuansaurus y Adeopapposaurus. Ha publicado numerosos trabajos en revistas especializadas.

Referencias

Enlaces externos
MundoFox, «Entrevista a Ricardo Martínez ¿Cómo se llega a ser paleontólogo?» (Edición original por National Geographic Channel).
.

Paleontólogos de Argentina
Curadores de Argentina

Ricardo N. Martínez


An Houlletia in uska genus han Liliopsida. An Houlletia in nahilalakip ha familia nga Orchidaceae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Houlletia

Houlletia


زيزي مصطفى، ممثلة وراقصة شرقية مصرية.

عن حياتها
قامت بأداء عدد من الأدوار في السينما المصرية مثل دورها في فيلم واحدة بواحدة مع عادل إمام وميرفت أمين. زيزي مصطفى هي والدة النجمة السينمائية المصرية الشابة منة شلبي وأن شقيقة زوجها هي الإعلامية بوسي شلبي. ظهرت في دور أم البطلة في فيلم وش إجرام. وهي ابتعدت عن الرقص الشرقي.

أعمالها

الأفلام
 بين القصرين (1964)
 حواء والقرد (1968)
 نشال رغم أنفه (1969)
 سوق الحريم (1969)
 حرامي الورقة (1970)
 لا لا يا حبيبي
 غروب وشروق
 زوجتي والكلب (1972)
 أختي
 الكدابين الثلاثة
 ثم تشرق الشمس
 ولد وبنت والشيطان (1972)
 امرأة للحب (1974)
 المهم الحب
 ملوك الضحك (1975)
 الدموع الساخنة (1976)
 دائرة الانتقام (فيلم)
 بنات إبليس (1984)
 مين فينا الحرامي (1984)
 واحدة بواحدة (1984)
 الطاغية (1985)
 خدعتني امرأة (1979)
 1980: عمل إيه الحب في بابا.
 الحلال يكسب (1985)
 وش إجرام (2006)
 2001: لحظات حب

مسلسلات تليفزيونية
 المغامرون الخمسة (1972)

الإنتاج
 بنات إبليس (1984)

وصلات خارجية

راقصات مصريات
زيزي مصطفى
صفحات تحتاج تصنيف سنة الولادة (أشخاص أحياء)
ممثلات أفلام مصريات
ممثلات مصريات في القرن 20
ممثلات مصريات في القرن 21
مواليد 1362 هـ
ممثلات مصريات معتزلات
ممثلات تلفزيون مصريات

زيزي مصطفى (راقصة)


Dylan Martin est un joueur de hockey sur gazon australien. Il a participé aux Jeux olympiques d'été de 2020.

Références

Liens externes

Naissance en janvier 1998
Joueur australien de hockey sur gazon
Médaillé d'argent olympique australien
Joueur de hockey sur gazon aux Jeux olympiques d'été de 2020
Naissance à Wagga Wagga

Dylan Martin


Iboga (Tabernanthe iboga), afrička biljka. Uvrštena je u Hrvatskoj na temelju Zakona o suzbijanju zlouporabe droga na Popis droga, psihotropnih tvari i biljaka iz kojih se može dobiti droga te tvari koje se mogu uporabiti za izradu droga, pod Popis droga i biljaka iz kojih se može dobiti droga, pod 2. Popis psihotropnih tvari i biljaka, Odjeljak 1 - Psihotropne tvari sukladno Popisu 1. Konvencije UN-a o psihotropnim tvarima iz 1971. godine.

Grmolika je biljka koja raste u kišnim šumama. Korijenje sadrži ibogain koji se koirsti u tradicionalnom ritualima punoljetnosti u gabonskom plemenu Bwitiju. Prvo izvješće o medicinskom korištenju korijenja je iz 1864. godine. Liječnik francuske ratne mornarice Griffon du Bellay koristio je korijenje kao stimulus i afrodizijak, a u Francusku je korijenje donio iz Gabona i Konga. Poslije ga se koristilo u liječenju od ovisnosti, jer korisnici više nisu osjećali potrebu uzimati morfij. Ibogain iz ove biljke ipak nosi zdravstvene rizike. Potreban je strogi liječnički nadzor, jer usporava rad srca, u velikim dozama oštećuje mali mozak i to dio koji je povezan s motoričkim funkcijama.

Izvori

Psihotropne tvari
Biljke

Iboga


Henrik Daniel "Daja" Sjölund (Finström, Finlandia), 22 de abril de 1983), es un futbolista finlandés, se desempeña como extremo y actualmente está en IFK Mariehamn de Finlandia.

Su hermana Annica Sjölund es también futbolista profesional, juega con la selección femenina de fútbol de Finlandia.

Selección nacional

Ha sido internacional con la selección de fútbol de Finlandia, ha jugado 37 partidos internacionales y ha anotado 2 goles.

Clubes

Palmarés

Liverpool FC

 Copa de la UEFA: 2001
 Supercopa de Europa: 2001

Djurgårdens IF

 Allsvenskan: 2002-03, 2004-05
 Copa de Suecia: 2004, 2005

Referencias

Enlaces externos
 Ficha en El.soccerway.com

Futbolistas de Finlandia
Futbolistas de la selección de fútbol de Finlandia
Futbolistas del IFK Mariehamn
Futbolistas del IF Brommapojkarna
Futbolistas del West Ham United Football Club
Futbolistas del Liverpool Football Club en los años 2000
Futbolistas del Djurgårdens IF Fotboll
Futbolistas del Åtvidabergs FF
Futbolistas del IFK Norrköping

Daniel Sjölund


محمد الصيرفي (9 يونيو 1974 -)، ممثل كويتي.

عن حياته
بدايته الفنية بعام 1997 في مسلسل دلق سهيل، بينما بدايته الحقيقة كانت مع الفنانة حياة الفهد من خلال مسلسل جرح الزمن في عام 2001.

اشتهر خلال برنامج المقالب «صادوه» الذي قام خلاله باستضافة كبار الفنانين مثل الفنان عبد الحسين عبد الرضا وخالد النفيسي وحياة الفهد، استمر بتقديم برامج المقالب مثل برنامج «هوب تاكسي» و«الأسنصيد» لكنها لم تحقق نفس النجاح.

أعماله

من المسلسلات
 2022: دحباش
 دلق سهيل - الجزء الثاني.
 الناس أجناس.
 جرح الزمن.
 دار الفلك - مسلسل إذاعي.
 مصنع الرجال.
 ثمن عمري.
 الحيالة.
 الأخطبوط.
 واو موتيل.
 عندما تغني الزهور.
 وسع صدرك - برنامج كوميدي.
 حبل المودة.
 تاكسي تحت الطلب.
 الأخ صالحة.
 عرس الدم.
 هذا ولدنا.
 عائلتي.
 جامعة أي شي
 وشاءت الاقدار.
 رسائل من صدف.
 المزواج - جزئين.
 رجال وسط الحريم.
 واحد مهم.
 سواها البخت.
 رحى الأيام.

من المسرحيات
 ريمي والقصر المسحور
 قناص خيطان.
 سابق وتالي.
 نهاية مخروش.
 شباب الجامعة.
 الشجعان الاربعة.
 مرتاح والمصباح - عرضت في قطر.

من الأفلام
 طرب فاشن.
 كيف الحال.
 خميس وجمعة.

البرامج
 صادوه - الجزء الأول.
 من عنده الغطاية - جزئين.
 هوب تاكسي.
 الأسنصيد.
 الكنج وصل.
 ابو المقالب.
 الصيرفي صحفي.

روابط خارجية

المراجع

أشخاص على قيد الحياة
ممثلون كويتيون
مواليد 1394 هـ
مواليد 1974

محمد الصيرفي


Emomali Rahmon (5. listopada ) Tadžikistanski je političar koji obnaša dužnost predsjednika Tadžikistana (ili tome odgovarajućih funkcija) od 1992. Iako je hvaljen zbog stabiliziranja Tadžikistana nakon Tadžikistanskog građanskog rata, kritiziran je kao autoritativan, a skupine poput Human Rights Watcha prozivaju ga zbog zatvaranje vladinih kritičara, kampanje za prisiljavanje na povratak prognanih političkih neistomišljenika u inozemstvu i ograničavanja slobode izražavanje i slobode vjerovanja. Također je optužen za opsežni nepotizam.

Rani život
Rahmon je rođen kao Emomali Šaripovič Rakhmonov od oca Sharifa Rahmonova (umro 1992.) i majke Mayram Šarifove (1910. – 2004.), u seljačkoj obitelji u Danghari, (Kulobska oblast, danas provincija Hatlon). Njegov otac bio je veteran Crvene armije iz Drugog svjetskog rata, dobitnik je Reda slave u 2. i 3. stupnju. Od 1971. do 1974. godine, Rahmonov je služio u sovjetskoj Pacifičkoj floti, kad je bio stacioniran u Primorskom kraju. Nakon odsluženja vojnog roka, Rahmon se vratio u rodno selo gdje je neko vrijeme radio kao električar.

