jeen-yuhs: A Kanye Trilogy, ou apenas jeen-yuhs é um documentário estadunidense de 2022, dirigido por Coodie Simons e Chike Ozah sobre do rapper, compositor, produtor musical e estilista Kanye West e, em menor proporção, Coodie Simons.

Indicações

Recebeu indicação para Melhor Documentário Musical no MTV Movie & TV Awards de 2022 e Melhor Documentário ou Série de Não-ficção no Prémios Emmy do Primetime de 2022.

Produção

Em 6 de maio de 2021, foi anunciado que a Netflix havia adquirido um documentário sobre Kanye West com imagens de arquivo inéditas das últimas duas décadas, incluindo sua carreira na música e na moda; a morte de sua mãe, Donda West; e sua campanha presidencial malsucedida em 2020.

A Variety informou que a Netflix adquiriu o documentário por cerca de 30 milhões de dólares. Em 25 de setembro de 2021, a Netflix revelou que o documentário seria intitulado Jeen-Yuhs e lançado em 2022.

Lançamento

Dividido em três atos, seu primeiro episódio, "VISION", estreou no Festival Sundance de Cinema de 2022, em 23 de janeiro. Ele também teve um lançamento teatral limitado por uma noite, em 10 de fevereiro de 2022, no décimo oitavo aniversário do álbum de estréia de West, The College Dropout de 2004. "VISION" estreou na Netflix em 16 de fevereiro de 2022 e os episódios seguintes, "PURPOSE" e "AWAKENING", foram lançados em intervalos semanais, em 23 de fevereiro e 2 de março de 2022, respectivamente.

Recepção da crítica

Jeen-Yuhs foi recebido com uma recepção positiva dos críticos. Ele detém uma pontuação crítica positiva de 86% no Rotten Tomatoes com base em 56 críticos, e uma pontuação média ponderada "geralmente favorável" de 71 no Metacritic, com base em 24 críticas. Vários artistas musicais foram ao Twitter para dar opiniões favoráveis sobre o documentário, incluindo Juicy J, J. Cole, Key Glock, Noname, Russ, SZA, Wale, entre outros. A atenção do documentário fez com que o álbum de estreia de West voltasse a figurar na Billboard 200, chegando ao 18º lugar.

Ligações externas
  na Netflix

Kanye West
Cinema dos Estados Unidos
Documentários de 2022
Documentários dos Estados Unidos
Documentários exibidos pela Netflix

Jeen-Yuhs


الـسيگا جيم جير (بالإنجليزية: Sega Game Gear ؛ باليابانية: ゲームギア) وهو جهاز محمول صغير ملون من شركة سيجا قوته 8 بت، أنتج هذا الجهاز في اليابان تاريخ 6 أكتوبر عام 1990.

مراجع

ماستر سيستم
مشغلات ألعاب فيديو مفتوحة إقليميا
مشغلات سيجا
منتجات عرضت في 1990

سيجا جيم جير


Cradle Song (Ninni) Sharron Miller tarafından yazılan, yönetilen ve yapılan kısa dramatik filmdir. Oyuncuları arasında Richard Gates ve Cherly Waters'da bulunmaktadır. Filmde çiftçilikle uğraşan bir çiftin, kadının hamileliyle uğraşırken,ilk çocuklarının ölümünün acısını tekrar yaşaması anlatılıyor.

Dış bağlantılar
Cradle Song   Internet Movie Database

Amerika Birleşik Devletleri kısa filmleri
1981 çıkışlı dramatik filmler

Cradle Song


Nevşehir, Nevşehir ilinin merkezi olan şehirdir. Antik ismi Nissa ve Yunancada "Yeni Şehir" anlamına gelen Neapolis'tir. Selçuklu döneminde fethedilip ismi Muşkara olmuştur. Lale Devri'nin ünlü sadrazamı Damat İbrahim Paşa burada doğmuş ve döneminde şehri imar edip hanlar, camiler, hamamlar gibi yapıların inşasına öncülük ederek bölgenin kalkınmasında önemli bir etkide bulunmuştur. Adını değiştirerek Farsçada "Yeni Şehir" anlamına gelen Nevşehir adını vermiştir.

Tarihçe
Kent, Orta Çağ ve Yeni Çağ'da, Neapolis, Seandos, Nissa ve Muşkara adıyla anılıyordu. Anadolu, Büyük Selçuklu Devleti'nin elindeyken eski adı Nissa'nın yerinde Muşkara adında bir köy vardı. Muşkara sağlam yapılı anlamındadır. 18 evlik küçük bir köy olan Muşkara, Ürgüp'e bağlıydı.

Tarihçi Charles Texier'e göre; 12. yüzyıl sonlarına doğru, yani Selçuklular zamanında, Nissa şehri halkı yavaş yavaş şehirden ayrılarak, başka bir yere göç etmişlerdir. Çevre ile ilgili bilgi veren tarihçiler, bu yeni göç yerinin Muşkara olduğunu yazarlar.

Osmanlılar döneminde ise Muşkara yerine Nevşehir kullanılmaya başlandı. IV. Mehmet'in oğlu Şehzade III. Ahmet'in sır katibi, Muşkaralı İbrahim, Nevşehirli Damat İbrahim Paşa olarak sadrazamlığa getirildiğinde doğduğu kent olan Muşkara'da büyük bayındırlık hareketine girişti. İmaretler, camiler, medreseler, hamam ve çeşmeler yaptırdı. Muşkara adını değiştirerek, kente Yenişehir anlamına gelen Nevşehir adını verdi.

Nüfus

İklim

Turizm

Kayaşehir
Kayaşehir, toplamda yaklaşık 437.400 metrekarelik bir alanı kaplamaktadır. Bu devasa yerleşimin yalnızca kale etrafında bulunan 123.000 metrekarelik kaya oyma yamaç yerleşiminde geçmişi 6. Yüzyıla uzanan manastırı, 13. Yüzyılın ilk çeyreğine (1215-1217) tarihlenen bir Bizans dönemi kaya kilisesini, çok katlı mezarları, kamusal alanı, dini ritüel ve tören/toplantı alanını, günlük yaşam mekanlarını, iş atölyelerini, kilit taşları ile desteklenmiş geçitleri, su tünellerini, bezirhanelerini, at ahırlarını ve daha fazlasını keşfetmek mümkündür. Ayrıca, adını alt kısmındaki Kaya Mescitten alan Kaya Cami, Kara Cami Ve Damat İbrahim Paşa Külliyesi de yamaç yerleşiminde karşımıza çıkan önemli yapılardır.

Kardeş şehirler

Kaynakça

Dış bağlantılar

 Nevşehir Belediyesi
 Nevşehir Valiliği
Nevşehir İl Kültür ve Turizm Müdürlüğü
Meb Nevşehir İl Milli Eğitim Müdürlüğü
Nevşehir İl Sağlık Müdürlüğü
Nevşehir İl Emniyet Müdürlüğü
Nevşehir Valiliği Çevre ve Şehircilik İl Müdürlüğü
Nevşehir - İŞKUR
Nevşehir İl Jandarma Komutanlığı
Nevşehir Hacı Bektaş Veli Üniversitesi

Nevşehir


Salomé Saqué, née le  à Lagny-sur-Marne (Seine-et-Marne), est une journaliste française. Elle travaille sur les inégalités hommes-femmes, le réchauffement climatique et la jeunesse.

Biographie

Jeunesse et formation
Fille d'enseignants en lycée professionnel, Salomé Saqué naît en Seine-et-Marne. Elle est l'aînée d'une fratrie de trois enfants. Après sa naissance, ses parents décident de quitter la région parisienne. Elle grandit en Ardèche. Son village étant éloigné des établissements scolaires secondaires, elle est interne au lycée à Aubenas.

Après le baccalauréat, elle suit une classe préparatoire littéraire au lycée Édouard-Herriot à Lyon. Elle choisit la spécialité histoire-géographie. Elle poursuit à l'Université Lumière-Lyon-II avec une double licence de sciences politiques-anglais. Elle participe ensuite à un échange Erasmus en Espagne, à l'Université complutense de Madrid.

En parallèle, elle prend des cours d'art dramatique au conservatoire à rayonnement régional de Lyon et joue dans différentes pièces de théâtre.

En 2017, elle emménage à Paris pour ses études. Elle obtient un diplôme national de master 2 en droit international et en géopolitique et un autre master 2 en journalisme bilingue à la Sorbonne.

Carrière
Salomé Saqué commence par travailler en tant que stagiaire pour Le Monde diplomatique, puis à France 24 pendant trois ans.

En parallèle, elle couvre le mouvement des Gilets jaunes pour Le vent se lève, ainsi qu'en tant que correspondante pour une chaîne de télévision australienne.

Elle rejoint ensuite Blast, le site d'information de Denis Robert, à sa création en 2021. Elle est également chroniqueuse dans des magazines politiques comme Ça vous regarde sur LCP, l'émission 28 minutes sur Arte ou encore C politique sur France 5.

Depuis le , elle présente, en collaboration avec l'hydrologue Emma Haziza, l'émission Un degré de conscience diffusée le samedi matin sur France Info, et centrée sur le climat et l'environnement.

Depuis 2022, elle tient une chronique économique et écologique dans le magazine Socialter.

En mars 2023, elle publie Sois jeune et tais-toi : Réponse à ceux qui critiquent la jeunesse, aux éditions Payot et Rivages, une longue enquête sur l'état de la jeunesse en France, ses craintes, ses difficultés et ses aspirations.

Engagement
Elle se définit comme une journaliste engagée, et non pas comme une journaliste militante. Son travail porte essentiellement sur l'urgence climatique, la justice sociale, l'égalité femmes-hommes et la jeunesse.

Réception

Une de ses chroniques d' exhortant à lutter contre le réchauffement climatique, rappelant la scène du plateau de télévision de Don't Look Up : Déni cosmique, lui a valu d'être remarquée sur les réseaux sociaux.

D'après Le Monde, elle possède une capacité à capter l'attention sur les réseaux sociaux. Elle témoigne en revanche du harcèlement dont elle est victime en ligne, en raison de ses prises de position, mais surtout parce qu'elle est une femme.

Son premier livre Sois jeune et tais-toi reçoit un excellent accueil critique et se classe en tête des ventes dès sa sortie. L'Obs parle d'un ouvrage « mesuré, sourcé, précis, concis mais surtout nécessaire ». Selon Le Monde, elle « dresse le portrait nuancé d'une jeunesse française soumise aux crises écologiques et économiques, en évitant de déclarer la guerre aux boomeurs ». La Croix de son côté souligne que la journaliste « a le mérite de se fonder sur les faits et les chiffres plutôt que sur ce ressenti ».

Publication
 .

Notes et références

Annexes

Liens externes

Journaliste français du XXIe siècle
Étudiant de l'université Lyon-II
Étudiant de l'université complutense de Madrid
Étudiant de l'université Paris-Sud
Étudiant de l'université Sorbonne-Nouvelle
Naissance à Lagny-sur-Marne
Naissance en mai 1995

Salomé Saqué


An Orthophytum jabrense in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Baracho ngan José A. Siqueira Filho. An Orthophytum jabrense in nahilalakip ha genus nga Orthophytum, ngan familia nga Bromeliaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Orthophytum

Orthophytum jabrense


Fluentes je hrvatski pop rock sastav osnovan 2004. godine u Đakovu.

Goran Bošković, frontmen grupe te glavni autor glazbe i tekstova, osniva Fluentes 2004. godine u Đakovu. Tijekom godina nižu se pjesme a producentsku ulogu za glazbu sastava preuzima Željko Nikolin u Osijeku. U 2015. godini u Music Pubu Zlatka Turkalja pjesmom godine proglašena je "Pođi na put" grupe Fluentes u kojoj je gostovala Jelena Radan. Fluentes 2017. objavljuje prvi zapaženiji single "Pusti da ljubav nosi me", koji je dosegao visoko 4. mjesto na nacionalnoj top ljestvici, a nakon njega i prvi album "Igra čekanja". Music Pub Zlatka Turkalja sastavu 2018. godine dodjeljuje nagradu i proziva Fluentes grupom godine 2017. Sa singlom "Napokon" nastupaju na 65. Zagrebačkom festivalu. 2018. godine, čime pažnju struke skreću na sebe, a uskoro im slijedi i nominacija za glazbenu nagradu Porin u kategoriji "Novi izvođač godine". Na dodjelama 25. Porina 2018. godine u Splitu Fluentes osvaja Porina za Novog izvođača godine, te otvaraju novo poglavlje sa zrelijim zvukom koji će biti zastupljen na drugom albumu očekivanom tijekom 2019. godine.

Članovi
 Goran Bošković - vokal, akustična gitara
 Andrej Car - električna gitara
 Matija Nikolin - bas gitara
 Tomislav Hajduković - bubnjevi, perkusije
 Davor Dedić - klavijature

Biografija
Fluentes je osnovan početkom 2004. godine nakon raspada tadašnje grupe Nova izdavanjem prvog singla "Kad podigneš zid". U izvornom sastavu su bili Goran Bošković i Andrej Car te još Mladen Čuturilo, Kruno Štrk i Damir Svalina.

Bend se nakon godinu dana rada na pjesmama raspadne, a Goran samostalno nastavi snimati demopjesme i održava koncert u Osijeku s Jelenom Radan na kojem nastaju snimke uživo ("Your Guard", "Better", "Pođi na put", "Dreaming My Dreams" i dr.) koje su kasnije objavljene na YouTubeu.

Fluentes na Facebook stranici okuplja brojne fanove zbog čega se Goran, Kruno i Andrej ponovno okupljaju te se bendu pridružuje Antonio Krupilnicki na basu. U studiju Marija Zbiljskog snimaju pjesmu "Upside down", koja kasnije u hrvatskoj verziji postaje "Opet zaljubljen".

2013. godine Fluentes po prvi put potpisuje ugovor s izdavačkom kućom Menart te objavljuje svoj singl "Opet zaljubljen". Bendu se na basu pridružio Matija Nikolin, te se nizaju singlovi "Možda mir", "Nisam sam", te reizdanje prvog singla "Kad podigneš zid."

