Albert F. Hegenberger, né le  à Boston et mort le  à Goldenrod, est un major général de l'United States Air Force et un pionnier de l'aviation. Il a établi un record de distance de vol avec Lester J. Maitland, réalisant le premier vol transpacifique vers Hawaï en 1927 en tant que navigateur du . Il est un ingénieur aéronautique de renom, qui a reçu le  (1927) et le trophée Collier (1934) pour ses exploits.

Biographie

Jeunesse et Première Guerre mondiale
Albert Francis Hegenberger nait à Boston le . Il entre au Massachusetts Institute of Technology (MIT) en 1913 pour suivre un cursus en ingénierie civile. Lorsque les États-Unis entre en guerre dans le cadre de la Première Guerre mondiale, il s'engage le  dans l' en tant que private first class (cadet de l'air). Il termine sa formation au sol à l'école aéronautique militaire du M.I.T. en , et se rend à Ellington Field au Texas, où il obtient le titre de  (aviateur militaire de réserve). Il est nommé sous-lieutenant dans le  le . Il est envoyé au pool des pilotes du  du Camp John Dick situé à Dallas. Il est ensuite affecté successivement à la  reliée à base aérienne  de Fort Sill puis à la  reliée à la base aérienne . Il y obtient son diplôme de pilote le , et en , il retourne au M.I.T. pour suivre un cours de quatre mois en génie aéronautique.

Air Service and Air Corps
À la fin de sa formation technique en , Albert Francis Hegenberger devient chef de l de la base aérienne McCook Field située à Dayton. Il est nommé first lieutenant (Air Service) dans larmée régulière le , et sert ensuite comme ingénieur adjoint de l (section équipement, division du génie du service aérien). Il est transféré en  au  à la base aérienne Luke Field à Hawaï, et sert ensuite comme officier des opérations du . En , il est transféré au .

De retour aux États-Unis et à McCook Field en , il devient chef de l,  de lArmy Air Corps. En , il est nommé chef de l dans les nouvelles installations de la  à la base aérienne de Wright Field près de Dayton.

Alors qu'il est stationné à McCook, il planifie le premier vol transpacifique vers Hawaï, puis, en utilisant son plan de vol, pilote le  vers Hawaii avec le lieutenant Lester J. Maitland les 28 et , ce qui leur vaut le . Reprenant son travail à Wright Field, Albert Hegenberger met au point le premier système d'atterrissage en vol sans visibilité, et le , il effectue le premier vol complet en solitaire sans visibilité, du décollage à l'atterrissage, ce qui lui vaut de recevoir le trophée Collier de 1934 le  des mains du président Franklin D. Roosevelt.

Il rejoint le  à la base aérienne  situé à San Diego, en , et est nommé commandant d'escadron en octobre. Il est ensuite transféré avec cette unité à la base aérienne March Field en Californie, où il sert jusqu'en . Il étudie à l' à la base aérienne Maxwell Field en Alabama, de  à . Il part ensuite pour Fort Leavenworth, au Kansas, où il termine sa formation au Command and General Staff College en .

Il est affecté à la base aérienne Hickam Field à Hawaï en tant qu'officier des opérations du  en , et en février suivant, il devient officier des opérations de la  à Hickam Field. Il déménage à  à Hawaï en  pour devenir chef d'état-major adjoint pour les opérations de l'armée de l'air hawaïenne, et en , il est nommé commandant du  à Hickam Field.

Seconde Guerre mondiale
Albert Hegenberger commence la Seconde Guerre mondiale en commandant le  à Hickam Field, et en janvier, il devient chef d'état-major du . D'août à , il est chef d'état-major adjoint pour les opérations de la , et commandant de son  à  à Washington. En , il met sur pied le , une organisation transitoire pour les équipages de bombardiers lourds en partance pour l'étranger, à la  à Salina, et la commande jusqu'en . En , il transfère l'escadre à la  au Kansas. En , il est réaffecté au quartier général de la Second Air Force, maintenant basée à Colorado Springs, en tant que chef d'état-major. En , il est nommé chef d'état-major de la Fourteenth Air Force sur le théâtre d'opérations en Chine, et en août, il devient commandant de la Tenth Air Force sur le même théâtre.