Kao aparatčik u usponu u Tadžikistanu, postao je predsjedavajući kolektivne državne farme svoje rodne Danghare. Prema njegovoj službenoj biografiji, Rahmon je 1982. godine diplomirao ekonomiju na Tadžikistanskom državnom sveučilištu. Nakon što je nekoliko godina radio u Danghara Sovhozu, Rahmon je 1987. imenovan predsjednikom sovhoza.

Politika

Promjena imena
U ožujku 2007. Rahmonov je promijenio prezime u Rahmon, riješivši se završetka "-ov" u ruskom stilu. Odrekao se i dijela prezimena Šaripovič. Rahmon je objasnio da je to učinio iz poštovanja prema svojoj kulturnoj baštini. Nakon spomenutog, mnoštvo vladinih dužnosnika, članova parlamenta i državnih službenika širom zemlje učinila je isto završetak. U travnju 2016. Tadžikistan je službeno zabranio davanje patronimika i prezimena u ruskom stilu novorođenoj djeci.

Religijski i svjetonazorski pogledi

Osobni život

Nagrade i priznanja

Izvori

Vanjske poveznice

 Službene stranice

Životopisi, Tadžikistan
Predsjednici

Emomali Rahmon


Youngsun-gun (영선군, 永宣君; * 25. Juni 1870; † 22. März 1917) war der Enkel des Heungseon Daewongun und Neffe des koreanischen Königs Gojong in der Joseon-Dynastie. Sein eigentlicher Name ist I Jun-yong (kor. 이준용, 李埈鎔).

Leben

Er war der Rivale von König Gojong und der Königin Myeongseong. In der Geschichte Koreas wird er für gewöhnlich mit seinem Beinamen Youngsun-gun und Yi Jun Yong(이준 공) genannt. Er soll mit Daewon-gun zusammen mit dem japanischen bevollmächtigten Diplomat für Korea Miura Gorō in Verbindung gestanden haben und den Auftrag zur Ermordung der koreanischen Königin Myeongseong gegeben haben. Er war liiert mit Hong von Namyang und Kim Kwang-san. Seine Konkubinen waren Lee Ok-kyung und Jeon Soon-hyuk.

Literatur
 Korea now, Band 32, Ausgaben 1–13, Verlag Korea Herald, 2003

Weblinks
 I Jun-yong (Korea)
 I Jun-yong (Korea)

Einzelnachweise

Koreaner
Autor
Person (koreanische Geschichte)
Geboren 1870
Gestorben 1917
Mann

Youngsun-gun


Hrvatski športski savez gluhih (HŠSG) osnovan je 29. veljače 1992. godine u Zagrebu. Hrvatski športski savez gluhih nacionalni je športski savez koji okuplja športske saveze, društva i klubove gluhih osoba s područja Hrvatske. Hrvatski športski savez gluhih članom je Međunarodnog odbora za šport gluhih (CISS) od 1993. godine.

Članovi HŠSG
Športovi koje obuhvaća Hrvatski športski savez gluhih su:

 badminton
 curling
 hrvanje
 košarka
 kuglanje
 mali nogomet
 nogomet
 odbojka na pijesku
 orijentacijsko trčanje
 pikado
 plivanje
 rukomet
 skijanje
 stolni tenis
 streljaštvo
 šah
 tenis

Izvori

Vanjske poveznice
 Hrvatski športski savez gluhih

Šport

Hrvatski športski savez gluhih


ولاية النيل الأزرق من ولايات السودان الجنوبية حسب تقسيم السودان بعد انفصال الجنوب في 2011. تجاورها من الشمال ولاية سنار ومن الشرق إثيوبيا ومن الغرب والجنوب دولة جنوب السودان. عاصمتها هي الدمازين. تم ترسيم الولاية في فبراير 1994.

السكان
يُقدَّر عدد سكان الولاية بحوالي نسمة 618,029 عام (1999). وينتمون إلى مختلف القبائل السودانية.

التقسيم الإداري
تنقسم الولاية إدارياً إلى 7 محليات هي:

محلية الدمازين
محلية الروصيرص
محلية باو
محلية الكرمك
 محلية التضامن
 محلية قسيان
 محلية ود الماحي

ولاة الولاية
فبراير 1994 إلى ديسمبر 1997 عبد الله أبو فاطة عبد الله

ديسمبر 1997 إلى يناير 2000 عبد الرحمن أبو مدين

يناير 2000 إلى فبراير 2001 الهادي بشارة

فبراير 2001 إلى 2003 حسن حمدان سليمان (فترة أولى)

مايو 2003 إلى 2004 عبد الله عثمان الحاج

2004 إلى 2005 حسن حمدان سليمان (فترة ثانية)

سبتمبر 2005 إلى يوليو 2007 عبد الرحمن محمد أبو مدين

يوليو 2007 إلى سبتمبر 2011 مالك عقار ايير

سبتمبر 2011 الي أبريل 2013 يحي محمد خير (فترة أولى)

أبريل 2013 الي مايو 2018 حسين يس حامد

مايو 2018 إلى فبراير 2019 خالج حسين محمد عمر

فبراير 2019 يحي محمد خير (فترة ثانية)

 أخبار بلادي.. السودان.. ولاية النيل الأزرق

ولاية النيل الأزرق
ولايات السودان

ولاية النيل الأزرق


Le Royaume-Uni a organisé une présélection nationale pour choisir la chanson qui irait au Concours Eurovision de la chanson 1979. A Song for Europe 1979 devait avoir lieu au Royal Albert Hall de Londres le 8 mars.

Sélection

A Song for Europe 1979
Après une journée de répétitions au Royal Albert Hall  une grève des techniciens de la BBC a arrêté l'émission environ une heure avant la transmission. Les enregistrements audio des chansons ont été votés par 14 jurys régionaux : Bristol, Bangor, Leeds, Norwich, Newcastle, Aberdeen, Birmingham, Belfast, Cardiff, Plymouth, Glasgow, Southampton et Londres. Le jury de Manchester n'a pas pu être contacté et comme le gagnant avait une marge de plus de 12 points, ses scores n'ont pas été inclus. Cela a conduit à une égalité immatérielle pour la deuxième place. Les votes de Manchester ont ensuite été vérifiés et ajoutés aux scores, rétrogradant la chanson Call My Name à la troisième place. Le lendemain, les 12 chansons ont été diffusées sur Radio 2 de Terry Wogan le spectacle et un récapitulatif des meilleures places, ainsi qu'une interview avec les gagnants ont eu lieu sur la BBC TV Show Nationwide le même soir.

Finale

Discographie britannique
Black Lace - Mary Ann: EMI EMI2919.
Lynda Virtu - You Are My Life: Mercury/Utopia TANGO7.
Ipswich - Who Put the Shine on Our Shoes?: Epic SEPC7195.
Herbie Flowers & the Daisies - Mr. Moonlight: EMI EMI2917.
M Squad - Miss Caroline Newley: Ariola ARO150.
Eleanor Keenan - Call My Name: CBS SCBS7198.
Roger Whittaker - Call My Name: Columbia DB9065.
Guys 'n' Dolls - How Do You Mend a Broken Heart?: Magnet MAG141.
Linda Kendrick - All I Needed Was Your Love: Epic SEPC7199.
Monte Carlo - Home Again (Living With You): EMI EMI2918.
Sal Davis - Let It All Go: Decca F13825.
The Nolan Sisters - Harry, My Honolulu Lover: Epic SEPC7197.
Kim Clark - Fantasy: CBS SCBS7196.
Only the winning song reached the UK singles chart.

À l'Eurovision

Black Lace a remporté A Song for Europe avec "Mary Ann" et s'est classé 7e au Concours Eurovision de la chanson de 1979 à Jerusalem.

Il s'agit également du seul Eurovision entre 1972 et 2008 dans lequel Terry Wogan n'a fourni ni les commentaires à la télévision ni ceux à la radio. Wogan avait été initialement prévu pour fournir le commentaire télévisé, mais a choisi de ne pas aller en Israël à la suite des commentaires qu'il a faits du gagnant de 1978 A-Ba-Ni-Bi  sonnant comme "Je veux être un ours polaire". Au lieu de cela, son collègue de Radio 2 John Dunn a fourni le commentaire de télévision. Ray Moore a fourni le commentaire sur BBC Radio 1 et Radio 2.