U veljači 2015. godine izlazi pjesma "Pođi na put" u suradnji s Jelenom Radan koja osvaja srca mnogih slušatelja te i nagradu Music Pub Zlatka Turkalja za pjesmu godine 2015. Spot za pjesmu snima član benda Andrej Car, kao i za sljedeći singl "Obećanje". U prosincu 2015. Fluentes u suradnji s Vjekom Filipovićem iz Tamburaša slavonske krvi izdaje singl "Jedni drugima".

Tijekom 2015. Zlatko Turkalj poziva Fluentes u projekt "Zimzeleno, a novo" te se iz toga poziva rađa obrada poznate pjesme Krunoslava Kiće Slabinca "Plavuša". 2016. bendu se na bubnjevima pridružuje Tomislav Hajduković te nastaje singl "Vrijeme".

Sredinom 2017. godine Fluentes izdaje singl "Pusti da ljubav nosi me" koji doseže visoko 4. mjesto na nacionalnoj top ljestvici a ubrzo nakon toga pod okriljem izdavačke kuće Menart 5.6.2017. bend izdaje i svoj prvi album "Igra čekanja" na kojemu se nalaze svi singlovi koje je bend tijekom svojeg postojanja snimio.

Nakon vrlo uspješne 2017. godine Zlatko Turkalj sastavu početkom 2018. godine dodjeljuje nagradu Music Puba Zlatka Turkalja i proziva Fluentes grupom godine 2017. Sa singlom "Napokon" bend nastupa na 65. Zagrebačkom festivalu, te otvara novo poglavlje u svojem postojanju i radu sa zrelijim bendovskim zvukom koji će biti zastupljen na drugom albumu očekivanom tijekom 2019. godine.

Diskografija

Album
 Igra čekanja (Menart, 2017.)

Singlovi
 "Kad podigneš zid" (2004.)
 "Opet zaljubljen" (2013.)
 "Možda mir" (2014.)
 "Nisam sam" (2014.)
 "Pođi na put" feat. Jelena Radan (2015.)
 "Obećanje" (2015.)
 "Jedni drugima" feat. Vjeko Filipović (2015.)
 "Plavuša" (2015.)
 "Vrijeme" (2016.)
 "Pusti da ljubav nosi me" (2017.)
 "Kraj" (2017.)
 "Napokon" (2018.)
"Prava ljubav" (2018.)
"Bez riječi" (2018.)

Izvori

Vanjske poveznice
Fluentes na Discogsu

Hrvatski glazbeni sastavi
Kultura u Osijeku

Fluentes


East Ridge may refer to:
 East Ridge, Accra, Ghana
 East Ridge, Tennessee, United States

See also
 East Ridge High School (disambiguation)

East Ridge


KK Komušina (KKK Haiterbach) je košarkaški klub Hrvata u Njemačkoj iz Haiterbacha. Natječe se u Regionalnoj ligi Baden-Würtemberga. Velikan je Regionalne lige. HKSD Komušina Haiterbach organizira tradicionalnu Komušansku večer. Za Komušinu igraju Hrvati, Nijemci i Amerikanci.

Dio je društva HKSD Komušina iz Haiterbacha, koje okuplja uglavnom doseljenike Hrvate iz BiH.
Slovi kao najuspješniji hrvatski košarkaški klub zadnjih godina u Njemačkoj. HKSD je imalo nekad i uspješnu nogometnu momčad, a danas s košarkašima djeluje i folklorna sekcija koja nastupa diljem Njemačke pokazujući običaje Hrvata i narodno blago svog kraja koje se čuva u Svetištu Blažene Djevice Marije Kondžilske. Haiterbach je zahvatila košarkaška groznica zbog čega je košarkaška sekcija Komušine došla u prvi plan. Prva i druga Komušine natječu se u Landesligi i Kreisligi. U klubu djeluju tri kadetska sastava od uzrasta od 10 do 18 godina. Komušina usko surađuje s bundesligašem Walter Tigers iz Tübingena koji prati razvoj Komušine, prije svega mladeži. Najbolji mladi košarkaši odlaze u tübingenski klub. Mladeški pogon osnovala je 2009. godine. Druga momčad Komušine natječe se u Bezirksligi. 2017./18. osvojila je visoko 4. mjesto s igračima dobna prosjeka 18-19 godina.
Proljeća 2018. prva momčad završila je na petom mjestu. Time već šest sezona uzastopce postiže senzacijski uspjeh. Natječe se u najvišem savezne države Baden-Württemberga, pored regionalnih košarkaških velikana kao što su Mannheim, Karlsruhe, Reutlingen, Heidelberg i Ulm, među njima se našla Komušina iz malog gradića Haiterbacha od samo šest tisuća stanovnika. K tome, Komušina je stalno u prvoj petorici.

Izvori

Vanjske poveznice
 KK Komusina Haiterbach
 Instagram - Komusina Haiterbach
 Facebook - Komusina Haiterbach (na njemačkome)
 Youtube - promotivni video

Hrvati u Njemačkoj
Njemački košarkaški klubovi
Komušina

KK Komušina Haiterbach


Cascadas Chiling (en malayo: Air Terjun Chiling) se encuentran ubicadas en el camino de la colina de Fraser. Se trata de varias cascadas ubicadas en la península de Malaca (o Península Malaya), que administrativamente es parte del estado Selangor, una de las 13 divisiones en el  país asiático de Malasia. Las cataratas se componen de tres caídas de agua verticales separadas.

Véase también
Geografía de Malasia
Geografía de Asia

Referencias

Enlaces externos
Mapa de localización de las Cascadas
Vista de las cascadas en flickr

Cascadas de Malasia

Cascadas Chiling


Amaro Rodríguez Felipe y Tejera Machado (født 3 maj 1678 i San Cristóbal de La Laguna, Tenerife, død 4 oktober 1747 samme sted) var en spansk kaper og købmand. Han var mere kendt som Amaro Pargo.

Biografi
Hans ungdom var påvirket af tilstedeværelsen og vækst af piratvirksomhed på De Kanariske Øer. Han tilpassede sine fartøjer til at transportere slaver, der ofte transporteres under umenneskelige forhold (dette var sædvane på det tidspunkt). Slaver blev brugt til plantager i raffinaderiet Caribien eller sukker på De Kanariske Øer.

På grund af disse aktiviteter tjente Amaro Pargo en formue, men som følge af hans venskab med nonne María de León Bello y Delgado, begyndte han at yde velgørenhed med en særlig interesse i at bekæmpe fattigdom. I 1725 blev han en adelsmand. Han døde 4. oktober 1747 i La Laguna, hans hjemby. Han blev begravet i klostret Santo Domingo de Guzmán.

Amaro Pargo var en figur, der havde et ry og popularitet som Sortskæg og Francis Drake. På grund af sin konstante kamp for den spanske krones interesser mod fjendtlige styrker var Amaro Pargo en national helt. Amaro Pargo kæmpede mod nogle af de mest berygtede pirater i sine samtidige, herunder Sortskæg.

Kilder/henvisninger

Pirater
Personer fra Tenerife
Kapere

Amaro Pargo


Centralizirani toplinski sustav Silkeborg predstavlja najveću solarnu toplanu na svijetu. Puštena je u pogon u prosincu 2016., čime je omogućeno da 20% godišnje potrebe za grijanjem u gradu Silkeborgu bude osigurano iz obnovljive Sunčeve energije. Centralno grijanje i topla voda se osiguravaju primjenom Sunčeve energije, sustavom u kojem se voda zagrijava pomoću niza solarnih kolektora (centralnih solarnih toplinskih postrojenja - CSHPs) i distribuira preko mreža daljinskog grijanja (ili 'blokova grijanja 'u slučaju manjih postrojenja).

Osnovni podaci

Povijest

Švedska je odigrala važnu ulogu u razvoju solarnog grijanja. Prema (Dalenbäck, J-O., 1993.), prvi su koraci poduzeti početkom sedamdesetih godina u Linköpingu u Švedskoj, nakon čega je slijedila revizija 1983. u Lyckebu, Švedska. Inspirirana ovim poslom, Finska je razvila svoju prvu tvornicu u Keravi, a Nizozemska je izgradila prvu tvornicu u Groningenu. Ova postrojenja su prijavljena pod Međunarodnom agencijom za energiju (Dalenbäck, J-O., 1990). Navedena postrojenja već su kombinirala sustave centralnog solarnog grijanja s velikim spremnicima topline.

Prva polja velikih solarnih kolektora napravljena su na gradilištu u Torvalleu, Švedska, 1982, 2000 m² i Malung, Švedska, 640 m². Montažni kolektorski nizovi uvedeni su u Nykvarnu u Švedskoj, 4000 m² 1985. godine. Od samog početka postojala je snažna međunarodna perspektiva i suradnja u okviru ovog istraživačkog područja, putem istraživanja s Europskim zajednicama (Dalenbäck, JO., 1995) i Međunarodne agencije za energiju (Dalenbäck, JO., 1990). Danska je ušla u ovo istraživačko područje paralelno sa švedskim aktivnostima s tvornicom u Vester Nebelu 1987. godine, jednu tvornicu u Saltumu 1988. i jednu u Ryu 1989., preuzimajući vještine za montažne solarne kolektore velikih dimenzija od strane švedske tvrtke Teknoterm od vodeće tvrtke ARCON, Danska. U kasnijim 1990-ima Njemačka i Švicarska bile su aktivne među ostalima s postrojenjima u Stuttgartu i Chemnitzu.

Zbog jeftinih cijena zemljišta, u nordijskim zemljama nove kolektorske mreže su postavljene na tlo (betonski temelji ili čelični stupovi) u odgovarajućim područjima (poljoprivreda, industrija, itd.). Zemlje s visokim cijenama na tlu teže postaviti solarne kolektore na krovove zgrada, slijedeći varijantu CSHP-a "blok postrojenja". U sjevernoj Europi, 20% toplinske energije godišnje potrebe za toplinom je ekonomski optimalno u postrojenju za daljinsko grijanje kada se koriste nadzemni spremnici. Ako se koristi kavezno skladištenje, solarni doprinos može doseći 50%.

Do 1999. u Europi je radilo 40 postrojenja za centralno solarno grijanje koji su proizvodili oko 30 MW toplinske snage.

Tehničke karakteristike

Izgradnja solarne toplane dio je velike pretvorbe kogeneracijskog postrojenja u blizini Silkeborga, a proizvodnja solarnog grijanja pokrit će godišnju potrošnju topline 4.400 kućanstava ili 20% ukupne potražnje za toplinom u Silkeborgu. Solarno grijanje koje implementira Silkeborg Forsyning smanjit će emisiju CO2 za 15.700 tona godišnje. Montaža je izvedena u rekordnom vremenu, što je s vremena na vrijeme bilo prilično zahtjevno s obzirom na logistiku i suradnju instalacijskih timova. U najprometnijem razdoblju više od 6.000 solarnih kolektora instalirano je u samo jednom mjesecu.

U sedam mjeseci, 445 puta kamion je napunjen solarnim kolektorima u Arcon-Sunmarkovom stožeru, s kojima je išao prema velikoj solarnoj instalaciji u Silkeborgu. Postrojenje obuhvaća 12.436 solarnih kolektora od po 12,6 m², ukupne površine 156,964 m². Prilikom punog Sunčevog zračenja, svakih sat vremena 2 850 000 litara vode cirkulira kroz 850 redova kolektora koji su povezani s toplinskom postajom preko 1,2 km cjevovoda daljinskog grijanja.

Četiri velike crpke stalno rade kako bi potrošačima distribuirale toplu vodu. Dodatno, još četiri crpke dostupne su u stanju čekanja kao sigurnosne kopije.

Izgradnja

Velika solarna toplana pokriva područje od cca. 50 hektara i ima jedinstven izgled iz poštovanja prema postojećim vodenim rupama i kulturama božićnog drvca, kao i budući put koji prolazi kroz polje solarnih kolektora. Seosko područje, posebno jugozapadni dio polja, prilično je brdovito, što je uzeto u obzir u postrojenju, pri čemu je polje kolektora konstruirano tako da je slijedilo zavoje krajolika. To je dodalo neke dodatne izazove instalacijskim naporima, te je bilo potrebno nabaviti posebne strojeve za prevladavanje instalacije kolektora potrebnom brzinom.

Silkeborg Forsyning je neovisno komunalno poduzeće koje ne samo da opskrbljuje daljinsko grijanje, već se bavi i energetskim savjetovanjem, vodoopskrbom, otpadnim vodama i aktivnostima gospodarenja otpadom. Objekti za opskrbu toplinom opskrbljuju 11.000 kupaca daljinskog grijanja grijanjem iz elektrane na prirodni plin. Uspostavom solarnog sustava za grijanje, Silkeborg Forsyning prihvaća i neutralizira očekivano, značajno povećanje troškova, te instalacija štiti građane od velikih povećanja računa za grijanje. U isto vrijeme, instalacija je prvi korak ka ispunjavanju ciljeva općine da isključivo proizvodi CO2 neutralno grijanje u 2030. godini.

U blizini uređaja izgrađene su dvije nove tehničke zgrade za pumpe, ventile, izmjenjivače topline i spremnike, kao i cjevovode koji spajaju komponente kako bi se pouzdano osiguralo da uređaj može uzeti toplinu iz polja i prenijeti je na toplanu potrošača u Silkeborgu.
U svakoj tehničkoj zgradi instalirane su dvije jedinice izmjenjivača tako da je svaka jedinica priključena na cca. 40.000 m² solarnih kolektora. Na sekundarnoj strani jedinice izmjenjivača (strana daljinskog grijanja) cjevovodi iz svake jedinice dolaze zajedno i izvode se iz zgrade u dalekovod DN400. Dvije linije iz svake zgrade spajaju se u zajedničkom dalekovodu DN600 koji se nastavlja u elektranu.

Istraživanja pokazuju da će troškovi proizvodnje toplinske energije za daljinsko grijanje biti smanjeni za oko 100 DKK / MWh ili oko 20%.

Vlada u Danskoj smanjuje subvencije tradicionalnim izvorima energije kako bi motivirala komunalna poduzeća da se prebace u obnovljive izvore energije. Odabrano je solarno grijanje vode jer omogućuje skladištenje Sunčeve energije prikupljene na dnevnom svjetlu za korištenje tijekom noći ili u različito doba godine. Time se povećava vrijednost korištenja Sunca i solarna rješenja čine još profitabilnijim.

Izvori

Sunčeva energija


L'équipe du Burundi féminine de volley-ball est l'équipe nationale qui représente le Burundi dans les compétitions internationales de volley-ball féminin.

Les Burundaises ont participé à deux phases finales de Championnat d'Afrique ; elles terminent huitièmes en 2021 et onzièmes en 2023.

Elle est actuellement classée au  de la Fédération internationale de volley-ball au .

Notes et références

Équipe nationale féminine de volley-ball
Volley-ball féminin
Volley-ball au Burundi
Sport féminin au Burundi

Équipe du Burundi féminine de volley-ball


الجرد الليبي أو فأر الصحراء الكبير العربي الشرقي  هو نوع من القوارض ينتمي لعائلة الفأريات. يَعيش في أفغانستان والجزائر والصين وإيران والعراق والأردن وكازاخستان وليبيا وموريتانيا والمغرب والسعودية وسوريا وتونس وتركمانستان وأوزباكستان. موئله الطبيعي هو المناطق المدارية وشبه المدارية الجافة والصحاري والحدائق الريفية.

مراجع

انظر أيضاً
 قائمة ثدييات منطقة الجوف.

أنواع القائمة الحمراء غير المهددة
ثدييات آسيا
ثدييات أفغانستان
ثدييات أوزبكستان
ثدييات الشرق الأوسط
ثدييات الصحراء الغربية
ثدييات الصين
ثدييات تركمانستان
ثدييات تشاد
ثدييات جنوب غرب آسيا
ثدييات شبه الجزيرة العربية
ثدييات غرب إفريقيا
ثدييات في آسيا الوسطى
ثدييات في شمال إفريقيا
ثدييات وصفت في 1823
حيوانات غرب آسيا
حيوانات ليبيا

جرد ليبي


Die Höhere land- und forstwirtschaftliche Schulen (HLFS) sind im Bildungssystem in Österreich einige Schulen für Agrarberufe, die dem Unterrichtsministerium und Land- und Forstwirtschaftsministerium direkt unterstellt sind.

Geschichte und Stellung im Bildungssystem
Die Unterscheidung dieser Schulen ist historisch, sie werden nicht vom Landes- oder Stadtschulrat, sondern vom zuständigen Ministerium verwaltet. Durch diesen gegebenen Sonderstatus werden die Schulen unter der Gruppe der Zentrallehranstalten (ZLA) geführt. Sie sind im Land- und forstwirtschaftlichen Bundesschulgesetz, BGBl. Nr. 175/1966 geregelt.

Die Agrarberufe sind außerdem durch ein eigenes Gesetz geregelt, das Land- und forstwirtschaftliche Berufsausbildungsgesetz.

Höhere land- und forstwirtschaftliche Schulen
Höhere land- und forstwirtschaftliche Schulen sind:
 Höhere Bundeslehranstalt für Land- und Ernährungswirtschaft Pitzelstätten, Schloss Pitzelstätten in Klagenfurt, Kärnten
 Höhere Bundeslehranstalt für Land- und Ernährungswirtschaft Sitzenberg, Sitzenberg-Reidling, Niederösterreich
 Höhere Bundeslehranstalt für Land- und Ernährungswirtschaft Elmberg, Linz, Oberösterreich
 Höhere landwirtschaftliche Bundeslehranstalt St. Florian, St. Florian bei Linz, Oberösterreich
 Höhere Bundeslehranstalt für Landwirtschaft Ursprung, Elixhausen, Salzburg
 Höhere Bundeslehranstalt für Forstwirtschaft Bruck an der Mur, Bruck an der Mur, Steiermark
 Höhere Bundeslehr- und Forschungsanstalt in Tirol für Landwirtschaft und Ernährung sowie Lebensmittel- und Biotechnologie, Schulstandort Kematen in Tirol, Forschung in Rotholz
 Höhere Bundeslehr- und Forschungsanstalt Raumberg-Gumpenstein für Landwirtschaft und Umwelt Raumberg, Irdning-Donnersbachtal

Die Schüler der HLFS sind auch in der Zentrallehranstaltenschülervertretung (ZSV) vertreten.

Siehe auch
 Liste der Schulformen in Österreich

Einzelnachweise

Schultyp der Berufsbildung (Österreich)
Höherer Schultyp (Österreich)
Land- und forstwirtschaftliche Bildungseinrichtung (Österreich)


{{Ficha de álbum
| nombre         = Inusual
| tipo           = Álbum de estudio
| artista        = Yuri
| publicación    =  22 de junio de 2010
| grabación      =  México D.F., 2010
| género         = Pop latino • Baladas románticas
| duración       =
| discográfica   = Warner Music México
| productor      = Scott Erickson

| bordes         = sí
| anterior       = El concierto(2009)
| actual         = Inusual(2010)
| posterior      = Mi tributo al festival(2011)
}}Inusual''' es el nombre del vigésimotercer álbum de estudio de la cantante mexicana Yuri, producido por el norteamericano Scott Erickson y bajo el sello "Warner Music México", siendo la segunda producción que realiza con esta casa discográfica.

El álbum fue publicado el 22 de junio de 2010, tuvo como primer sencillo el tema "Arrepentida" y además de lograr altas ventas en México y Chile, supuso el regreso de Yuri a Centro y Sudamérica tras largos años de ausencia.

 Antecedentes

Tras presentarse en cinco oportunidades en el Auditorio Nacional de México, con llenos totales, congregando más de 12 mil personas en cada concierto y convirtiéndose así en la solista femenina que más fechas ha llenado en un solo año en este recinto tras Belinda y Fey, se preparó para grabar el disco número 23 de su carrera, para ello la disquera le propone trabajar con el productor y músico norteamericano, Scott Erickson, quien ha tenido a su cargo las bandas sonoras de varias series de televisión y películas de Disney como 102 dálmatas, Peter Pan y Mulan entre otras y producido discos para estrellas como Barbra Streisand, Christina Aguilera, Barry Manilow, Pybo Brison, Mijares y Alexander Acha.

 Producción y repertorio

Bajo la producción de Scott Erickson, quien además figura como pianista, productor vocal, programador, arreglista y voz en los coros del álbum, "Inusual" se graba en los estudios "Honky Tonk" de México D.F., bajo el sello "Warner Music México". El disco se graba en solo 6 días, lo que según comentó Yuri en varias entrevistas le generó depresión y llanto ante las grandes exigencias vocales de los temas, siendo éste y Mi tributo al festival los dos álbumes que más le ha costado grabar, según ella misma confiesa.

Era el primer disco de Yuri, en mucho tiempo, con un número considerable de temas inéditos, ya que después de "Enamorada" en 2002, la mexicana sólo había grabado discos de covers, álbumes recopilatorios en vivo u otros con versiones y algunos pocos temas inéditos como en el CD "Mi hijita linda".

Para el repertorio, de 13 tracks en total, se escogieron temas que lograran un disco equilibrado, predominantemente de balada pop, pero con algunos temas rítmicos que siempre han estado presentes en la discografía de Yuri desde sus inicios.

Alex Zepada realiza la producción de dos canciones y quién hizo la adaptación al español de las mismas: "Por ti" y "Eres todo para mí". También se incluye la canción "Ya para qué" ("Pallanadhu Pallanadhu"), tema interpretado por el hindú Pali Vijay y perteneciente a la corriente "Bollywood". Estos tres temas manejan inequívocamente los códigos, instrumentos y arreglos propios de esta tendencia, que mezcla el pop occidental y la música tradicional de la India y coreográficamente es acompañado del llamado "Belly dance".

Otros temas incluidos en esta producción corrieron a cargo de Mariano Maldonado y Salvador Rizo quién, este último, ha realizado varios temas para "Ha*Ash"; de Mauricio Abaroa y Samo, integrante de la exitosa agrupación "Camila".

Uno de los experimentos curiosos que se hicieron en este álbum fue grabar famosos temas "gruperos" y llevarlos a la balada pop. Los elegidos fueron" Aire" de Intocable, "Pero te vas a arrepentir" de Marco Antonio Solís y "Si tú te vas" de Los Temerarios, tres clásicos de la música popular mexicana que mediante los arreglos pop fueron revestidos de una forma completamente distinta.

A estos 3 temas se unieron 2 covers de la conocida cantante argentina Valeria Lynch, de la década de los 80's y un tema para muchos desconocido pero que anteriormente grabara Myriam, cantante salida del "reality" mexicano La academia, bajo el título de "Cuando tú lo deseas".

 Promoción

El sencillo escogido por la disquera para arrancar la promoción de "Inusual"  fue "Arrepentida", una power-ballad, de la autoría de Samo, integrante de la agrupación "Camila" y que fue estrenada semanas antes a la publicación del álbum. El tema se posicionó en el primer lugar de iTunes, al momento de su salida.

Además se hizo un vídeo del sencillo, en el cual participó como modelo el actor argentino radicado en México, Sebastián Rulli, luego de que el cubano William Levy rechazara la invitación, alegando que no quería seguir siendo relacionado con el mundo del modelaje sino con la actuación. Posteriormente el galán aceptaría servir como modelo en el vídeo de "I´m into you" de la cantante Jennifer López, desatando así una controversia en la prensa mexicana.

El 22 de junio de 2010 sale a la venta "Inusual", el álbum debuta en el puesto 8 del listado AMPROFON en México y a menos de una semana certifica disco de oro por más de 30 mil copias vendidas. El disco también debuta en el primer lugar de ventas de la cadena "Mixup", la más importante del país azteca y se mantiene durante 18 semanas en el TOP 100 de los discos más vendidos en México para terminar colocado en el puesto 72 en la lista anual publicada por "AMPROFON", de los 100 discos más vendidos en México para ese año. Así mismo recibe críticas muy positivas por parte de los periodistas del mundo del espectáculo en México.

Yuri se presenta en diversos programas de la cadena Televisa para promocionar su álbum, apareciendo en importantes espacios como "Es de noche y ya llegué", "Netas divinas", "Hoy", "MoJoe" y "Noticiero Televisa", así como los Premios Telehit. La cantante ratifica su look de cabello corto y moderno y elige el látex como material de casi todos los trajes que utiliza en los shows, muchos de los cuales trae directamente de Alemania, desde pantalones y chaquetas hasta minifaldas y trajes largos, lo que unido a llamativos accesorios, le dan un look vanguardista para la promoción del disco.

En mayo de 2011 y a casi un año de la publicación del álbum, la disquera lanza como segundo sencillo oficial, "Estoy cansada", otra power-ballad, escrita por Mariano Maldonado, y seleccionada por una consulta vía "twitter" que realizara la cantante. Se graba un vídeo del tema, que en opinión de la artista podía considerarse la segunda parte de su éxito de los 90's, "Detrás de mi ventana" y en el que aparece nuevamente con su look de látex y cabello corto.

El 3 y 4 de junio de 2011, Yuri abre dos nuevas fechas en el Auditorio Nacional de México, presentando su nuevo espectáculo "Inusual". De nuevo con llenos totales, la cantante hace gala de un despliegue escenográfico, técnico y coreográfico, que recibe las mejores críticas de los periodistas del mundo del espectáculo. Más de 12 cambios de vestuario para ella y sus bailarines, pantallas "lead", pirotecnia, coreografías y espectaculares vídeos pre-grabados, serían parte del show que disfrutarían las casi 25 mil personas que asistieron al "Coloso de Reforma" y que sellarían el final del trabajo de promoción de "Inusual".

 Acogida

Pese a que el álbum no tuvo mayor difusión radial en México, obtiene altas ventas desde las primeras semanas de su salida y revienta en algunos países de centro y Suramérica. El primero de ellos es Chile donde el sencillo "Arrepentida" se posiciona en los primeros lugares de popularidad en la radio, lo que lleva a Yuri a presentar su espectáculo en el Teatro Caupolicán de Santiago de Chile el 1 de agosto de 2010 con lleno total. La prensa y muchos empresarios chilenos estuvieron presentes en el show y ante los buenos comentarios de su presentación, surge la invitación para formar parte del cartel de artistas internacionales presentes en el Festival de Viña del Mar en su edición de 2011.

En septiembre de 2010 recibe la invitación para grabar el tema de un nuevo ciclo de la famosa serie Mujeres asesinas, titulado "Con las manos atadas" y escrito igualmente por Samo de "Camila". De igual forma su popularidad en Chile hace que la requieran para grabar "Por el amor de un hombre", original del chileno Juan Andrés Ossandon, y que sirvió como tema central de la telenovela Infiltradas transmitida por Chilevisión. De ambas canciones se graba un vídeo que es utilizado en la apertura de los 2 programas de televisión.

Finalmente en febrero de 2011 se concreta su participación en el Festival de Viña del Mar al que no asistía desde 1995, año en el cual conoce a su actual esposo, Rodrigo Espinoza; esto sellaría el final de 16 años de ausencia en este importante evento. Yuri había asistido por primera vez al Viña en 1984, donde se había convertido en la primera mexicana en ganar una "Antorcha de plata", había regresado en 1991 donde se haría acreedora de dos "Gaviotas de plata" y el título de reina del festival, y finamente en 1995. Durante el lanzamiento de su álbum Enamorada'' había visitado el país sureño, presentándose en algunos programas de televisión y promocionando el disco, del cual se escuchó fuertemente en la radio chilena, el sencillo "Baile caliente".