Vote

Références

Voir aussi

Articles connexes
 Royaume-Uni au Concours Eurovision de la chanson
 Concours Eurovision de la chanson 1978
 Mary Ann
 Black Lace

Lien externe
Finale nationale britannique 1979

Royaume-Uni au Concours Eurovision de la chanson
Pays du Concours Eurovision de la chanson 1979
Eurovision

Royaume-Uni au Concours Eurovision de la chanson 1979


(popis nepotpun)

Popis ne sadrži privremena javna (gradska) rekreacijska klizališta, ledene parkove.

Klizališta

Kazalo:
* curling, brzo klizanje, brzo klizanje na kratke staze, umjetničko klizanje, hokej na ledu, speedway na ledu

Bob, skeleton i luž staze
Do 2023. niti jedna nije izgrađena u Hrvatskoj.

Kazalo:

* nadmorska visina najviše točke staze (start) - pad do najniže nadmorske visine staze (cilj)

Vidi
Hrvatski klizački savez
Hrvatski savez hokeja na ledu
Hrvatski curling savez
Hrvatski bob i skeleton savez
Hrvatski sanjkaški savez

Izvori

Športski popisi

Popis objekata za športove na ledu u Hrvatskoj


Olaylar
 10 Haziran - 3 yaşındaki III. Otto, Alman Kralı ilan edildi.

Doğumlar

Ölümler
 10 Temmuz - VII. Benedictus, papa
 7 Aralık - II. Otto, Saksonya'nın veya Ottonyan hanedanlığı'nın üçüncü hükümdarı (d. 955)
 tarihi bilinmeyen
 Ebu'l Leys es-Semerkandî, Hanefi fıkıh, hadis ve tefsir âlimi
 Fena Hüsrev, Büveyhoğulları hükumdarı (d. 936)
 İbrahim bin Merzban, Azerbaycan'da hüküm süren Salarilerin hükümdarı

983


Messina Denaro ist der Familienname folgender Personen:

 Matteo Messina Denaro (1962–2023), ein Anführer in der Position Capo dei Capi der sizilianischen Cosa Nostra
 Francesco Messina Denaro (1928–1998), ein italienischer Mafioso, der mit der Cosa Nostra in Verbindung stand

Messina Denaro


O Festival Cultural Juabense é um evento cultural-econômico que ocorre no município de Cametá no último final de semana do mês de julho. É um dos mais tradicionais festivais realizados no Estado do Pará que aborda religiosidade, folclore e contos da região.

Manifestações artísticas
O festival reúne diversas manifestações artísticas vinculadas à tradição folclórica local, incluindo artes plásticas, dança, música, poesia e teatro. A organização do Festival de Cultura Juabense visa promover e preservar a cultura local através do entretenimento e lazer, com participação da população do município e visitantes. A celebração é organizada ao longo do ano e ocorre em uma estrutura montada na Praça São José, com espaço para contação de histórias e alimentação.

Constam entre as atrações do festival:

 Dança do Xôte Juabense
 Dança do Boto
 Bicharada do Juaba
 Cordão da Bicharada
 Engole Cobra
 Dança do Açaí
 Apresentação e organização por Assis Aragão
 Dança dos Negros
 Dança Portuguesa

Além das apresentações de danças e de contos folclóricos, que ocorrem em geral no palco principal do festival, há apresentações de instrumentos rústicos de percussão, como viola, reco-reco, tambor e cuíca.

Cultura e meio ambiente
Com a participação de membros da comunidade local, o festival promove a preservação de suas manifestações culturais como forma de integração da região com sua população .

A temática do festival é caracterizada por apresentações que tratam da preservação da natureza, com destaque para as espécies de fauna e flora da região amazônica e o seu convívio na vida do município.

Economia

Venda de produtos
Além de contar com a venda de produtos alimentícios, o festival já ofereceu produtos têxteis da coleção de produtos exclusivos para comercialização, como bonés, camisetas masculinas e blusas femininas .

Rede hoteleira
O festival estimula a rede hoteleira local por atrair turistas que precisam de alojamento durante o evento.

O festival na pandemia
Por conta da pandemia de COVID-19, a edição de 2021 do Festival Cultural Juabense ocorreu com transmissão simultânea em redes sociais, disponibilizada gratuitamente, além da divulgação de diversos conteúdos que estão relacionados ao festival e todo corpo de manifestações culturais vivenciadas na Vila de Juaba, um dos principais núcleos culturais do município de Cametá.

Patrimônio cultural do Pará
Eventos do Pará

Festival Cultural Juabense


Hjort Knudsen A/S er en dansk familieejet møbelvirksomhed, startet i 1973 af Ina og Arne Hjort Knudsen.

Siden år 2000 har ejerskab og ledelse været placeret i næste generation ved Ellen og Klaus Hjort Knudsen. Hovedsædet ligger i Vestjylland i nærheden af Billund

Hjort Knudsen er i dag leverandør af polstermøbler til møbelbutikker i Danmark, Sverige og Norge, og Hjort Knudsen har salgskontorer i alle tre lande. Derudover sælger Hjort Knudsen også i Holland, Tyskland, Frankrig og Schweiz. Virksomheden omsætter for over 500 mio. kr.

Hjort Knudsens produktionssteder er placeret i Europa og virksomheden har 100% ejerskabet over disse. Hjort Knudsen beskæftiger samlet set mere end 2000 medarbejdere

Udover polstermøbler producerer Hjort Knudsen også træmøbler.

Referencer

Møbelproducenter i Danmark
Etableret i 1973

Hjort Knudsen


O Club Sporting Cristal em 2021, participou de quatro competições: Campeonato Peruano, Copa Bicentenario, Copa Libertadores e Copa Sul-Americana.

Elenco

Uniformes

Competições

Campeonato Peruano

Fase 1

Final

Fase 2

Tabla Acumulada

Final

Ida

Volta

Copa BIcentenario

Oitavas de final

Quartas de final

Semifinais

Final

Copa Libertadores

Copa Sul-Americana

Oitavas de final

Quartas de final

Temporadas do Club Sporting Cristal

Temporada do Club Sporting Cristal de 2021


František Palacký (; ) a fost un istoric și om politic ceh, persoana cea mai influentă a Renașterii Naționale Cehe, considerat "Părinte al Națiunii".

Imaginea lui a fost reprezentată în perioada 1934–1938 pe bancnota de 1.000 de coroane cehoslovace și este reprezentată, începând din 1993, pe bancnota de 1.000 de coroane cehe.

Viața

František Palacký s-a născut în satul Hodslavice din nord-estul Moraviei, care face parte acum din regiunea Moravia-Silezia a Republicii Cehe. Strămoșii săi erau membri ai comunității Fraților Moravi și și-au păstrat în mod clandestin credința protestantă în cursul îndelungatei perioade de persecuție religioasă, aderând în cele din urmă la Mărturisirea de la Augsburg pe care au considerat-o ca apropiată de credința lor inițială. Tatăl lui Palacký era învățător și un om cult. Fiul său a fost trimis în 1812 la Liceul Evanghelic Luteran din orașul pe atunci maghiar Bratislava, unde a intrat în contact cu filologul Pavel J. Šafařík și a studiat cu zel limbile slave (a învățat 11 de limbi și s-a familiarizat cu alte câteva).

După câțiva ani petrecuți ca profesor particular, Palacký s-a stabilit în 1823, la Praga. Aici a găsit un prieten apropiat în persoana lui Josef Dobrovský, ale cărui relații bune cu autoritățile austriece l-au protejat de ostilitatea arătată de guvern față de cei care studiau disciplinele slave. Dobrovský l-a prezentat contelui Sternberg și fratelui său, Francis, care manifestau un interes entuziast față de istoria Boemiei. Contele Francis era principalul fondator al Societății Muzeului Boemiei, ce strânsese colecția de documente cu privire la istoria Boemiei, cu scopul de a redeștepta interesul național pentru studierea istoriei naționale.

Implicarea sa în mișcarea națională cehă
Interesul public față de această mișcare a fost stimulat în 1825 de către noul Časopis Českého musea ("Jurnalul Muzeului Boemiei"), al cărui prim editor a fost Palacký. Jurnalul a fost publicat pentru prima dată în limbile cehă și germană, iar ediția cehă a supraviețuit și a devenit cel mai important mediu literar al Boemiei. Palacký a primit o funcție modestă de arhivar al contelui Sternberg și în 1829 moșierii din Boemia au dorit să-i confere titlul de istoriograf al Boemiei, cu un salariu mic, dar obținerea consimțământului autorităților vieneze a durat zece ani.