Yuri asiste al "Viña" asumiendo una triple función: en calidad de jurado, co- presentadora de algunos programas especiales y como estrella internacional para cerrar la primera noche del festival. Allí presenta parte del show que ofreciera en el "Auditorio Nacional" de México en 2009 y es galardonada con "Antorcha de plata y oro" y "Gaviota de plata", por el temido monstruo de la "Quinta Vergara" que la ovaciona durante largos minutos en varios momentos del show. En este espectáculo comparte escenario con artistas como Roberto Carlos y Carlos Baute, entre otros y realiza otras presentaciones en casinos y teatros de Chile.

Ante la buena acogida de "Inusual" en Chile, la disquera decide editar el álbum en algunos países de Centro y Sudamérica, entre ellos Costa Rica, Ecuador, Colombia y Venezuela, lo que marcaría el regreso de Yuri al mercado discográfico en estas naciones, luego de largos años de ausencia. De inmediato, este acercamiento genera la invitación para presentar su show en Costa Rica y Colombia, en este último realizó una gira en julio que la llevó a presentarse en el "Royal Center" de Bogotá, el "Centro de Convenciones Alférez Real" de Cali y la "Plaza de Toros La Macarena" de Medellín, acabando con 6 años de ausencia en este país.
hasta la fecha este álbum de yuri s considera uno de los más exitosos tras muchos a;os de ausencia en muchos países del mundo en total el álbum se estima que ha vendido un poco más de un millón de copias

Lista de canciones

Referencias

Álbumes de 2010
Álbumes de Yuri

Inusual


La estación de Chelmsford es una estación de ferrocarril que da servicio a la ciudad de Chelmsford, en el condado de Essex, Inglaterra. La estación es parte de la Great Eastern Main Line.

La compañía que gestiona la estación y todos los trenes que por ella pasan es la National Express East Anglia. Paran en esta estación la mayoría de los trenes procedentes de la estación de Londres Liverpool Street hacia Ipswich, Clacton-on-Sea, Walton-on-the-Naze, Harwich, Braintree y Norwich.

Actualmente la estación ferroviaria está situada sobre un viaducto. Por eso, los andenes están sobre el nivel de la calle. Es la estación más transitada del Reino Unido que no está comprendida en el área metropolitana de Londres.

Historia
Los trenes de la Eastern Counties Railway llegaron a Chelmsford en 1842 pero, debido a la topografía del terreno, tuvo que construirse un viaducto de 18 arcos a través de lo que hoy en día es el parque de la ciudad. La estación se erigió sobre un viaducto en su emplazamiento actual. La actual estación fue remodelada en 1985.

Servicios ferroviarios

Enlaces externos
 Horarios e información general de la estación (National Rail)

Chelmsford
Essex

Estación de Chelmsford


Die U-17-Fußball-Weltmeisterschaft der Frauen 2012 (offiziell 2012 FIFA U-17 Women's World Cup) war die dritte Ausspielung dieses Wettbewerbs für Fußballspielerinnen unter 17 Jahren (Stichtag: 1. Januar 1995) und fand vom 22. September bis 13. Oktober 2012 in Aserbaidschan statt. Das Turnier wurde auf der Sitzung des FIFA-Exekutivkomitees am 19. März 2010 an Aserbaidschan vergeben, das damit erstmals Ausrichter eines FIFA-Turniers war. Am Turnier nahmen 16 Mannschaften teil, die zunächst in vier Gruppen- und danach im K.-o.-System gegeneinander antraten. Titelverteidiger war die Mannschaft aus Südkorea, die sich nicht qualifizieren konnte. Weltmeister wurden die Französinnen.

Qualifikation

Die Qualifikation in Asien wurde bei der U-16-Asienmeisterschaft in Nanjing (Volksrepublik China) vom 3. bis 13. November 2011 ausgespielt. Turniersieger bzw. Gruppenerster wurde Japan. Den zweiten und dritten WM-Startplatz sicherten sich Nordkorea, das die erste WM gewonnen hatte, und China, das erstmals teilnahm.

Zwei Startplätze für die UEFA wurden bei der U-17-Europameisterschaft der Frauen im Juni 2012 im schweizerischen Nyon vergeben. Qualifizieren konnten sich Europameister Deutschland und Frankreich. Den dritten Platz erhielt Aserbaidschan, das als Gastgeber automatisch qualifiziert war.

Als Qualifikationsturnier für die CONCACAF-Zone diente die CONCACAF U-17-Meisterschaft, die vom 2. bis zum 12. Mai 2012 in Guatemala-Stadt (Guatemala) in einer Endrunde mit acht Mannschaften ausgetragen wurde. Als Finalisten qualifizierten sich Kanada und die USA. Der dritte Teilnehmer wurde im Spiel um Platz Drei zwischen Mexiko und Panama ermittelt, das Mexiko mit 6:0 gewann.

Die südamerikanischen Teilnehmer wurden bei der U-17-Fußball-Südamerikameisterschaft der Frauen in Bolivien vom 9. bis 25. März ermittelt. Qualifiziert hatten sich Brasilien, Kolumbien und Uruguay, das zum ersten Mal an einer U17-WM der Frauen teilnahm.

Die drei Vertreter aus Afrika wurden im Januar und März 2012 ermittelt. Als erste afrikanische Mannschaft konnte sich Ghana in zwei Play-off-Duellen gegen Südafrika qualifizieren. Nach zwei Play-off-Siegen gegen Sambia ebenfalls qualifiziert war Nigeria. Den dritten WM-Startplatz sicherte sich Gambia in zwei Spielen gegen Tunesien. Für Gambia war es die erste Teilnahme an einem großen internationalen Frauenturnier.

Der Vertreter aus Ozeanien wurde bei der OFC U-17-Frauen-Meisterschaft ermittelt, die vom 9. bis 13. April 2012 in Neuseeland ausgetragen wurde. Neuseeland konnte mit drei deutlichen Siegen die Teilnahme sichern.

Teilnehmer

* Erstteilnahme.

Das deutsche Team
Bundestrainerin Anouschka Bernhard nominierte für das Turnier folgenden Kader:

Spielorte
Die Spiele der Weltmeisterschaft fanden in zwei Städten statt. Fünf Stadien befanden sich in Baku und eines in Lənkəran. Die drei kleineren Arenen in Baku sind allerdings lediglich mit Kunstrasen ausgestattet.

Vorrunde
Die Auslosung für die Endrunde fand am 6. Juli um 19:00 Uhr Ortszeit im International Mugam Centre von Baku statt.
Alle Zeiten in MESZ (+ 3 Stunden = örtliche Sommerzeit).

Gruppe A

|}

|}

Gruppe B

|}

|}

Gruppe C

|}

|}

Gruppe D

|}

|}

Finalrunde
Alle Zeiten in MESZ (+ 3 Stunden = örtliche Sommerzeit).

Viertelfinale

|}

Halbfinale

|}

Spiel um Platz 3

|}

Finale

|}

 Die Spielerinnen des Weltmeisters
Trainer Guy Ferrier hatte folgendes Aufgebot zusammengestellt:
 Tor: Romane Bruneau (ESOF La Roche), Claire Jacob (Arras FCF), Cindy Perrault (Olympique Lyon)
 Abwehr: Amandine Blanc (FCF Monteux), Noémie Carage (Olympique Lyon), Griedge Mbock Bathy (EA Guingamp), Marion Romanelli (FCF Monteux)
 Mittelfeld: Alexandra Atamaniuk (FC Vendenheim), Laura Blanchard (FCO Dijon), Delphine Cascarino (Olympique Lyon), Ophélie Gahery (Le Mans FC), Juliane Gathrat (AS Algrange), Onema Grace Geyoro (Paris Saint-Germain), Candice Gherby (AS Saint-Étienne), Ghoutia Karchouni (Olympique Lyon), Sandie Toletti (HSC Montpellier), Aïssatou Tounkara (Juvisy FCF)
 Angriff: Pauline Cousin (FCF Hénin-Beaumont), Léa Declercq (FCF Hénin-Beaumont), Kadidiatou Diani (Juvisy FCF), Laurie Saulnier (FCF Monteux)

Schiedsrichterinnen
Insgesamt wurden 14 Schiedsrichterinnen und 29 Schiedsrichterassistentinnen von der FIFA für das Turnier nominiert.

Beste Torschützinnen

Weitere 13 Spielerinnen schossen je zwei und weitere 35 Spielerinnen je einen Treffer; hinzu kamen 5 Eigentore (3× Gambia, 1× Brasilien, 1× Kolumbien).

Auszeichnungen
Die FIFA zeichnete nach dem Turnier die beste Spielerin, die beste Torschützin, die beste Torhüterin und die fairste Mannschaft aus:

 Goldener Ball:

Der Goldene Ball für die beste Spielerin ging an die Französin Griedge Mbock Bathy, Silber ging an Ri Hyang-sim (Nordkorea), Bronze an Yui Hasegawa (Japan).

 Goldener Schuh:

Beste Torschützin des Turniers wurde Ri Un-sim (Nordkorea), die acht Tore erzielte und damit den bisherigen Turnierrekord von Yeo Min-ji (Südkorea) einstellte, die zwei Jahre zuvor ebenfalls acht Tore erzielen konnte.

 Goldener Handschuh:
Als beste Torhüterin wurde Romane Bruneau aus Frankreich ausgezeichnet, die im Finale durch zwei gehaltene Elfmeter des Elfmeterschießen maßgeblichen Anteil am WM-Titel für Frankreich hatte. In fünf Turnierspielen kassierte sie nur zwei Tore.

 FIFA-Fairplay-Auszeichnung:

Japan wurde als fairste Mannschaft des Turniers ausgezeichnet. In vier Turnierspielen gab es keine gelbe oder rote Karte gegen die Japanerinnen.

Trivia
 Mit 30.250 Zuschauern wurde beim Eröffnungsspiel zwischen Aserbaidschan und Kolumbien und dem zuvor in einer Doppelveranstaltung durchgeführten Spiel Nigeria gegen Kanada ein neuer Zuschauerrekord aufgestellt.
 Im Spiel Nordkorea gegen Gambia überboten die Nordkoreanerinnen beim 11:0 zunächst den Rekord für U-17-WM-Spiele, den die deutsche Mannschaft am 8. September 2010 beim 10:1 gegen Südafrika aufgestellt hatte, bzw. stellten den Rekord ein, den die deutsche Mannschaft am 10. September 2007 im Spiel gegen Argentinien bei der Fußball-Weltmeisterschaft der Frauen 2007 für Frauen-WM-Spiele aufgestellt hatte. Am 25. September stellte Nigeria beide Rekorde beim 11:0 gegen Aserbaidschan ein.
 Chinwendu Ihezuo (Nigeria) ist die erste Spielerin, der in einem U-17-WM-Spiel fünf Tore gelangen. Sie überbot den bisherigen Rekord von vier Toren, aufgestellt von Kyra Malinowski (Deutschland) und Yeo Min-ji (Südkorea) bei der WM 2010.
 Sainey Sissohore (Gambia) war beim Spiel gegen Nordkorea mit 13 Jahren und 267 Tagen die jüngste Spielerin in der Geschichte des Turniers. Da sie auch beim Spiel gegen Frankreich das zweite Tor für Gambia erzielte, ist sie zudem die jüngste Torschützin in der Geschichte des Turniers.
 Gabriela Gonzalez (Uruguay) ist die erste Torhüterin in der Geschichte des Turniers, die eine Rote Karte erhielt.
 Nachdem 2008 mit Neuseeland und 2010 mit Trinidad und Tobago die Gastgeber bereits in der Gruppenphase ausschieden, konnte auch 2012 Gastgeber Aserbaidschan die Gruppenphase nicht überstehen. Aserbaidschan ist zudem die erste Mannschaft, die ohne Torerfolg und der erste Gastgeber, der mit drei Niederlagen ausgeschieden ist.
 Durch den Sieg gegen Mexiko hat Brasilien mindestens je einmal gegen Mexiko bei allen FIFA-Frauenturnieren (inkl. den Olympischen Spielen) gewonnen.
 Im Spiel zwischen Frankreich und Gambia wurden beim 10:2 die meisten Tore in der Geschichte des Turniers erzielt.
 Erstmals schied eine Mannschaft der USA bei einem FIFA-Frauenturnier in der Gruppenphase aus. Zudem sind die USA die erste Mannschaft, die ungeschlagen in der Gruppenphase ausschied.
 Das 1:1 gegen die USA ist Nordkoreas viertes Remis. Keine Mannschaft erzielte mehr Unentschieden.
 Japan ist die erste Mannschaft, die die Gruppenphase ohne Gegentor überstanden hat.
 Brasilien ist die erste Mannschaft, die mit einer negativen Tordifferenz in die K.-o.-Runde eingezogen ist.
 Deutschland ist die einzige Mannschaft, die bei allen drei Turnieren die Gruppenphase ohne Niederlage überstanden hat.
 Deutschland hat nun bei allen FIFA-Turnieren (inkl. den Olympischen Spielen) mindestens je einmal gegen Brasilien gespielt.
 Mit Frankreich hat erstmals eine europäische Mannschaft das Finale erreicht und gewonnen.
 Erstmals standen mit Frankreich und Nordkorea zwei Mannschaften im Finale, die bereits in der Gruppenphase gegeneinander spielten.
 Frankreich benötigte nur zwei Siege in sechs Spielen für den Titel. Nie zuvor konnte eine Mannschaft den Titel mit weniger Siegen bei einem FIFA-Frauenturnier holen.

Weblinks
 Offizielle Webseite der FIFA zum Turnier 2012
 Regularien der FIFA U-20- und U-17-Frauen-Weltmeisterschaften 2012 (pdf.; 194 kB)
 Offizielle Kaderlisten (pdf.; 393 kB)

Einzelnachweise

2012
Fußballveranstaltung 2012
Fußball (Aserbaidschan)
Sportveranstaltung in Baku
Sport (Lənkəran, Stadt)


Albula, rod riba iz porodice Albulidae, dio razreda zrakoperki (Actinopterygii). Postoji 11 priznatih vrsta.

Većina vrsta naraste tridesetak centimetara, a nešto veće su Albula argentea (70 cm), Albula glossodonta (90) i najveća Albula vulpes (104 cm)

Vrste
Albula argentea (Forster, 1801)
Albula esuncula (Garman, 1899)
Albula gilberti Pfeiler & van der Heiden, 2011
Albula glossodonta (Forsskål, 1775)
Albula goreensis Valenciennes, 1847
Albula koreana Kwun & Kim, 2011
Albula nemoptera (Fowler, 1911)
Albula oligolepis Hidaka, Iwatsuki & Randall, 2008
Albula pacifica (Beebe, 1942)
Albula virgata Jordan & Jordan, 1922
Albula vulpes (Linnaeus, 1758)

Izvori

Albuliformes

Albula


An Polystachya praecipitis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Victor Samuel Summerhayes. An Polystachya praecipitis in nahilalakip ha genus nga Polystachya, ngan familia nga Orchidaceae.

Mabibilngan ini ha Tanzania. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Polystachya

Polystachya praecipitis


Scalesia affinis es una especie de Magnoliophyta de la familia Asteraceae.

Está bien adaptada a un clima tropical pero seco; es el medio de supervivencia para muchas especies de mar como piqueros de patas azules,  fragatas de mar y la supervivencia de los animales terrestres como los pinzones, gorriones, iguanas terrestres, insectos, tortugas gigantes, entre otros.

Distribución
Es endémica de las islas Galápagos, Ecuador.

Es una de las especies de Scalesia de mayor distribución y se produce en cuatro islas principales: isla Fernandina, la isla Isabela (área de distribución principal), Santa Cruz y la isla Floreana.

Las poblaciones de Santa Cruz y Floreana muestran cierta divergencia morfológica y genética de las poblaciones de la isla Fernandina e Isabela.

Referencias
 Eliasson, U.H. 1974. Studies in Galapagos Plants XIV. The Genus Scalesia Arn.Opera Botanica, 36: 1-117
 Nielsen, L.R. 2004. Molecular differentiation within and among Island Populations of the Endemic Plant Scalesia affinis (Asteraceae) from the Galápagos Islands. Heredity, 93: 434-442.
 Tye, A. 2000. Scalesia affinis. 2006 IUCN Red List of Threatened Species.  Downloaded on 20 July 2007.

Isla Fernandina
Isla Isabela
Isla Santa Cruz
Heliantheae
Isla Floreana
Flora de Galápagos
Flora de Ecuador

Scalesia affinis


Annibale Antonini est un linguiste et philologue italien, né en  à Salerne (région de Campanie, Italie), mort en  à Naples.

Biographie
Annibale Antonini naquit près de Salerne, en 1702. Il fit à Naples une partie de ses études, sous la direction de son frère Giuseppe. Après les avoir achevées à Rome, il voyagea en Angleterre, en Hollande, et s'établit France. Il enseigna pendant près de vingt-cinq ans à Paris la langue italienne, retourna ensuite dans sa patrie, et y mourut au mois d'août 1755.

Publications
Pendant son séjour à Paris, il y publie :
Dizionario italiano, latino e francese ; francese, latino ed italiano, imprimé, pur la première fois, en 1735, 2 vol. in-4°, réimprimé plusieurs fois
Grammaire italienne, 1726, in-12, et 1729, id. ;
Distinta descrizione de' contorni di Parigi ;
 Traité de la prononciation française ;
édition italienne de l'Italia liberata de  Trissin, des poésies de Giovanni Della Casa, de l'Orlando furioso de l'Arioste, de la Jérusalem délivrée, de l'Aminta du Tasse, et un recueil ou choix de poésies italiennes de divers auteurs, 1729, en 2 vol. in-12.

Voir aussi

Bibliographie

Liens externes

Linguiste italien
Philologue italien
Naissance en 1702
Naissance à Salerne
Décès en août 1755
Décès à Naples

Annibale Antonini


Yanga bezeichnet:

 Yanga (Veracruz), Ort in Mexiko
 Municipio Yanga, Verwaltungseinheit im mexikanischen Bundesstaat Veracruz
 Young Africans FC (Tansania), einen Fußballklub aus Dar Es Salaam

Yanga ist der Familienname folgender Personen:

 Danny Yanga (* 1983), niederländischer Sänger, Schauspieler, Moderator und Model
 Gaspar Yanga (1545–?), afrikanischer Anführer einer Gruppe von Maroons im heutigen Mexiko
 Mapou Yanga-Mbiwa (* 1989), französisch-zentralafrikanischer Fußballspieler

Yanga


RDX, gerçek adı siklotrimetilen-trinitramin olup saf RDX 204 °C'de eriyen ve 1.816 g/cm³ yoğunlukta olan bir patlayıcıdır. Bu patlayıcı için kullanılan RDX kısaltması, İngiliz menşeli olduğundan Royal Demolition Explosive (Kraliyet Yıkım Patlayıcısı) kelimelerini ifade etmektedir. Patlayıcıların kısaltma halindeki isimleri genellikle kimyasal içeriklerinin kısaltması veya baş harfleri kullanılarak oluşturulmakla birlikte, II. Dünya Savaşı'nda patlayıcının kompozisyonunun Almanlar tarafından deşifre edilememesi için İngilizler tarafından bu şekilde kısaltılmıştır.

Daha yüksek yoğunlukta döküm ya da presleme ile elde edilebilir. Diğer patlayıcılarla bir miktarda kombinasyon halinde kullanılabilir. Higroskopik değildir ve suda çok az çözünür. Saf halde ıslak olarak yüklenebilir. Patlama hızı 27500 ft/s'dir. Yalnız kullanımında zehirli özellik gösterebilmesi ve çabuk reaksiyona girmesi sebebiyle genelde katışık olarak kullanılır.
Hekzogen, siklonit, T 4 Trimetilentrinitriamin isimleri ile de bilinir.

RDX, C-4'ün yapımında da kullanılır ve C-4'ün ağırlığının %91'ini oluşturur. RDX aynı zamanda fünye yapımında da kullanılır.

B,B-2 (TNT ve RDX karışımı, TNT, RDX ve balmumu karışımı)
Kirli beyazdan sarı renge kadar olabilen bu tür patlayıcılar TNT (%60), RDX (%40) veya TNT, RDX ve balmumu karışımıdır. Ateşleme hızı 7800 m/sn dir bu patlayıcı TNT yerine de kullanılmaktadır.

Ayrıca bakınız
 Patlayıcıların patlama hızlarının listesi

Nitroaminler
Patlayıcı kimyasal maddeler
Patlayıcı maddeler
Triazinler

RDX


Şigelloz, ağır vakalarda basil dizanterisi olarak da bilinir, Shigella bakterisinin bağırsaklarda neden olduğu bulaşıcı bir hastalıktır. Belirtiler genelde bakterinin alınmasından bir-iki gün sonra başlar. İshal, ateş ve karın ağrısı ile bağırsakların boş olmasına rağmen dışkılama isteği (tenesmus) bazı belirtileridir. İshal kanlı olabilir. Belirtiler tipik olarak beş-yedi gün sürer, ancak bağırsakların normal düzenine dönmesi birkaç ayı bulabilir. Şigelloz komplikasyonları arasında reaktif artrit, sepsis, nöbetler ve hemolitik üremik sendrom bulunur. Hayvanlarda ender olarak görülür, başlıca insan ve primatların bir hastalığıdır.

Shigella cinsine ait olan dört tür, S. dysenteriae, S. flexneri, S. boydii ve S. sonnei bu hastalığa neden olabilirler. En ağır hastalık yapan ve ölümcül komplikasyonlara yol açabilen tür Shigella dysenteriae 'nın tip 1 serotipidir. Tipik bulaşma yolu enfekte dışkının yiyecekler ve içme suyuna karışması ile eller ve cinsel ilişki aracılığıyla aktarılmasıdır. Hastalık sineklerle veya bez değiştirme sırasında yayılabilir. Şigelloz tanısı dışkı testiyle konur.

Bulaş riski ellerin sık ve doğru yöntemle yıkanması ile azaltılabilir. Aşısı yoktur. Şigelloz genellikle tedavisiz düzelir. Dinlenme ve sıvı alımı önerilmektedir. Bizmut subsalisilat belirtilerin kontrol altına alınmasına yardımcı olabilir, buna karşın loperamid gibi bağırsakları yavaşlatan ilaçlar önerilmemektedir. Ağır vakalarda antibiyotikler kullanılsa da direnç yaygındır. Sık kullanılan antibiyotikler siprofloksasin ve azitromisindir.

Dünya Sağlık Örgütünün 2005 tarihli bir raporuna göre şigelloz yılda en az 80 milyon insanı etkilemekte ve 700.000 ölüme yol açmaktadır. Vakaların çoğu gelişmekte olan ülkelerde görülür. En sık çocuklar etkilenmektedir. Salgınlar çocuk bakımevleri ve okullarda ortaya çıkabilir.

Belirtileri
Belirtiler hafif bir mide ağrısından ibaret olabileceği gibi kramp, ishal, ateş, kusma, dışkıda kan, irin veya mukus olarak tanımlanmış bir dizanteri şeklinde de olabilir. Yeterince dışkılayamama duygusu (tenesmus) da olabilir.  Enfeksiyonu izleyen 12-50 saat içinde hastalık başlar.

Shigella bakterileri kalın bağırsak epitel hücrelerinin içinde çoğalırlar, onları öldürüp bitişik hücrelere yayılırlar. Enfeksiyonlarla ilişkili olarak bağırsak mukozasında hasar, rektal kanama, ağır su kaybı (dehidrasyon) olur. Bazı suşlar %10-15 dolayında ölüme neden olurlar. Tepkisel artrit (Reiter Hastalığı) ve hemolitik üremik sendrom şigellozu takiben görülebilen hastalıklardır.

Tedavi ve  Korunma
Antibiyotik dayanıklılığının yayılması yüzünden ilaç tedavisinde sınırlı seçenekler vardır.  Azitromisin, yeni kinolon ve sefalosporin türevleri tercih edilen ilaçlardır.  Norfloxacin ve ciprofloxacin S. dysenteriae type 1 enfeksiyonuna yeterince etki etmez.

Halen Shigella enfeksiyonuna karşı aşı yoktur ama geliştirilmesi konusunda çalışmalar sürmektedir.

Shigella yiyecekle aktarılabilir.  Salata malzemesinde, çiğ sebzelerde, süt ve süt ürünlerinde ve etlerden bulaşabilir.  Suya dışkı karışması ve yiyecek hazırlayıcılarının kötü tuvalet temizliği yapmaları gıdalarla hastalık bulaşmasının başlıca nedenleridir.  Hastalığın tanısı dışkı örneklerinden kültür alınarak hastalık etmeninin izole edilmesiyle olur.

Toplum sağlığına etkisi
Dünyada görülen yılda yaklaşık 165 milyon Şigelloz vakasının %99'u kalkınmakta olan ülkelerde meydana gelmektedir. Bu ülkelerdeki vakaların %69'u beş yaşın altında çocuklarda meydana gelmekte, ölen yılda yaklaşık 1,1 milyon kişinin %60'ı beş yaşın altındadır.

Bebekler, yaşlılar ve yatalaklar hastalığa en hassas olanlar olmakla beraber her insan hasta olabilir.  AIDS hastaları ve AIDS ile ilgili bulgular (AIDS-related complex = ARC) gösterenlerde şigelloz çok sık görülür.

Kaynakça

U.S. Food And Drug Administration (ABD Gıda ve İlaç İdaresi): Foodborne Pathogenic Microorganisms and Natural Toxins Handbook  Shigella (İngilizce)
Niyogi SK. (2005)  J Microbiol. 43:133-43. Shigellosis.özet (İngilizce)
Kotloff KL, Winickoff JP, Ivanoff B, Clemens JD, Swerdlow DL, Sansonetti PJ, Adak GK, Levine MM. (1999) Bull World Health Organ. 77:651-66. Global burden of Shigella infections: implications for vaccine development and implementation of control strategies.özet (İngilizce)

Dış bağlantılar
 Pathology of Shigellosis  (İngilizce)

Kaynakça

Bakteriyel hastalıklar

Şigelloz


Derbi madrileño ist die Bezeichnung für das Stadtderby in der spanischen Hauptstadt zwischen den Fußballclubs Real Madrid und Atlético Madrid. Große Unterschiede kennzeichnen nicht nur ihre sportlichen Erfolge, sondern auch das soziale Milieu ihrer traditionellen Anhängerschaften.

Soziologische Unterschiede
Der wesentlich erfolgreichere Real Madrid C.F. ist im wohlhabenderen Norden der Stadt beheimatet, Atlético im volkstümlicheren Süden. So galt Real Madrid denn auch seit Anbeginn als Repräsentant der Oberschicht und seine Wurzeln liegen in adeligen Kreisen, aus deren Reihen einige junge Leute im Jahr 1897 die Basis für den Verein legten, der 1902 offiziell gegründet wurde. In Madrid bezieht der Verein seine Anhänger vorwiegend aus der Mittel- und Oberschicht, wohingegen das 1903 von baskischen Studenten gegründete Atlético als Verein der Arbeiter gilt, hinter dem sich auch viele Migranten aus Lateinamerika versammeln.

Besondere Derbys
Zu den wichtigsten Derbys in der Geschichte des Derbi madrileño außerhalb der Primera División zählen die fünf Pokalendspiele in der Copa del Rey (1960, 1961, 1975, 1992 und 2013), die Finalspiele der Supercopa de España (2014, 2020), des UEFA Super Cups 2018 und des Ligapokals 1985, die Halbfinalspiele im Europapokal der Landesmeister 1959 und der UEFA Champions League 2016/17 sowie die Endspiele der UEFA Champions League 2013/14 und 2015/16.