Între timp, moșierii, cu acordul tardiv al Vienei, s-au angajat să plătească cheltuielile de publicare a operei principale a lui Palacký, Dějiny národu českého v Čechách o v Moravě ("Istoria națiunii cehe în Boemia și Moravia"). Această carte, care începe cu anul 1526 și abolirea independenței cehilor (Palacký a admis că, în scrierea istoriei naționale de la 1526, el "ar trebui să mintă"), s-a bazat pe cercetarea laborioasă în arhivele locale din Boemia și în bibliotecile orașelor mari ale Europei, și rămâne autoritatea istorică standard. Primul volum a fost tipărit în limba germană în 1836, fiind ulterior tradus în limba cehă. Publicarea lucrării a fost împiedicată de cenzura poliției, care a fost deosebit de activă în criticarea relatării sale despre mișcarea husită.

Palacký, deși avea simpatii naționale și protestante, a avut grijă să evite o aprobare necritică a declanșării Reformei protestante, dar declarațiile sale au fost considerate de autorități ca periculoase pentru credința catolică. El a fost obligat să elimine unele părți din istoria sa și să accepte pasaje interpolate de cenzori. După desființarea cenzurii poliției în 1848, el a publicat o nouă ediție, completată în anul 1876, restaurând forma inițială a lucrării. Oponentul principal al lui Palacký în controversa stârnită de nararea începutului mișcării reformiste din Boemia a fost baronul Helfert, care a primit o scrisoare de la Viena pentru a scrie lucrarea Huss und Hieronymus (1853) care să contracareze impresia făcută de Istoria lui Palacký. K. A. K. Höfler, un profesor german de istorie de la Praga, a prezentat o opinie istorică similară cu perspectiva autorităților în lucrarea Geschichte der hussitischen Bewegung in Bohmen. Palacký a răspuns în lucrările Geschichte des Hussitenthumes und Profesor Löffler (Praga, 1868) și Zur böhmischen Geschichtschreibung (Praga, 1871).

Activismul politic

Revoluția de la 1848 l-a determinat pe istoric să intre în politica activă. După cum a justificat în celebra sa Psaní face Frankfurtu ("O scrisoare de la Frankfurt"), a refuzat să participe în parlamentul provizoriu format din 500 de foști deputați în toate dietele germane, care s-au reunit la Frankfurt, pe motiv că pe un ceh nu-l interesează politica germană. La începutul lunii iunie el a coordonat Congresul slav de la Praga, în calitate de președinte. Mai târziu, în același an, el a fost ales deputat în Reichstag-ul care a funcționat în orașul Kroměříž (Kremsier) între octombrie 1848 și martie 1849. El s-a declarat la acel moment în favoarea unui imperiu austriac puternic, care trebuia să fie organizat ca o federație a statelor sud-germane și a statelor slave, permițând astfel păstrarea drepturilor lor individuale. Această mișcare a fost numită austroslavism. Opiniile sale au trezit un oarecare interes la Viena, iar lui Palacký i s-a oferit chiar și un portofoliu în guvernul baronului Franz von Pillersdorf. Prăbușirea ideii federale și triumful definitiv al partidului reacționar în 1852 au dus la retragerea sa din politică.

În urma concesiilor liberale din 1860 (vezi Diploma din octombrie) și 1861 (vezi Patenta din Februarie), cu toate acestea, el a devenit membru pe viață al Camerei Domnilor din Imperiul Austriac. Opiniile sale au fost însă puțin sprijinite în cadrul adunării și, cu excepția unei scurte perioade de după decretul din august 1871, prin care împăratul a creat speranțe că va acorda Boemiei dreptul la autoguvernare, el a încetat să mai participe la ședințele camerei superioare a Consiliului Imperial începând din 1861. În Dieta Boemiei (zemský sněm) a devenit liderul recunoscut al Partidului Național (staročeši). El a solicitat înființarea unui regat ceh care trebuia să includă Boemia, Moravia și Silezia, iar în zelul său pentru autonomia cehă a intrat într-o alianță chiar și cu nobilimea conservatoare și cu catolicii extremiști. A participat la Congresul panslavist de la Moscova din 1867. El a murit la Praga, la 26 mai 1876.

Moștenire

František Palacký este considerat unul dintre cei trei Părinți ai națiunii cehe – primul este regele Boemiei și împăratul Sfântului Imperiu Roman Carol al IV-lea, al doilea este František Palacký și al treilea este președintele Cehoslovaciei, Tomáš Garrigue Masaryk. Unor persoane le place să afirme că cei trei nu ar avea aceeași importanță pentru națiunea cehă, susținându-l pe unul sau pe altul dintre ei. În ceea ce privește activitatea istoriografică a lui Palacký, nici un alt studiu istoric complet nu depășește istoria Boemiei scrisă de el. Toți istoricii cehi de mai târziu au fost influențați direct sau indirect de activitatea lui Palacký.

Lucrări
 Würdigung der alten böhmischen Geschichtschreiber (Praga, 1830), care conține fragmente istorice scrise de mulți autori ale căror lucrări erau pe atunci inaccesibile studenților cehi
 Dějiny národu českého v Čechách o v Moravě I–V ("Istoria națiunii cehe din Boemia și Moravia"), 1836–1867
 Archiv český (6 vol., Praga, 1840–1872)
 Urkundliche Beiträge zur Geschichte des Hussitenkriegs (2 vol., Praga, 1872–1874)
 Documenta magistri Ioan Hus vitam, doctrinam, causant ... illustrantia (Praga, 1869)
 împreună cu Šafařík a scris Anfänge der böhmischen Dichtkunst (Pressburg, 1818) și Die ältesten Denkmäler der böhmischen Sprache (Praga, 1840)
 Trei volume ale articolelor și eseurilor sale scrise în limba cehă au fost publicate sub titlul Radhost (3 vol., Praga, 1871–1873)

Imagini

Note

Lectură suplimentară
 Baar, Monika. Historians and Nationalism: East-Central Europe in the Nineteenth Century (2010) excerpt, pp 29–34 and passim

Legături externe
 František Palacký (1798–1876) – bibliography
 Frantisek Palacky – 29-03-2000 – Radio Prague

Nașteri în 1798
Decese în 1876
Membri corespondenți ai Universității de Stat din Sankt Petersburg
Istorici cehi
Politicieni cehi
Participanți la Revoluțiile de la 1848

František Palacký


Radarul P-14 a fost o stație de radiolocație sovietică, care lucra în gama de unde metrice.  Radarul a lucrat independent sau în compunerea sistemelor automatizate de conducere din Apărarea Antiaeriană a Teritoriului. Radarul a fost realizat în trei variante, începând cu anul 1959. În aceste variante a fost și în înzestrarea țărilor fostului Tratat de la Varșovia, inclusiv în Armata României. A fost scos din fabricație în anul 2003. În prezent nu se exploatează.

Scurt istoric
Proiectarea radarului de avertizare timpurie P-14 a început în anul 1955 prin decret al Comitetului Central al PCUS, fiind primul radar de mare putere în gama VHF care a fost dezvoltat de către Uniunea Sovietică. Radarul a fost acceptat în serviciu în anul 1959 după finalizarea cu succes a programului de testare a radarelor. P-14 a fost dezvoltat sub conducerea lui V.I. Ovsyannikov de către biroul de proiectare SKB, o divizie de stat numită "V.I. Lenin", predecesorul actualului Institut de Cercetări pentru Inginerie Radio din Nijnâi Novgorod  (NNIIRT). Echipa care a realizat proiectul a fost distinsă cu "Premiul Lenin" de către Uniunea Sovietică în anul 1960.

Destinație
Radarul a fost destinat pentru controlul spațiului aerian, descoperirea, determinarea coordonatelor (azimut, distanță), a vitezei și traiectoriei de zbor a țintelor aeriene la distanțe  și înălțimi mari, cu o înaltă posibilitate de separare, în condițiile unor intense acțiuni de război radioelectronic.

Scurtă prezentare
 Radarul P-14 a fost produs în trei variante:
 P-14 "Lena" (index GRAU 1RL113 și 44Zh6), după clasificarea NATO - Tall King A, realizate din anul 1959, radare staționare;
 P-14F "Furgon" (index GRAU 1RL113 F), după clasificarea NATO - Tall King B, realizat în anul 1966, radar semi-mobil;
 P-14 "Oborona-14" (index GRAU 5N84A), după clasificarea NATO - Tall King C realizat din anul 1974, versiune mobilă.
Un total de 731 de radare (index GRAU 1RL113 "Lena"), au fost fabricate între 1959 și 1976, dintre care 24 au fost pentru export.
Radarul P-14 a fost înlocuit de radarul de supraveghere îndepărtată 55J6 "Nebo" în anul 1982 care lucra tot în gama metrică.
Toate variantele de radare P-14 au fost dezvoltate pentru descoperirea și urmărirea îndepărtată a țintelor aeriene și au avut caracteristici de performanță similare între ele. Toate au folosit o singură antenă atât la emisie cât și la recepție; antena a fost un mare cadru deschis, o antenă parabolică trunchiată, antena a inclus un sistem de degivrare încălzit pentru condiții extreme.
Radarele P-14 erau capabile să modifice frecvența de lucru în jurul a patru frecvențe presetate pentru a contracara bruiajul activ și aparatură coerentă cu compensare pentru protecție la bruiajul pasiv, ambele sisteme capabile să suprime bruiajul cu până la 26 dB. În plus față de suprimarea bruiajului, "Oborona-14"  putea utiliza cinci antene auxiliare pentru a găsi direcția și a localiza bruiajul. Producția ultimelor P-14 a fost desființată în anul 2003.
 Radarul P-14, "Lena", staționar, de avertizare timpurie a fost instalat pe pozițiile pregătite în două clădiri, cu un singur etaj, (una pentru echipament și alta pentru grupul energetic diesel). Antena, care era o oglindă parabolică cu dimensiunea de 32 x 11 m, era situată lângă camera de comandă. Pentru identificarea apartenenței de stat a țintelor aeriene stația a fost echipată cu interogator terestru prin radiolocație NRZ-14.
Stația avea două indicatoare de observare circulară portative, care se instalau în punctul de comandă, la o distanță de radar de până la 1.000 de metri. Protecția la bruiaj a stației, în condițiile  efectelor bruiajului activ, era asigurată prin reacordarea pe o altă frecvență prestabilită. Pentru  protecția la bruiajul pasiv era folosită o aparatură coerentă de compensare cu tuburi potențialoscop.
Radarul "Lena" putea fi operat la temperatura ambiantă de  ± 50 ° C, și o viteză a vântului de până la 30 m/s.
 Radarul P-14F, "Furgon", a fost realizat în varianta transportabilă prin modificarea radarului P-14 "Lena". În compunerea lui au intrat: cinci unități de transport - două semiremorci cu echipament, una cu aparatura de emisie recepție, una cu aparatura de comandă, control, indicare  și 3 remorci cu sistemul de alimentare cu energie electrică. Radarul avea o remorcă separată cu doi indicatori și aparatura de comandă a radarului de la distanță, care se putea dispune la o distanță de până la 1.000 metri față de poziția de bază. Antena, era o oglindă parabolică de 32 m x 11 m, era montată pe o fundație pregătită. Ea se transporta în containere pe vehicule din afara compunerii stației. Pentru identificarea radar a țintelor aeriene radarul era echipat cu un interogator prin radiolocație de la sol de tip NRZ-14. Stația avea prevăzute trei moduri de funcționare:
 standard (permanent) - cu  distanța maximă de descoperire;
 altitudine - cu creșterea limitei superioare a zonei de cercetare în unghi de înălțare;
 scanare - alternativ includerea condițiilor standard și de mare altitudine.
Era posibil să se controleze modurile de lucru de la distanță. Protecția la bruiaj a radarului în condițiile efectelor bruiajului activ era asigurată prin reacordarea pe o altă frecvență prestabilită.
Pentru  protecția la bruiajul pasiv (ca și la radarul "Lena") era folosită o aparatură coerentă de compensare cu tuburi potențialoscop.
Radarul "Furgon" putea fi operat la temperatura ambiantă de  ± 50 ° C, și o viteză a vântului de până la 30 m/s.
 Radarul P-14, "Oborona-14"
Radarul de descoperire îndepărtată "Oborona-14" – era transportabil, cu protecția la bruiaj modificată față de radarul "Lena". Stația avea în compunere șase unități de transport: două semiremorci cu aparatură (AP1, AP2); două cu dispozitivul de antenă catarg (ANP1, ANP2) și două remorci cu sursa de alimentare a sistemului (5E88). Antena pliabilă se transporta în șase unități de transport și se putea instala în aproximativ 24 de ore.  Pe o remorcă separată (AP3) era instalat un post de comandă de la distanță cu doi indicatori. Acest post putea fi instalat la o distanță de 1 km față de poziția de bază a radarului. Pentru identificarea prin radiolocație a țintelor aeriene stația a fost echipată cu interogator terestru prin radiolocație de tip NRZ-14 sau aparatura "Parola".
Radarul avea prevăzute trei moduri de funcționare:
 standard (permanent) - cu o distanță maximă de descoperire;
 altitudine - cu creșterea limitei superioare a zonei de cercetare în unghi de înălțare;
 scanare - alternativ includerea condițiilor standard și de mare altitudine.
Protecția radarului în condițiile acțiunii bruiajului activ se asigura, prin reacordarea pe o altă frecvență de lucru și, pentru prima dată, folosirea unui sistem de autocompensare pe trei canale, care intra primul în funcțiune. Pentru protecția împotriva bruiajului pasiv (ca în radarul "Lena"), era utilizat un echipament coerent de compensare pe tuburi potențialoscop.
Radarul "Oborona- 14" putea fi operat la temperatura ambiantă de ± 50° C și o viteză a vântului de până la 30 m/s.
Modernizări ale radarului "Oborona-14": radarul cu specificația 5N84AĂ a fost pentru export și dispunea de aparatură de climatizare a aerului pentru cabinele cu aparatură; radarul cu specificația 44J6 (realizat în anul 1979) a fost o variantă staționară a radarului 5N84AĂ.

Date tehnico-tactice
 Radarul P-14, "Lena"
 Gama de undă:  metrică (150 - 170 MHz);
 Frecvența de repetiție a impulsurilor: 100 sau 200 Hz;
 Durata impulsurilor de sondaj: 10 microsecunde;
 Puterea în impuls: 700 - 900 kW;
 Puterea medie: 800 W;
 Lățimea diagramei de directivitate în plan orizontal: 4 până la 8 grade;
 Domeniul de cercetare:
 - în azimut,grade: 360;
 - în altitudine, grade: 12;
 - în înălțime, km: 35;
 Distanța de detectare a țintelor (cum ar fi un "luptător"), la o altitudine  de 10.000 m, în km: 300;
 Precizia de măsurare a coordonatelor:
 - în distanță, în metri: 1.500;
 - în azimut, în grade: 1,5;
 Factorul de observare a țintelor pe fondul bruiajului pasiv cu sistemul SȚM în funcțiune, în dB: 26;
 Tipul de informații de ieșire: analog;
 Rata de actualizare a informațiilor: 30, 15 și 10 de secunde;
 Timpul mediu între defecțiuni, în ore: 80;
 Consumul de energie, în kW: 60;
 Personalul de deservire: 5 (un schimb);
 Radarul P-14F, "Furgon"
 Gama de undă:  metrică (160 - 170 MHz);
 Frecvența de repetiție a impulsurilor: 100 sau 200 Hz;
 Durata impulsurilor de sondaj: 10 microsecunde;
 Puterea în impuls: 700 - 900 kW;
 Puterea medie: 800 W;
 Lățimea diagramei de directivitate în plan orizontal: 4 până la 8 grade;
 Domeniul de cercetare:
 - în azimut,grade: 360;
 - în altitudine, grade: 12 (în modul standard); 17 (în modul altitudine);
 - în înălțime, km: 35 (în modul standard);
 Distanța de detectare a țintelor (cum ar fi un "luptător"), la o altitudine  de 10.000 m, în km: 300 (în modul standard); 280 (în modul altitudine);
 Precizia de măsurare a coordonatelor:
 - în distanță, în metri: 1.500;
 - în azimut, în grade: 1,5;
 Factorul de observare a țintelor pe fondul bruiajului pasiv cu sistemul SȚM în funcțiune, în dB: 26;
 Tipul de informații de ieșire: analog;
 Rata de actualizare a informațiilor: 10 și 20 de secunde;
 Timpul mediu între defecțiuni, în ore: 100;
 Consumul de energie, în kW: 74;
 Personalul de deservire: 5 (un schimb);
 Timp de desfășurare-strângere, ore: 62.
 Radarul P-14, "Oborona-14"
 Gama de undă:  metrică (160 - 170 MHz);
 Frecvența de repetiție a impulsurilor: 100 sau 200 Hz;
 Durata impulsurilor de sondaj: 10 microsecunde;
 Puterea în impuls: 700 - 900 kW;
 Puterea medie: 800 W;
 Lățimea diagramei de directivitate în plan orizontal: 4 până la 8 grade;
 Domeniul de cercetare:
 - în azimut,grade: 360;
 - în altitudine, grade: 12 (în modul standard); 17 (în modul altitudine);
 - în înălțime, km: 45 (în modul standard);
 Distanța de detectare a țintelor (cum ar fi un "luptător"), la o altitudine  de 10.000 m, în km: 300 (în modul standard); 280 (în modul altitudine);
 Precizia de măsurare a coordonatelor:
 - în distanță, în metri: 1.200;
 - în azimut, în grade: 1,2;
 Factorul de observare a țintelor pe fondul bruiajului pasiv cu sistemul SȚM în funcțiune, în dB: 26;
 Tipul de informații de ieșire: analog;
 Rata de actualizare a informațiilor: 10 și 20 de secunde;
 Timpul mediu între defecțiuni, în ore: 90;
 Consumul de energie, în kW: 100;
 Personalul de deservire: 6 (un schimb);
 Timp de desfășurare-strângere, ore: 24.