Die Pokalfinalspiele in der Copa del Rey sind der einzige wichtige Vergleich, den Atlético klar zu seinen Gunsten entscheiden konnte. Viermal standen sich die beiden Stadtrivalen in Reals Estadio Santiago Bernabéu gegenüber und Atléti gewann sämtliche dieser Finalspiele: 1960 mit 3:1, 1961 mit 3:2, 1992 mit 2:0 und 2013 mit 2:1 nach Verlängerung. Lediglich das 1975 im eigenen Estadio Vicente Calderón ausgetragene Finale wurde nach einem torlosen Spiel mit 4:3 im Elfmeterschießen von Real Madrid gewonnen. Im Superpokalfinale 2014 siegte Atlético nach einem Remis im Bernabéu-Stadion durch einen anschließenden Heimsieg im Rückspiel. 2019 gewann Real Madrid den Superpokal gegen Atlético auf neutralem Boden im Elfmeterschießen.

Das im Europapokal der Landesmeister 1958/59 ausgetragene Halbfinale war das erste Stadtderby in der Geschichte des Europapokals. Nach einem 2:1-Erfolg im Heimspiel und einer 0:1-Auswärtsniederlage wäre Real Madrid aufgrund der später längere Zeit geltenden Auswärtstorregel ausgeschieden. Diese fand damals jedoch keine Anwendung und so wurde ein drittes Spiel auf neutralem Platz ausgetragen, in dem sich die "Königlichen" durch einen weiteren 2:1-Sieg zum vierten Mal in Folge für das Finale der "Königsklasse" qualifizierten.

Die bedeutendsten Derbi madrileños waren die Finalspiele der UEFA Champions League in den Jahren 2014 und 2016, welche jeweils Real Madrid für sich entscheiden konnte.

Statistik

Alle Ligabegegnungen
Die folgende Tabelle listet alle Ligaspiele, in denen die beiden Mannschaften aufeinander trafen, in chronologischer Reihenfolge auf.

Alle Pokalbegegnungen

Alle Superpokalbegegnungen

Alle Ligapokalbegegnungen
Die folgende Tabelle listet alle Aufeinandertreffen im Ligapokal, der zwischen 1983 und 1986 bestand, in chronologischer Reihenfolge auf.

Alle Europapokalbegegnungen
Bisher kam es zu zehn Aufeinandertreffen der beiden Rivalen in der UEFA Champions League bzw. seines Vorgängerwettbewerbs, des Europapokals der Landesmeister. In allen fünf Fällen unterlag Atlético, zwischen 2014 und 2017 sogar viermal in Folge. Die einzige Begegnung im UEFA Super Cup konnte hingegen Atlético für sich entscheiden.

Im Rahmen des UEFA-Pokal-Wettbewerbes bzw. der UEFA Europa League kam es bislang noch nicht zu dieser Begegnung.

Rekordspieler

Rekordtorschützen
Einsätze werden in Klammern dargestellt.

Höchste Siege und meiste Tore
Die höchsten Derbysiege endeten jeweils 5:0 und wurden stets bei Heimvorteil in der Liga errungen: Atlético machte 1947/48 den Anfang, später gewann Real zweimal (1958/59 und 1983/84) mit diesem Ergebnis.

Die höchsten Auswärtssiege erfolgten ebenfalls in der Liga und endeten allesamt 4:0. Zweimal gelang Atlético ein solcher Triumph (1984/85 und 1987/88) und Real zum bisher einzigen Mal in der Saison 2002/03.

Die Derbys mit den meisten Toren fanden 1950 im Viertelfinale des Pokals und in der Hinrunde der Saison 1950/51 statt, als Real auf eigenem Platz mit 6:3 gewann bzw. mit 3:6 verlor.

Ligaserien

Die erfolgreichsten Serien von Atlético waren fünf Heimsiege in Folge (zwischen 1939/40 und 1943/44) sowie drei unbesiegte Auswärtsspiele in Folge, was zwischen 1946/47 und 1948/49 (zwei Siege und ein Remis) sowie zwischen 1967/68 und 1969/70 (drei Remis) vorkam. Ansonsten ist die Dominanz von Real Madrid absolut vorherrschend. Dies zeigt sich nicht allein in der Heimbilanz (52 Siegen von Real stehen nur 13 Siege von Atlético gegenüber), sondern neuerdings auch auswärts: 33 Vergleiche konnte Real gewinnen, während Atlético vor heimischer Kulisse nur 23 Mal erfolgreich war. Zwischen 2002 und 2013 gewann Atlético in 22 Ligabegegnungen kein einziges Derby, was sich auch in der Heimbilanz von nur einem Remis (2006/07) und zehn Niederlagen während dieses Zeitraums widerspiegelt. Die zuvor letzten Siege von Atlético (jeweils 3:1) hatte es 1999 gegeben: Den letzten Heimsieg am 12. Juni und den letzten Auswärtssieg am 30. Oktober ausgerechnet in der Saison 1999/2000, an deren Ende der Abstieg in die Segunda División stand. Dieser negative Trend der Rojiblancos konnte am 28. September 2013 endlich gestoppt werden, als Atlético im Bernabéu-Stadion mit 1:0 gewann.

Weblinks
 FIFA Fussball-Historie: Real Madrid vs Atlético Madrid – Duell der Extraklasse
 UEFA: El Derbi Madrileño: Denkwürdige Duelle

Einzelnachweise

Madrileno, Derbi
Madrileno, Derbi
Derbi Madrileno
Atlético Madrid
Real Madrid
Gegründet 1903

Derbi madrileño


A dallah () é um tradicional bule de café árabe usado há séculos para preparar e servir Qahwa (gahwa), um café árabe ou café do Golfo feito através de um ritual de várias etapas, e Khaleeji, um café picante e amargo tradicionalmente servido durante festas como Eid al-Fitr.

É comumente usado na tradição do café da Península Arábica e dos beduínos. Os antigos beduínos usavam o ritual de preparar café, servir e beber como sinal de hospitalidade, generosidade e riqueza. Em grande parte do Oriente Médio, ainda está ligada ao convívio com amigos, familiares e parceiros de negócios, por isso está tipicamente presente nos principais ritos de passagem, como nascimentos, casamentos e funerais e algumas reuniões de negócios.

Dallah tem uma forma distinta, com um corpo bulboso que se afunila em uma "cintura" no meio e se alarga no topo, coberto por uma tampa em forma de espiral encimada por um remate alto e segura por uma alça sinuosa. A característica mais distintiva é um longo bico em forma de meia-lua. Este bico pode ser coberto com uma aba de metal para manter o café mais quente, mas tradicionalmente é aberto para ver o café enquanto é servido.

Um dallah pode ser feito de latão, aço, prata e até ouro 24K para ocasiões especiais ou uso pela realeza.

As origens do dallah não são claras. Entre as primeiras referências a um dallah como uma caldeira de café na forma moderna datam de meados do século XVII.

O dallah desempenha um papel tão importante na identidade dos países do Golfo Pérsico que é apresentado em obras de arte públicas e em moedas monetárias. Também é retratado na forma de marca d'água como um recurso de segurança em várias notas monetárias da Arábia Saudita.

Dallah é tipicamente ricamente ornamentado, geralmente gravado com padrões geométricos, plantas e flores estilizadas, cenas de amor da poesia árabe ou outras decorações, incluindo pedras semipreciosas e marfim. O dallah moderno é um recipiente mais prático, e até mesmo o dallah automático e a garrafa térmica estão disponíveis para o bebedor de café moderno.

Em sua forma mais básica, o café do Golfo ou árabe tem ingredientes e preparo simples: água, café levemente torrado e cardamomo moído são fervidos em um dallah por 10 a 20 minutos e servidos não filtrados em xícaras demitasse. Outras receitas tradicionais e regionais incluem açafrão ou outras especiarias.

Culinária do Médio Oriente
Utensílios para o consumo de café
Culinária árabe
Bules

Dallah


Kuzey Horasan Eyaleti (Farsça: استان خراسان شمالی Ostān-e Khorāsān-e Shomālī), İran'ın kuzeydoğusunda yer alan ve Türkmenistan'a sınırı olan bir eyalet.
Kuzey Horosan Eyaleti'nin merkezi Becnurd şehridir. 28.434 km² yüzölçümündeki eyaletin nüfusu 2011 yılı verilerine göre  867,727'dir. Eyalet bölgesi Horasan Kürtlerinin yoğun yaşadığı bir bölgedir. Bölgede Kürtler, Farsiler ve Türkmenler ve Horasan Türkleri yaşamaktadir.

Kuzey Horasan Eyaleti nüfusunun %46.1'nı Kürtler, 27.8'nı Farsiler ve %20,6'nı Türkler ve Türkmenler oluşturur.

Eyaletin önemli şehirleri arasında Bujnurd, Şirvan, Faruc ve İsfarayen bulunur.

Ayrıca bakınız
 Horasan (bölge)
 Güney Horasan Eyaleti
 Razavi Horasan Eyaleti

Kaynakça

Kuzey Horasan


باب البريد هو حي من أحياء مدينة دمشق بسوريا، والتي بأحيائها وحاراتها التاريخية التي تعود بك إلى عمق التاريخ، ومن هذه الأحياء حي باب البريد في دمشق القديمة، الذي يقع قرب المسجد الأموي حيث كان قائما أحد أبواب دمشق القديمة وهو باب البريد. يقع في باب البريد سوق باب البريد وهو من الأسواق القديمة في دمشق التي اشتهرت بمرور الوقت. اسمها قديم وينسب إلى باب البارد الذي وقف بين العمودين الضخمين المتبقيين من المعبد الروماني «جوبيتر دمشق» عند مدخل المسكية. باب البريد أحد أبواب الجامع الأموي، وهو بوابه أمام باب جيرون. تقع البوابة في أقصى نهاية سوق الحميدية وسوق المسقية، وكانت بوابة كبيرة تبدأ ببوابة فاخرة من ثلاثة أعمدة، لا تزال آثارها قائمة حتى الآن. أمام الباب العالي ممر من الأعمدة والأقواس الصغيرة التي تعود إلى عصور متأخرة، وبقيت كذلك حتى عصر الفرات، عندما قام الملك الصالح سيف علاء الدين أبو بكر بنقل الحجارة.

وتتميز منطقة أو حي باب البريد بعمارتها، وببيوتها الدمشقية العربية القديمة، وطرقاتها الضيقة وبعبق التاريخ.

أبواب دمشق
أضرحة في سوريا
دمشق القديمة
زيارات
شوارع في دمشق
مزارات
مقابر في سوريا

باب البريد


كردستان تركيا أو كردستان الشمالية  هي جزء من كردستان الخاضع لسلطة تركيا، وتقع في شرق الأناضول ومناطق جنوب شرق الأناضول، حيث يشكل الكرد المجموعة العرقية السائدة. يقدر المعهد الكردي في باريس أن هناك 20 مليون كردي يعيشون في تركيا، غالبيتهم في الجنوب الشرقي. القومية الكردية بفرعيها (الكرمانج والزازا) تشكل 80% من سكان تلك المنطقة والأتراك يشكلون 12% من السكان والبقية عرب وكلدان سريان وشعوب قوقازية وأرمن.

ينتشر أكراد تركيا في 21 محافظة من أصل 81 محافظة تشكل الجمهورية التركية:
 حكاري
 شرناق
 وان
 بدليس
 بطمان
 ماردين
 دياربكر (آمد)
 أغري
 أديامان
 أرضروم
 موش
 بينغول
 أرزنجان
 ملاطية
 معمورة العزيز (Xarpêtê)
 أورفة
 قارص
 عنتاب (Dîlok)
 تونجلي (Dêrsim)
 كلس
 محافظة مرعش
يشكل الأكراد نسبا مهمة من سكان محافظات سيواس وأضنة وإسطنبول وأنقرة.

التاريخ الحديث
بعد سقوط الخلافة العثمانية وإقامة الجمهورية التركية الحديثة تبنى مصطفى كمال أتاتورك نهجا سياسيا يتمحور حول إلزام انتماء الأقليات العرقية المختلفة في تركيا باللغة والثقافة التركية. كان من نتائج هذه السياسة منع الأقليات العرقية في تركيا ومنهم الأكراد من ممارسة لغاتهم في النواحي الأدبية والتعليمية والثقافية ومنع الأكراد من تشكيل أحزاب سياسية وكان مجرد التحدث باللغة الكردية عملا جنائيا حتى عام 1991. قوبلت محاولات مصطفى كمال أتاتورك بمسح الانتماء القومي للأكراد بمواجهة عنيفة من قبل أكراد تركيا وقرر الأكراد والأقليات الأخرى بقيادة الزعيم الكردي سعيد بيران (1865-1925) القيام بانتفاضة شاملة لنزع الحقوق القومية للأكراد والأقليات الأخرى، على أن تبدأ الانتفاضة في يوم العيد القومي الكردي عيد نوروز 21 مارس 1925. انتشرت الانتفاضة بسرعة كبيرة وبلغ عدد الأكراد المنتفضين حوالي 600,000 إلى جانب حوالي 100,000 من الشركس والعرب والأرمن والآشوريين وفرضوا حصارا على مدينة ديار بكر ولكنهم لم يتمكنوا من السيطرة على المدينة. وفي منتصف أبريل 1925 تم اعتقال سعيد بيران مع عدد من قادة الانتفاضة ونُفِّذ حكم الإعدام فيه في 30 مايو 1925.

بعد انتكاسة ثورة سعيد بيران شنّت الحكومة التركية حملة اعتقالات وتصفيات واسعة في المناطق الكردية في تركيا وحسب مذكرات جواهر لال نهرو عن اعترافات حكومة أنقرة، فقد بلغ عدد القتلى الأكراد في تلك الأحداث مليوناً ونصف مليون. استمرت الحكومات التركية المتعاقبة على نفس النهج وكان مجرد تلفظ كلمة أكراد يعتبر عملا جنائيا إذ كان يطلق على الأكراد مصطلح «شعب شرق الأناضول» ولكن الاهتمام العالمي بأكراد تركيا ازداد بعد العمليات المسلحة التي شنها حزب العمال الكردستاني في الثمانينيات مما حدى برئيس الوزراء التركي آنذاك توركوت أوزال (1927 - 1993) ولأول مرة أن يستعمل رسميا كلمة الأكراد لوصف الشعب الكردي في تركيا.