Bibliografie
 Вестник ПВО  Radarul P-14
 Echipament militar
 Radar

P-14 (radar)


August Ludwig Georg Meyn (* 19. Dezember 1859 in Berlin, Königreich Preußen; † 2. Februar 1920 in Berlin-Schöneberg) war ein deutscher Porträt- und Genremaler.

Leben und Wirken

Zunächst studierte er 1876 bis 1882 an der Berliner Kunstakademie (als Schüler des Historienmalers Otto Knille). Studienreisen führten ihn nach Süddeutschland, Schweden, Dänemark, Belgien, Österreich, Italien, Frankreich und Spanien. Nachdem er sich bis zum Ende des 19. Jahrhunderts bereits einen Namen als Gesellschafts- und Genremaler gemacht hatte, wurde er 1901 als Nachfolger des verschiedenen Professors Max Koner zum Leiter der Malklasse an der Kunstakademie berufen und 1903 zum Professor ernannt. Daneben wirkte er weiterhin als erfolgreicher Porträtmaler der gehobenen Berliner Gesellschaft und malte die Porträts so alltäglich, wie man es in Berlin haben wollte. Als Malgast besuchte er auch die Künstlerkolonie in Ahrenshoop, blieb jedoch ein Vollblutberliner.

Seit 1886 (Akademie-Ausstellung) war er häufig auf Kunstausstellungen vertreten, so unter anderem 1894, 1897 und 1908 auf der Großen Berliner Kunstausstellung, 1899 im Wiener Künstlerhaus, 1900 in der Kunsthalle Bremen sowie der 2. Ausstellung der Berliner Sezession, 1902 in der Berliner Kunstausstellung am Lehrter Bahnhof, 1905 bei der Biennale Venedig, 1906 beim Kunstverein in Hamburg und 1909 im Künstlerhaus Wien. 1897 wurde er mit der Kleinen Goldenen Medaille der Großen Berliner Kunstausstellung geehrt und 1904 auf der Weltausstellung in St. Louis mit einer Medaille ausgezeichnet.  Mit einem Porträt, das seinen Künstlerkollegen Hans Looschen zeigt, war er 1905 auf der Biennale von Venedig vertreten. Weiterhin war er Mitglied der Allgemeinen Deutschen Kunstgenossenschaft und des Vereins Berliner Künstler.

Zu Meyns Schülern gehörten unter anderem August Böcher (1873–1961), Reinhard Hübner (1881–1962), Martha Jeep (1874–1955), Elisabeth Schellbach, Ottilie Kaysel und Kurt Losch.

Familie
Meyn war verheiratet mit der Lehrerin Johanna Eins. Aus der Ehe gingen die Kinder Franka-Meliora (* 1897), Jutta Sabine (* 1898) und Kraft-Ulrich (* 1900) hervor. 1904 ließ er für sich und seine Familie in Neuglobsow am Stechlinsee ein ganz im Jugendstil gehaltenes Sommerhaus erbauen, das sogenannte "Eulenhaus", das noch heute von den Nachkommen als Künstler- und Gemeinschaftshaus genutzt wird.

Seine letzte Ruhestätte befindet sich auf dem Südwestkirchhof Stahnsdorf.

Werke (Auswahl)
 Die drei Kinder des Künstlers beim Brettspiel (Gemälde/1908)
 Sonnige Jugend – Franka und Jutta Sabine mit Mandoline und Guitarre in Globsow (Gemälde/1914)
 Rollenporträt von Josef Kainz als Hamlet (Gemälde)
 Doppelbildnis Hermann Müller und Josef Kainz (Gemälde)
 Porträt von Miss Geraldine Farrar (Gemälde)
 Porträt Otto Erich Hartleben (Gemälde)
 Der Maler Georg Barlösius (Gemälde)
 Porträt des Erzählers Heinz Tovote (Gemälde)
 Porträt des Lübecker Bürgermeisters Theodor Curtius (Gemälde)
 Porträt des Chemnitzer Oberbürgermeisters Dr. Heinrich Sturm (Gemälde)
 Herrenbildnis (Gemälde)
 Damenporträt (Gemälde)
 Klein-Guschen (Gemälde)
 Männerstudie (Aquarell-Zeichnung)
 Frauenbildnis (Rötel-Zeichnung)
 Mädchenkopf nach Rechts (Rötel-Zeichnung)
 Porträt Dr. Cäsar Flaischlen (Bildnisskizze)
 Porträt des Chirurgen Franz König (Pinselzeichnung)
 Frau von Klett-Cotta (Porträtzeichnung)
Weitere Porträts schuf er u. a. von dem Maler Julius Ehrentraut, von dem Neurochirurgen Fedor Krause, von Friedrich Nietzsche, von dem Kaufmann Geo Heinrich Plate, von Rudolf Virchow und sogar von Kaiser Wilhelm II.

Literatur
 Das geistige Deutschland am Ende des XIX. Jahrhunderts. Enzyklopädie des deutschen Geisteslebens in biographischen Skizzen. Band 1: Die bildenden Künstler. C. G. Röder, Leipzig / Berlin 1898.
 Friedrich von Boetticher: Malerwerke des neunzehnten Jahrhunderts. Beiträge zur Kunstgeschichte. Band II, Hälfte 1 (Aagaard–Hauschild), Dresden 1901.
 Franz Neubert: Deutsches Zeitgenossenlexikon. Band 1, Leipzig 1905.
 Berlin und die Berliner. Karlsruhe 1905, S. 160.
 Friedrich Jansa: Deutsche bildende Künstler in Wort und Bild. Jansa, Leipzig 1912.
 100 Jahre Berliner Kunst im Schaffen des Vereins Berliner Künstler. (Ausstellungs-Katalog) Berlin 1929, S. 142.

 Irmgard Wirth: Berliner Malerei im 19. Jahrhundert von der Zeit Friedrichs des Großen bis zum Ersten Weltkrieg. Berlin 1990, ISBN 3-88680-260-4. (Abbildung 450)
 Hans-Jürgen Mende, Kurt Wernicke: Berliner Bezirkslexikon. Berlin Mitte. Band 1 (A–N), Berlin 2001, ISBN 3-89542-111-1, S. 102.
 Ruth Negendanck: "Künstlerkolonie Ahrenshoop. Eine Landschaft für Künstler", S. 93 f, 2. Aufl., Fischerhude 2011, ISBN 978-3-88132-294-2

Weblinks

Einzelnachweise

Maler (Deutschland)
Hochschullehrer (Preußische Akademie der Künste)
Deutscher
Geboren 1859
Gestorben 1920
Mann

Georg Ludwig Meyn


මධ්‍යකාලින යුගය ලෙසින් හැදින්වන්නේ ක්‍රි.ව. 800 වන සියවසේදි වාර්ලේ මැග්නේ රජතුමාගේ අභිෂේකයන් සමග යුද්ධය අවසන් විම (1453) වසර 100 න් පැවති සහ 1515 දි ඇති වු රෙපරමාදු ප්‍රති‍ශශෝධනය සහිත කලවකවානුවයි.

ක්‍රි.ව. 800 වන සියවසේ දි බටහිර යුරෝපය සම්පුර්ණ වශයන්ම ක්‍රිස්තියානි රජවරැ මගින් පාලනය කෙරැණ ද පෙරදිග යු‍රෝපයෙහි මිෂනාරි ක්‍රියාකාිත්වය පමණක් පැවතිණි. උදාහරණයක් වශයෙන් 9 වන සයවසේදි පෙරදිග මිෂනාරි ක්‍රියාකාරිත්වයෙහි එස්.එස් සරිලි සහ මෙතොඩියස් සාර්ථකත්වයට ලබා ඇත.   ඒ අනුව ඔවුන් බයිලය රැසියන් ආදි පෙරදිග යුරොපානු භාෂාවක පරිවර්තන කර යුකරේනය බෙලාරැසය සහ රැසියාවෙන් ක්‍රිස්තුධර්ය ප්‍රචලිත කරන ලදි.

ක්‍රි.ව. 9 වන සහ 10 වන සියවසේදි ක්‍රිස්තුධර්මය පෙරදිග යුරොපයෙහි ප්‍රචලිත විය. න්‍රිස්තු ධර්මය කියවැන් රැස් ඇතුළු බොහො පෙරදිග යුරෝපානු රටවල පැතිරැණි.

මෙතොඉයස් ඉන්පසුව සර්බියාවට යවන ලදි. 1345 දි සර්බියව පිතා ශාසට ලෙසින් පිළිගැණුනි ඉන්පසු බල්ගේරියාවේ සාර් බෝරිස් රජු යටතේ ක්‍රිස්තියානු ධර්මය පැතිර වු අතර 1589 දි රැසියාවද පීතා ශාසනය සහිත රාජයයන් ලෙසින් පිළිගැණුනි.

බයිබල මාතා භාෂාවට පරිවර්ථනය කර භාවිතයට ගැනිමෙට දිමෙන් පෙරදිග යරෝපය තුළ ක්‍රිස්තියානු ආගම ඉක්මනින් ප්‍රචලිත විය.

සටහන්

මධ්‍යකාලීන යුගයෙහි දේවස්ථාන (800-1499)


Baudenkmäler nach Ortsteilen

Niederviehbach

|}

Eschlbach

|}

Gummering

|}

Hattenkofen

|}

Hinterkreuth

|}

Höll

|}

Lichtensee

|}

Lichtenseermoos

|}

Oberviehbach

|}

Reith

|}

Schlott

|}

Süßbach

|}

Vorderkreuth

|}

Walperstetten

|}

Wimpersing

|}

Wocka

|}

Siehe auch
 Liste der Bodendenkmäler in Niederviehbach

Anmerkungen

Literatur

Weblinks

 Kirchen und Kapellen der Gemeinde Niederviehbach mit Detail- und Innenaufnahmen

!
Niederviehbach
Baudenkmaler Niederviehbach

Liste der Baudenkmäler in Niederviehbach


أكاكوس في الميثولوجيا الإغريقية كان ملك أكاسيسيوم في أركاديا

عائلته ومنشأه
هو ابن ليكون، والأب بالرضاعة لهيرميس. ميا أنجبت هيرمس في الكهف المقدس في جبل كيليني في أركاديا، وقد نشأ عند أكاكوس. يعتقد أنه هو من أسس مدينة أركاديا في أكاسيزيوم حيث صار ملكا عليها.

مصادر

أمراء في الأساطير اليونانية
شخصيات أسطورية إغريقية
ملوك أسطوريون أركاديا (كاليفورنيا)
ملوك في الأساطير الإغريقية

أكاكوس (أسطورة)


Donald "Don" Stark (født 5. juli 1954) er en amerikansk skuespiller og komiker.

Eksterne henvisninger

Personer fra New York City
Skuespillere fra New York

Don Stark


ඈන් ජැකලීන් හැතවේ (උපත 1982 නොවැම්බර් 12) යනු ඇමරිකානු නිළියක සහ ගායිකාවකි. නිව් යෝක්හි බෲක්ලින්හි උපත ලද ඇය හැදී වැඩුණේ නිව් ජර්සියේ මිල්බර්න්හි ය. හැතවේ රංගනය කෙරෙහි යොමුවූයේ ඇගේ මවගේ බලපෑම මත වන අතර, උසස් පාසල් ශිෂ්‍යාවකව සිටි සමයේ ඇය උසස් පාසල් නිළියකගේ හොඳම රංගනය සඳහා පේපර් මිල් ප්ලේහවුස් නැගී එන තරුව සම්මානය සඳහා නිර්දේශ වූයේ වන්ස් අපොන් අ මැට්‍රස්හි ඇගේ රංගනය වෙනුවෙනි. ඇය වෘත්තීමය වශයෙන් තිර ප්‍රවේශය සනිටුහන් කළේ කෙටි-කාලීන ෆොක්ස් රූපවාහිනී කතාමාලාවක් වූ ගෙට් රියල් (1999–2000) තුළිනි. පසුව ඇය ඩිස්නි ප්‍රහසන චිත්‍රපටයක් වූ ද ප්‍රින්සස් ඩයරීස් (2001) චිත්‍රපටයේ මියා තර්මොපොලිස් නම් ප්‍රධාන චරිතය නිරූපණය කළා ය. මේ වෙනුවෙන් ඇය තේරීම චිත්‍රපට නිළිය සඳහා යොවුන් තේරීම සම්මානය – ප්‍රහසන සම්මානය හිමි කරගත්තා ය. නිකොලස් නිකල්බි (2002), එලා එන්චෑන්ටඩ් (2004), ද ප්‍රින්සස් ඩයරීස් 2: රෝයල් එන්ගේජ්මන්ට් (2004), සහ හුඩ්වින්කඩ්! (2005) තුළ ඇගේ රංගනය වෙනුවෙන් හැතවේ "ළමයින් සඳහා චරිත නිරූපිකාවක" ලෙස පුළුල් පැසසුමට ලක්වූවා ය.

2005දී හැතවේ වඩා වැඩිහිටි චරිත කරා සංක්‍රමණය සනිටුහන් කළ අතර හැවොක් (2005) චිත්‍රපටය වෙනුවෙන් ඇය හොඳම නිළිය සඳහා ඩීවීඩී විශිෂ්ට සම්මානය හිමිකරගත්තා ය. විචාරක පැසසුමට පත් බ්‍රෝක්බැක් මවුන්ටන් (2005) හි ඇගේ රංගනය වෙනුවෙන් ඇය ස්ක්‍රීන් ඇක්ටර්ස් ගිල්ඩ් සම්මානය සඳහා නිර්දේශ වූවා ය. ඇය තවදුරටත් ජනාදරයට පත්වූයේ මෙරිල් ස්ට්‍රීප් සමග ද ඩෙවිල් වෙයාර්ස් ප්‍රාඩා (2006) චිත්‍රපටයේ රංගනය නිසායි. බිකමිං ජේන් (2007) චිත්‍රපටයේ ජේන් ඔස්ටින්ගේ චරිතය නිරූපණය වෙනුවෙන් ඇය නිළියකගේ හොඳම නිරූපණය සඳහා වූ BIFA නිර්දේශයක් හිමි කරගත්තා ය. රේචල් ගෙටිං මැරීඩ් (2008) චිත්‍රපටයේ පුනරුත්ථාපනය වන මත්ද්‍රව්‍ය ඇබ්බැහි වූ කාන්තාවකගේ චරිතය නිරූපණය වෙනුවෙන් හැතවේ විචාරක ප්‍රශංසා හිමි කරගත්තා ය. මේ සඳහා ඇය හොඳම නිළිය සඳහා විචාරක තේරීම් චිත්‍රපට සම්මානය හිමි කරගත් අතර, ඇකඩමි, ගෝල්ඩන් ග්ලෝබ්, ස්ක්‍රීන් ඇක්ටර්ස් ගිල්ඩ්, සහ ඉන්ඩී ස්පිරිට් සම්මාන සඳහා නිර්දේශ වූවා ය. බ්‍රයිඩ් වෝර්ස් (2009) චිත්‍රපටයේ රංගනය වෙනුවෙන් ඇය සිය දෙවන තේරීම් චිත්‍රපට නිළිය සඳහා යොවුන් තේරීම් සම්මානය – ප්‍රහසන සම්මානය හිමි කරගත්තා ය. 2010දී ඇය බොක්ස් ඔෆීස් ආදායම් වාර්තා බිඳහෙළූ වැලන්ටයින්'ස් ඩේ, ඇලිස් ඉන් වොන්ඩර්ලෑන්ඩ් සහ ලව් ඇන්ඩ් අදර් ඩ්‍රග්ස් චිත්‍රපටවල රංගනයෙන් දායක වූවා ය. මින් අවසානයට සඳහන් කළ චිත්‍රපටයේ රංගනය වෙනුවෙන් ඇය හොඳම නිළිය සඳහා සැටලිය්ට් සම්මානය හිමි කරගත් අතර, හොඳම නිළිය සඳහා ගෝල්ඩන් ග්ලෝබ් සම්මානය – සලරූ ප්‍රහසන හෝ සංගීතමය සම්මානය සඳහා නිර්දේශ වූවා ය.