في عام 1991 رفع أوزال الحظر الكلي عن استعمال اللغة الكردية واستبدله بحظر جزئي.

انظر أيضًا
 حزب السلام والديمقراطية
 حزب العمال الكردستاني

مراجع

كردستان تركيا
أكراد أتراك
أكراد تركيا
الجزيرة الفراتية
جغرافيا كردستان
سياسة تركيا
كردستان
مناطق تركيا
منطقة جنوب شرق الأناضول
منطقة شرق الأناضول

كردستان تركيا


المرج الأخضر هي إحدى بلدات محافظة إدلب في سورية تتبع منطقة جسر الشغور تبعد عنها حوالي 8 كيلومتر. كانت المرج مؤلفة من قريتين هما مشمشان و''الكستن التحتانيv قبل أن توحد في بلدة تحمل اسم المرج الأخضر. سميت بهذا الاسم نسبة إلى موقعها وسط الطبيعة الغناء في مرج اخضر ممتد.

 مشمشان: تقع شمال جسر شرق الشغور تشرف على سهول واسعة تغطيها الاشجار المختلفة من الزيتون وكافة أنواع الاشجار المثمرة المدن القريبة جسر الشغور مدينة السويدية أنطاكية

 الكستن التحتاني: تقع شمال شرق جسر الشغور -ترقد اسفل الجبل الوسطاني-تشرف على سهول واسعة يغطيها اشجار الزيتون-يبلغ عددسكانها6000 نسمة يعمل مظم سكانها بالزراعة.

محافظة إدلب

المرج الأخضر


Lijek protiv COVID-19 je predstavljen istraživanjem za razvoj terapijskog lijeka na recept koji bi ublažio ozbiljnost koronavirusne bolesti COVID-19. Na međunarodnoj razini do prosinca 2020. nekoliko stotina tvrtki za lijekove, biotehnološke tvrtke, sveučilišne istraživačke skupine i zdravstvene organizacije razvijale su preko 500 potencijalnih terapija za bolest COVID-19 u različitim fazama pretkliničkih ili kliničkih istraživanja.

Međunarodna platforma za registraciju kliničkih ispitivanja SZO-a zabilježila je 536 kliničkih studija za razvoj terapija za post-infekcije COVID-19, s brojnim utvrđenim antivirusnim spojevima za liječenje drugih infekcija u okviru kliničkih istraživanja koja se trebaju zamijeniti.

U ožujku, SZO je pokrenuo "Ispitivanje o soliditetu" u 10 zemalja, upisujući tisuće ljudi zaraženih COVID-19 kako bi procijenili učinke liječenja četiri postojeća antivirusna spoja s najviše obećanja o učinkovitosti. U travnju 2020. uspostavljen je dinamičan, sustavni pregled kako bi se pratio napredak registriranih kliničkih ispitivanja za cjepivo protiv COVID-19 i terapeutskih lijekova.

Razvoj cjepiva i lijekova proces je u više faza, koji obično zahtijeva više od pet godina da bi se osigurala sigurnost i učinkovitost novog spoja. U veljači 2020. godine, SZO je rekao da ne očekuje da će cjepivo protiv SARS-CoV-2 - uzročnika virusa COVID-19 - postati dostupno za manje od 18 mjeseci i konzervativne procjene vremena potrebnog za dokazivanje sigurnost. Međutim, oko šest kandidata cjepiva je odobreno za korištenje u hitnim slučajevima.

Od prosinca 2020. mnogobrojni lijekovi, uključujući favipiravir, remdesivir i lopinavir koji su korišteni u međunarodnom ispitivanju solidarnosti, bili su u posljednjoj fazi testiranja na ljudima - klinička ispitivanja faze III-IV - dok u je studenom 17 kandidata za cjepivo ušlo u drugu i treću fazu ljudske sigurnosti, doziranja i ocjene učinkovitosti, faza II-III.

Postupak
Razvoj lijeka je postupak predstavljanja novog cjepiva za zarazne bolesti ili terapijskog lijeka na tržište nakon što se olovni spoj identificira postupkom otkrivanja lijeka. Uključuje laboratorijska istraživanja mikroorganizama i životinja, podnošenje zahtjeva za regulatornim statusom, na primjer putem FDA-e, za ispitivanje novog lijeka za pokretanje kliničkih ispitivanja na ljudima, a može uključivati i korak dobivanja regulatornog odobrenja s novom primjenom lijeka za stavljanje lijeka na tržište. Čitav postupak - od koncepta preko pretkliničkih ispitivanja u laboratoriju do razvoja kliničkih ispitivanja, uključujući ispitivanja faze I – III - do odobrenih cjepiva ili lijekova obično traje više od deset godina.

Razvoj

Pretklinička ispitivanja i faza I-II
Pokusi prve faze ispituju prvenstveno sigurnost i preliminarno doziranje kod nekoliko desetaka zdravih ispitanika, dok ispitivanja faze II - nakon uspjeha u fazi I - procjenjuju terapijsku učinkovitost protiv bolesti COVID-19 pri rastućim razinama doze (djelotvornost na temelju biomarkera), istodobno usko procjenu mogućih štetnih učinaka terapije kandidata (ili kombinirane terapije), obično kod stotine ljudi. Uobičajeni dizajn ispitivanja za faze II studija mogućih lijekova COVID-19 randomiziran je, kontroliran placebom, zaslijepljen i provodi se na više mjesta, istodobno određujući preciznije, učinkovitije doze i nadzirući neželjene učinke.

Stopa uspjeha ispitivanja faze II za prelazak u fazu III (za sve bolesti) iznosi oko 31%, a posebno za zarazne bolesti oko 43%. Ovisno o njegovom trajanju (duže skuplje) - obično u razdoblju od nekoliko mjeseci do dvije godine - ispitivanje faze II prosječne duljine košta 57 milijuna američkih dolara (2013. dolara, uključujući pretkliničke troškove i troškove faze I). Uspješno završeno ispitivanje faze II ne pouzdano predviđa da će lijek kandidat biti uspješan u istraživanju faze III.

Faza II-III
Pokusi faze III za COVID-19 uključuju stotine do tisuće hospitaliziranih sudionika i ispituju učinkovitost liječenja kako bi se smanjili učinci bolesti, uz istovremeno praćenje neželjenih učinaka u optimalnoj dozi, kao u multinacionalnim pokusima Solidarnost i Otkriće.

13. listopada 2020., ispitivanje faze II-III na liječenju kandidatima korištenjem tehnologije monoklonskih antitijela koju su razvili AbCellera Biologics i Eli Lilly, bamlanivimab (LY-CoV555), zaustavljeno je zbog sigurnosnih razloga.

26. listopada 2020. Eli Lilly objavio je da je kliničko ispitivanje ACTIV-3 Nacionalnog instituta za zdravstvo (NIH) koje je ocjenjivalo njegovo monoklonsko antitijelo, bamlanivimab (LYCoV555), utvrdilo da bamlanivimab nije učinkovit u liječenju ljudi hospitaliziranih s COVID-19. Ostale studije, uključujući ispitivanje NIH ACTIV-2 i vlastito ispitivanje BLAZE-1, nastavit će procjenjivanje bamlanivimaba.

Prema izvoru koji izvještava o ranim fazama kliničkih ispitivanja potencijalnih terapija post-infekcije COVID-19, bilo je u tijeku ili je planirano započeti do listopada 2020. godine preko 230 ispitivanja faze II.

Hitna uporaba
7. listopada 2020., Eli Lilly podnijeli su američkoj Upravi za hranu i lijekove (FDA) zahtjev za odobrenje za hitnu uporabu (FDA) za monoterapiju LY-CoV555 kod osoba s višim rizikom kojima je dijagnosticirana blaga do umjerena COVID-19. Bamlanivimab (LY-CoV555) je neutralizirajuće monoklonsko antitijelo IgG1 (mAb) usmjereno protiv proteina klasja SARS-CoV-2. Testira se u ispitivanjima BLAZE-1, BLAZE-2 i ACTIV-3.

Američka uprava za hranu i lijekove izdala je 9. studenoga 2020. odobrenje za hitnu upotrebu za ispitivanu terapiju monoklonskim antitijelima bamlanivimabom za liječenje blagog do umjerenog COVID-19. Bamlanivimab je odobren za osobe s pozitivnim rezultatima izravnog testiranja na SARS-CoV-2 koji imaju dvanaest godina i više i teže najmanje 40 kilograma i kojima prijeti opasnost od prelaska u teški COVID-19 ili hospitalizacije . To uključuje one koji imaju 65 ili više godina ili koji imaju određena kronična zdravstvena stanja.

Lijekovi protiv COVID-19

Klorokin i hidroksiklorokin

Klorokin je lijek protiv malarije koji se koristi i protiv nekih autoimunih bolesti. Svjetska zdravstvena organizacija (WHO) objavila je 18. ožujka da će klorokin i s njim povezani hidroksiklorokin biti među četiri lijeka koja su proučavana u sklopu multinacionalnog kliničkog ispitivanja Solidarnost.

Američki predsjednik Donald Trump potaknuo je 19. ožujka uporabu klorokina i hidroksiklorokin tijekom nacionalne tiskovne konferencije. Te su potpore dovele do masovnog povećanja javne potražnje za lijekove u Sjedinjenim Državama. Guverner New Yorka Andrew Cuomo najavio je da će ispitivanja klorokina i hidroksiklorokin-a u državi New York započeti 24. ožujka. Američka uprava za hranu i lijekove (FDA) odobrila je 28. ožujka uporabu hidroksiklorokin sulfata i klorokin fosfata prema odobrenju za hitne slučajeve (EUA), koje je kasnije ukinuto zbog rizika od srčanih neželjenih događaja. Lijek je odobren prema EUA kao eksperimentalni tretman za hitnu upotrebu kod hospitaliziranih pacijenata.

9. travnja, Nacionalni zavodi za zdravlje započeli su prvo kliničko ispitivanje kako bi se procijenilo je li hidroksiklorokin siguran i učinkovit za liječenje COVID-19. Studija veterana objavila je rezultate 21. travnja sugerirajući da su pacijenti hospitalizirani COVID-19 liječeni hidroksiklorokinom vjerojatnije umrli od onih koji uopće nisu bili liječeni, nakon korekcije kliničkih karakteristika.

FDA je 24. travnja upozorila da se lijek ne upotrebljava izvan bolnice ili kliničkog ispitivanja nakon pregleda izvještaja o štetnim učincima, uključujući ventrikularnu tahikardiju, ventrikularnu fibrilaciju i u nekim slučajevima smrt. Prema ABX Vodiču za COVID-19 Johnsa Hopkinsa, "Hidroksiklorokin može uzrokovati produljeni QT interval, a oprez treba biti kod kritično bolesnih bolesnika s COVID-19 koji mogu imati srčanu disfunkciju ili ako se kombiniraju s drugim lijekovima koji uzrokuju produljenje QT intervala". Također se preporučao oprez u odnosu na kombinaciju klorokin i hidroksiklorokin s tretmanima koji bi mogli inhibirati enzim CYP3A4 (pomoću kojih se ti lijekovi metaboliziraju). Kao takva, kombinacija bi mogla neizravno rezultirati višom razinom klorokina i hidroksiklorokin u plazmi, a time i povećati rizik za značajno produljenje QT intervala. Inhibitori CYP3A4 uključuju azitromicin, ritonavir i lopinavir.

5. lipnja prekinuta je upotreba hidroksiklorokinina u UK RECOVERY, jer je privremena analiza od 1.542 tretmana pokazala da ne donosi korist za smrtnost ljudima hospitaliziranim s teškom infekcijom COVID-19 tijekom 28 dana promatranja.

Dana 15. lipnja FDA je opozvala odobrenje za hitnu uporabu hidroksiklorokina i klorokina, navodeći da, iako se evaluacija oba ova lijeka u kliničkim ispitivanjima nastavlja, FDA (nakon međuresornih konzultacija s Biomedicinskim tijelom za napredna istraživanja i razvoj (BARDA)) zaključila je da, temeljeno na novim informacijama i ostalim raspravljenim informacijama "... više nije razumno vjerovati da oralne formulacije hidroksiklorokin (HCQ) i klorokin (CQ) mogu biti učinkovite u liječenju COVID-19, niti je razumno vjerovati da poznate i potencijalne koristi ovih proizvoda premašuju njihove poznate i potencijalne rizike ".

23. srpnja objavljeni su rezultati multicentričnog, randomiziranog, otvorenog, kontroliranog ispitivanja s tri skupine na 667 sudionika u Brazilu koji nisu pronašli nikakvu korist od upotrebe hidroksiklorokin-a, samostalno ili s azitromicinom, za liječenje blagog do umjerenog COVID- 19. U srpnju je američki predsjednik Donald Trump još jednom promovirao upotrebu lijeka suprotstavljajući se različitim službenicima javnog zdravstva, uključujući ravnatelja Nacionalnog instituta za alergije i zarazne bolesti dr. Anthony Faucija.

U studenom 2020., kliničko ispitivanje američkog Nacionalnog instituta za zdravlje koje je ocjenjivalo sigurnost i učinkovitost hidroksiklorokin za liječenje odraslih s COVID-19 službeno je zaključilo da lijek ne pruža kliničku korist hospitaliziranim pacijentima.

Neslaganje
Zbog zabrinutosti zbog sigurnosti i dokaza o srčanim aritmijama koje dovode do veće stope smrtnosti, WHO je u svibnju 2020. suspendirao hidroksiklorokinov dio multinacionalnog ispitivanja Solidarnosti. SZO je u ispitivanje Solidarnost upisao 3.500 pacijenata iz 17 zemalja. Istraživanje oko ove suspenzije, koje je osigurala tvrtka nazvana Surgisphere sa sjedištem u Chicagu, došlo je u pitanje zbog pogrešaka u osnovnom skupu podataka. Autori studije kasnije su ispravili pogreške u podacima, ali u početku su ostali čvrsti u svojim zaključcima. Potom je povlačenje studije troje njezinih autora objavilo The Lancet 4. lipnja 2020. Autori su naveli da je njihov razlog povlačenja bio taj što Surgisphere nije uspio surađivati s neovisnim pregledom podataka korištenih za istraživanje ne dopuštajući da se takav pregled održi.

WHO je odlučio nastaviti ispitivanje 3. lipnja, nakon što je razmotrio sigurnosne probleme koji su postavljeni. Govoreći na tiskovnom brifingu, generalni direktor SZO-a Tedros Adhanom Ghebreyesus izjavio je da je odbor pregledao dostupne podatke o smrtnosti i da nije našao "nijedan razlog za modificiranje suđenja".

WHO je 4. srpnja prekinuo pokus s hidroksiklorokinom na temelju dokaza predstavljenih na srpanjskom summitu WHO-a o istraživanju i inovacijama COVID-19. SZO je navela da "privremeni rezultati ne pružaju čvrste dokaze o povećanoj smrtnosti prekinut je kad privremeni rezultati nisu pronašli značajno smanjenje smrtnosti kod hospitaliziranih pacijenata.

Deksametazon

Deksametazon je kortikosteroidni lijek koji se koristi za više stanja, kao što su reumatski problemi, kožne bolesti, astma i kronična opstruktivna bolest pluća. Višecentrično, randomizirano kontrolirano ispitivanje deksametazona u liječenju sindroma akutnog respiratornog distresa (ARDS), objavljeno u veljači 2020., pokazalo je smanjenu potrebu za mehaničkom ventilacijom i smrtnošću.

Dana 16. lipnja, suđenje Oporavak Sveučilišta u Oxfordu objavilo je priopćenje za javnost u kojem se objavljuju preliminarni rezultati da bi lijek mogao smanjiti smrtnost za oko trećinu sudionika na ventilatorima i za oko petinu sudionika na kisiku; nije koristilo pacijentima kojima nije bila potrebna respiratorna podrška. Istraživači su procijenili da je liječenje 8 pacijenata na ventilatorima s deksametazonom spasilo jedan život, a liječenje 25 pacijenata s kisikom jedan život. Nekoliko stručnjaka zahtijevalo je da se cjeloviti skup podataka brzo objavi kako bi se omogućila šira analiza rezultata. Preprint je objavljen 22. lipnja, a recenzirani članak pojavio se 17. srpnja.

Na temelju tih preliminarnih rezultata, američki Nacionalni institut za zdravstvo (NIH) preporučio je liječenje deksametazonom za pacijente s COVID-19 koji su mehanički ventilirani ili kojima je potreban dodatni kisik, ali nisu mehanički ventilirani. NIH preporučuje da se deksametazon ne upotrebljava u bolesnika s COVID-19 koji ne trebaju dodatni kisik. U srpnju 2020. Svjetska zdravstvena organizacija (WHO) izjavila je da su u postupku ažuriranja smjernica za liječenje tako da uključuju deksametazon ili druge steroide.

U srpnju 2020. Europska agencija za lijekove (EMA) započela je s pregledom rezultata iz skupine ispitivanja RECOVERY koja je uključivala uporabu deksametazona u liječenju bolesnika s COVID-19 primljenih u bolnicu radi davanja mišljenja o rezultatima. Posebno se usredotočio na potencijalnu uporabu lijeka za liječenje odraslih osoba s COVID-19.

U rujnu 2020. SZO je objavio ažurirane smjernice za upotrebu kortikosteroida za COVID-19. SZO preporučuje sistemske kortikosteroide, a ne nikakve sistemske kortikosteroide za liječenje ljudi s teškim i kritičnim COVID-19 (snažna preporuka, temeljena na dokazima umjerene sigurnosti). SZO predlaže da se kortikosteroidi ne koriste u liječenju osoba s ne-teškim COVID-19 (uvjetna preporuka, na temelju dokaza male sigurnosti).

U rujnu 2020. Europska agencija za lijekove (EMA) odobrila je upotrebu deksametazona kod odraslih i adolescenata (u dobi od dvanaest godina i težini najmanje 40 kg) kojima je potrebna dodatna terapija kisikom. Deksametazon se može uzimati oralno ili se daje kao injekcija ili infuzija (kapanje) u venu.

Favipiravir
Kineska klinička ispitivanja u Wuhanu i Shenzhenu tvrdila su da pokazuju da je favipiravir "očito učinkovit". Od 35 pacijenata u Shenzhenu test je bio negativan u srednjem trajanju od 4 dana, dok je duljina bolesti bila 45 dana u 45 pacijenata koji ga nisu primili. U studiji provedenoj u Wuhanu na 240 bolesnika s upalom pluća polovica je dobila favipiravir, a polovica umifenovir. Znanstvenici su otkrili da su se pacijenti brže oporavljali od kašlja i vrućice kada su liječeni favipiravirom, ali da nije došlo do promjene broja pacijenata u svakoj skupini koji su prešli u poodmakle faze bolesti koje zahtijevaju liječenje ventilatorom.

22. ožujka 2020. Italija je odobrila lijek za eksperimentalnu uporabu protiv COVID-19 i započela provođenje ispitivanja u tri regije koje su najviše pogođene bolešću. Talijanska farmaceutska agencija podsjetila je javnost da su postojeći dokazi u prilog lijeku oskudni i preliminarni.

30. svibnja 2020. rusko Ministarstvo zdravlja odobrilo je generičku verziju favipiravira pod nazivom Avifavir, koja se pokazala vrlo učinkovitom u prvoj fazi kliničkih ispitivanja.

U lipnju 2020. Indija je odobrila uporabu generičke verzije favipravira nazvane FabiFlu, koju je razvio Glenmark Pharmaceuticals, u liječenju blagih do umjerenih slučajeva COVID-19.

Remdesivir
Analog nukleotida, remdesivir je kandidat za antivirusni lijek izvorno razvijen za liječenje bolesti virusa ebole. To je specifično adenozin analog koji se ubacuje u virusne RNA lance, uzrokujući prerano pucanje lanaca. Proučavan je kao mogući tretman nakon infekcije COVID-19. U svibnju 2020. održano je devet ispitivanja faze III na remdesiviru u nekoliko zemalja. U studenom 2020. Svjetska zdravstvena organizacija ažurirala je svoje smjernice o terapiji za COVID-19 tako da uključuje uvjetnu preporuku protiv upotrebe remdesivira, potaknutu rezultatima ispitivanja solidarnosti SZO.

Casirivimab/imdevimab
21. studenoga 2020., Američka uprava za hranu i lijekove (FDA) izdala je odobrenje za hitnu uporabu (EUA) za casirivimab i imdevimab koji se daju zajedno za liječenje blagog do umjerenog COVID-19 kod ljudi starijih od 12 godina i starijih s težinom od najmanje 40 kilograma (88 lb) s pozitivnim rezultatima izravnog testiranja na SARS-CoV-2 i kod kojih postoji visok rizik od prelaska u teški COVID-19. To uključuje one koji imaju 65 ili više godina ili koji imaju određena kronična zdravstvena stanja.

Vidi još
Cjepivo protiv COVID-19
COVID-19
Pandemija COVID-19
Koronavirus

Izvori

COVID-19
 Medicina
 Farmacija

Lijek protiv COVID-19


Punisher: War Zone (conocida en España como Punisher 2: Zona de guerra y en Hispanoamérica como Punisher: Zona de guerra) es una película del 2008. Es la tercera adaptación al cine del personaje de Marvel Cómics The Punisher. Originalmente iba a ser una secuela de la película The Punisher (2004), pero por conflictos creativos por parte de la estrella Thomas Jane y el director Jonathan Hensleigh y Marvel, estos dos primeros dejan a un lado el proyecto, convirtiéndolo así en una nueva adaptación del personaje al cine, además es la primera película Marvel con el sello de Marvel Knights. A diferencia de la película del 2004 ésta es un tanto más apegada a las características del personaje en un ambiente un tanto más Noir y con un nuevo protagonista, Ray Stevenson como el Castigador y Dominic West como el villano Jigsaw.

Trama
Frank Castle (Ray Stevenson), quien por ahora ha sido el Castigador durante cinco años, asaltó a la fiesta de jefe de la mafia Gaitano Cesare, asesinando brutalmente a todos los presentes. Billy Russoti (Dominic West) se escapa a su escondite en la planta de reciclaje, y los detectives Martin Soap (Dash Mihok) y  Saffiotti (Tony Calabretta), que estaban vigilando la fiesta, informaron a Castle. Castle se infiltra en el escondite Russoti, y tras un breve tiroteo, Russoti es arrojado a en una máquina trituradora de vidrio que lo deja horriblemente desfigurado. Russoti es llevado a un cirujano plástico que lo opera, pero más adelante, al ver su espantosa apariencia, se refiere a sí mismo como Jigsaw, porque los puntos de sutura en su rostro se asemejan a las piezas de un rompecabezas. Castle, quien se esconde detrás del cuerpo de Nicky Donatelli (Romano Orzari), descubre que Donatelli era en realidad un agente encubierto.

El agente Paul Budiansky , socio del agente fallecido, se une al "Equipo de Tareas Castigador" de la policía de Nueva York, asociado con Soap para ayudar a llevar ante la justicia a Castle. Mientras tanto, Jigsaw libera a su hermano demente y caníbal "Loony Bin Jim" (Doug Hutchison).

Angustiado por matar al agente, Castle intenta curar a la mujer de Donatelli, Angela , sin ningún resultado. Castle amenaza con retirarse del negocio de los vigilantes, pero su armero,  Microchip (Wayne Knight), le obliga a reconsiderarlo, diciéndole que Jigsaw perseguirá a la familia de Donatelli por venganza. Jigsaw, Loony Bin Jim, y dos matones, Tinta y Pittsy, irrumpen en la casa de Donatelli y toman a la familia como rehenes. El Castigador sigue la pista de Maginty (T.J. Storm), un conocido socio de Jigsaw, ejecutándole después de extraerle la información antes de ser detenido por Budiansky y Soap. Castle le dice que Jigsaw fue después de la familia de Donatelli, y Budiansky envía una patrulla para comprobar la casa de Donatelli, con la intención de convertirse en el Castigador.  Cuando el coche patrulla no responde, Budiansky comprueba en la casa,  donde es capturado por Tinta y Pittsy. Soap libera al Castigador, que mata a Tinta y Pittsy antes de llevar a la esposa y la hija de Donatelli fuera.

Budiansky a continuación arresta a Jigsaw y Loony Bin Jim después de un tiroteo breve. Jigsaw y su hermano tratan con el FBI para su liberación al entregar a Cristu Bulat (David Vadim), que era el contrabandista implicado en la venta de un arma biológica destinada a terroristas árabes en Queens, Nueva York. A los hermanos les es concedida la inmunidad, además de los $12 millones que Bulat estaba pagando para usar el puerto de Jigsaw, y un archivo en Micro. Ellos toman a Microchip como rehén, matando a su madre en el proceso.

Ellos una vez más, toman como rehenes a los Donatellis, tras lesionarse críticamente Carlos, el asociado de Micro, a quien Castle había dejado para protegerlos. Castle llega tarde a la guarida para encontrar pruebas de su robo y ve herido de gravedad a Carlos. Jigsaw se aloja en el hotel Bradstreet, la contratación de un pequeño ejército privado de los criminales. Castle pide ayuda a Budiansky, que informa al padre de Cristu, Tiberiu Bulat (Aubert Pallascio), de donde se encuentra Jigsaw.  Los matones de Tiberiu inician un tiroteo en el vestíbulo del hotel, ofreciendo a Castle una distracción. Castle entra por una ventana del segundo piso, lo que lleva a un tiroteo con pistoleros a sueldo de Jigsaw. Después, Loony Bin Jim enfrenta a Castle en combate cuerpo a cuerpo, pero dándose cuenta de que probablemente no va a sobrevivir a la pelea, Jim huye. Castle le persigue y se enfrenta a él y Jigsaw, que están llevando a Micro y a Grace Donatelli a punta de pistola. Jigsaw da a Castle a elegir: Si Frank dispara a Micro, Jigsaw deja a los demás en libertad. Microchip valientemente ofrece su vida para salvar a la chica, pero Castle decide dispararle a Loony Bin Jim. Como resultado, Jigsaw mata a Micro. Enfurecido por la pérdida de su compañero, Castle ataca a Jigsaw, y finalmente lo empala con una barra de metal y lo lanza a un incendio. Mientras Jigsaw muere quemándose vivo, Castle tranquilamente le dice:  "Esto es sólo el comienzo." En el exterior, Angela perdona Castle, quien despide a Budiansky y la familia Donatelli. Mientras que Castle y Soap salen juntos, Soap intenta convencer a Castle a renunciar a su condición de vigilante después de haber "matado a todos los criminales en la ciudad."  Soap sin embargo cambia de opinión cuando es atacado por un asaltante asesino que rápidamente se convierte en otra víctima del Castigador.

Reparto
 Ray Stevenson como Frank Castle / El Castigador.

 Dominic West como Billy Russoti / Billy el Guapo, el villano de la película que busca vengarse del Castigador tras dejarlo horriblemente desfigurado, originalmente se pensó en el actor británico Paddy Considine para el papel.

 Julie Benz como Angela Donatelli, como la esposa de Nick Donatelli, el agente del FBI, que es asesinado accidentalmente por Castle.

 Colin Salmon como El Agente del FBI Paul Budianski, agente que investiga al castigador.

 Wayne Knight como Linus Liberman / Microchip.

 Dash Mihok como El Detective Martin Soap, un detective que acompaña a al agente Budianski.

 Doug Hutchison como Looney Bin Jim, el hermano de Billy.

Crítica
En la página web Rotten Tomatoes le da un índice promedio de 27%, con una calificación de 4.2/10, sobre la base de una suma de 101 reseñas. En IMDb se le da una calificación de 6/10 y en Metacritic obtiene una puntuación de 30/100.

Referencias

Películas de Punisher
Películas basadas en Marvel Comics
Reinicios cinematográficos

Punisher: War Zone