2011දී, හැතවේ රියෝ සජීවීකරණ චිත්‍රපටයේ ජුවෙල්ගේ චරිතය සඳහා හඬකැවූ අතර, ජේම්ස් ෆ්‍රැන්කෝ සමග  83වන ඇකඩමි සම්මාන උළෙල මෙහෙයවූවා ය. 2012දී ඇය ක්‍රිස්ටෝෆර් නෝලන්ගේ ද ඩාර්ක් නයිට් රයිසස් චිත්‍රපටයේ කැට්වුමන්ගේ චරිතය නිරූපණය කළ අතර ඒ වෙනුවෙන් ඇය හොඳම සහාය නිළිය සඳහා සැටර්න් සම්මානය හිමි කරගත්තා ය. එම වර්ෂයේම ටොම් හූපර්ගේ ලෙස් මිසෙරබල්ස් චිත්‍රපටයේ ඇය නිරූපණය කළ ෆැන්ටීන්ගේ චරිතය වෙනුවෙන් ඇය පැසසුමට පත් අතර, හොඳම සහාය නිළිය සඳහා වන ඇකඩමි, ගෝල්ඩන් ග්ලෝබ්, BAFTA, සහ SAG සම්මාන හිමි කරගත්තා ය. අනතුරුව හැතවේ රියෝ 2 (2014), ඉන්ටර්ස්ටෙලර් (2014), ද ඉන්ටර්න්| (2015) චිත්‍රපට සඳහා සිය දායකත්වය සැපයූ අතර , ඇලිස් තෲ ද ලුකිං ග්ලාස් (2016) චිත්‍රපටයේ ඇගේ සුදු රැජිනගේ චරිතය නැවතත් නිරූපණය කළා ය.

පීපල් සඟරාව විසින් හැතවේ 2001 වර්ෂයේ කැපීපෙනෙන නිළියන් අතුරින් අයකු ලෙස නම් කළ අතර, 2006දී ඇය ලොව රූමත්ම පුද්ගලයන් 50 දෙනාගේ ලැයිස්තුවට ද ඇතුළත් විය. රෆායෙලෝ ෆොලියෙරි සමග සිව් වසරක සම්බන්ධතාවයෙන් පසුව, හැතවේ 2002දී ඇඩම් ෂුල්මන් සමග විවාහ වූවා ය. 2016 මාර්තු මස ඇය පුත්‍රයකු බිහිකළා ය.

නිර්මාණ දායකත්වය

චිත්‍රපට

රූපවාහිනිය

වේදිකා

ගීත දායකත්වය
සටහන්ගත ගීත

එලා එන්චෑන්ටඩ්හි ඇගේ ගීත සඳහා, බලන්න: එලා එන්චෑන්ටඩ් ධ්වනිපථය සඳහා පථ ලැයිස්තුකරණය

ආරාධිත නිරූපණයන්

සම්මාන සහ නිර්දේශ

ආශ්‍රේයයන්

බාහිර සබැඳි

 ඈන් හැතවේ  සඳහා ඉන්ටර්නෙට් ඕෆ්-බ්‍රෝඩ්වේ ඩේටාබේස්හි ඇති ගිණුම

1982 උපත්
20වන සියවසේ ඇමරිකානු නිළියෝ
21වන සියවසේ ඇමරිකානු නිළි‍යෝ
නිව් ජර්සිහි නිළියෝ
නිව් යෝක් නගරයේ නිළියෝ
ඇමරිකානු චිත්‍රපට නිළියෝ
ඉංග්‍රීසි සම්භවයක් සහිත ඇමරිකානු ජනයා
ප්‍රංශ සම්භවයක් සහිත ඇමරිකානු ජනයා
ජර්මන් සම්භවයක් සහිත ඇමරිකානු ජනයා
අයිරිෂ් සම්භවයක් සහිත ඇමරිකානු ජනයා
ඇමරිකානු වේදිකා නිළියෝ
ඇමරිකානු රූපවාහිනී නිළියෝ
ඇමරිකානු හඬ නිළියෝ
හොඳම සහාය නිළිය BAFTA සම්මාන ජයග්‍රාහිකාවෝ
හොඳම සහාය නිළිය ගෝල්ඩන් ග්ලෝබ් (චිත්‍රපට) ජයග්‍රාහිකාවෝ
හිටපු රෝමානු කතෝලිකයෝ
ජීවත්වන්නෝ
බෲක්ලින්හි සංගීතඥයෝ
නිව් ජර්සියේ මිල්බර්න්හි ජනයා
හොඳම සහාය නිළිය ඇකඩමි සම්මාන ජයග්‍රාහිකාවෝ
ඇමරිකානු ගායිකාවෝ
වැසර් කොලීජියේ අදිශිෂ්‍යයෝ
නිව් යෝක් විශ්වවිද්‍යාලයේ ආදිශිෂ්‍යයෝ
ඇමරිකානු ක්‍රිස්තියානුවෝ

ඈන් හැතවේ


O Space Mirror Memorial, que faz parte do maior Astronauts Memorial, é um Memorial Nacional nos terrenos do Complexo de Visitantes do Centro Espacial John F. Kennedy em Merritt Island, Flórida. É mantido pela Fundação Memorial dos Astronautas (AMF), cujos escritórios estão localizados no Centro de Educação Espacial da NASA, ao lado do Complexo de Visitantes. O memorial foi projetado em 1987 por Holt Hinshaw Pfau Jones, e dedicado em 9 de maio de 1991, para lembrar a vida dos homens e mulheres que morreram nos vários programas espaciais dos Estados Unidos, particularmente os da NASA. O Memorial dos Astronautas foi designado pelo Congresso dos EUA "como o memorial nacional aos astronautas que morrem no cumprimento do dever" (Resolução Conjunta 214, 1991).

Além de 20 astronautas de carreira da NASA , o memorial inclui os nomes de um piloto de testes da Força Aérea dos EUA X-15, um oficial da Força Aérea dos EUA que morreu durante o treinamento para um programa espacial militar então classificado, um participante de voos espaciais civis que morreu no Desastre Challenger, e um astronauta israelense que foi morto no desastre do Columbia.

Em julho de 2019, a AMF votou por unanimidade para incluir astronautas particulares no memorial, reconhecendo as importantes contribuições feitas ao programa espacial americano por tripulantes privados de voos espaciais.

Referências

Links externos

 Map:
 The Astronauts Memorial Foundation official website
 Places of Commemoration: Search for Identity and Landscape Design, Volume 19, Joachim Wolschke-Bulmahn, Dumbarton Oaks, 2001, pages 185-214. .
 Congressional Record, 30 April 1991, page 9600, H2578-79. Joint Resolution 214.
 Astronaut Memorial Space Mirror

Memoriais nacionais dos Estados Unidos

Space Mirror Memorial


Spaniens U/16-fodboldlandshold er Spaniens landshold for fodboldspillere, som er under 16 år og administreres af Real Federación Española de Fútbol] (RFEF).

U/16-fodboldlandshold
U/16-fodboldlandshold i Europa

Spaniens U/16-fodboldlandshold


Morfudd ferch Urien [] ("Morfudd, Uriens Tochter") ist der Name einer weiblichen Sagengestalt aus der keltischen Mythologie von Wales.

Mythologie
Morfudd ferch Urien ist in der Erzählung Culhwch ac Olwen ("Kulhwch und Olwen") die Tochter des Königs Urien von Rheged, ihre Mutter soll nach den Trioedd Ynys Prydein ("Walisische Triaden") Modron sein.

In einer anderen Triade wird von Morfudds Liebe zu Cynon fab Clydno, einem Fürsten aus dem Hen Ogledd (walisisch: "der alte Norden"), berichtet. Cynon war einer der Anführer in der "Schlacht von Catraeth" (Cataractonium, Catterick, Yorkshire). Allerdings wurde außer dieser Erwähnung bisher keine walisische Sage zu diesem Thema gefunden, obwohl ein Dichter des 14. Jahrhunderts darauf anspielt.

In den Gedichten des walisischen Dichters Dafydd ap Gwilym (*~1320, † 1350) wird ein Mädchen namens Morfudd besungen, das allerdings nichts mit der Sagengestalt zu tun hat.

Siehe auch
 Mythen und Sagen aus Wales und Britannien
 Liste keltischer Götter und Sagengestalten

Literatur
 Helmut Birkhan: Kelten. Versuch einer Gesamtdarstellung ihrer Kultur. Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1997, ISBN 3-7001-2609-3, S. 523.
 Helmut Birkhan: Keltische Erzählungen vom Kaiser Arthur. Teil 2,  Lit-Verlag, Wien 2004, ISBN 3-8258-7563-6.
 Bernhard Maier: Lexikon der keltischen Religion und Kultur (= Kröners Taschenausgabe. Band 466). Kröner, Stuttgart 1994, ISBN 3-520-46601-5, S. 237.
 Patricia Monaghan: 	The encyclopedia of Celtic mythology and folklore. Infobase Publishing, 2004, ISBN 9780816045242. S. 338.

Walisische Sagengestalt

Morfudd ferch Urien