Après-guerre et service dans l'USAF
De retour aux États-Unis en , il est affecté au quartier général de l'Army Air Forces pour travailler avec le comité de sélection des officiers. En , il se rend au quartier général du Pacific Air Command (PACUSA) à Tokyo et deux mois plus tard, devient commandant général de la  à Okinawa.

Il retourne aux États-Unis et au Pentagone en , avec une affectation au bureau du  (quartier général de l'United States Air Force), pour travailler au sein du  en tant qu'assistant du Major Gen. William E. Kepner, . Le , une réorganisation fait passer l'organisation au bureau du , et Albert Hegenberger succède à Kepner comme chef du . En , sous l'autorité de l, son poste est rebaptisé .

Fin de vie
Albert Hegenberger prend sa retraite le . En 1958, l'organisation professionnelle  lui décerne le  (prix annuel du pionnier) pour sa démonstration de la capacité des radiobalises à quatre parcours comme aide à la navigation. En 1976, il est intronisé au National Aviation Hall of Fame. Il décède d'une pneumonie à Goldenrod, en Floride, le .

Prix et décorations
SOURCE : Données biographiques sur les officiers généraux de l'armée de l'air, 1917-1952, Volume 1 - A à L

 Command Pilot
 Army Distinguished Service Medal
 Legion of Merit
 Distinguished Flying Cross avec Feuille de chêne
 World War I Victory Medal
 American Defense Service Medal
 American Campaign Medal
 Asiatic-Pacific Campaign Medal avec étoile de campagne
  World War II Victory Medal
 Ordre du Nuage et de la Bannière (République de Chine)
  Ordre de la Couronne d'Italie (Grand Officier)
  Observer Badge et Technical Observer

Albert  Hegenberger a également reçu le  en 1927, le trophée Collier en 1934 et est membre de l.

Dates de promotion :

 Private first class, Signal Enlisted Reserve Corps, 14 septembre 1917
 Second lieutenant, Signal Officers Reserve Corps; 6 avril 1918
 First lieutenant, Air Service; 1 juillet 1920
 Captain, Air Corps; 3 janvier 1932
 Major (temporaire), 2 octobre 1935
 Major, Air Corps; 15 août 1939
 Lieutenant colonel (temporaire), 30 décembre 1940
 Lieutenant colonel, Air Corps;  18 décembre 1941
 Colonel (temporaire), 5 janvier 1942
 Colonel, Army of the United States, 8 juin 1942
 Brigadier general (temporaire), 18 septembre 1943
 Major general (temporaire), 7 septembre 1945
 Brigadier general (permanent), 19 février 1948

Héritage
Hegenberger Road et Hegenberger Expressway à Oakland, en Californie, près de l'aéroport international d'Oakland, portent son nom.

Notes et références

Voir aussi

Liens externes

Personnalité liée à Boston
Élève de l'Air Corps Tactical School
Étudiant du Massachusetts Institute of Technology
Récipiendaire de la Distinguished Flying Cross (États-Unis)
Général des United States Army Air Forces
Naissance en septembre 1895
Décès en août 1983
Décès en Floride
Décès à 87 ans
Naissance à Boston
Aviateur américain
Aviateur américain de la Seconde Guerre mondiale

Albert F. Hegenberger


ලංකාපුර හෙවත් මලෑඬුර යනු රාවණා   රජ කල රාජධානියයි. මෙය ත්‍රිකූට හෙවත් කදු තුනකින් වටව  පිහිටුණ බව විශ්වාස කෙරේ. මෙය වර්තමානයේ ශ්‍රී ලංකාව ලෙස හැඳින්වේ.ලංකාපුරයෙ කුල දෙවඟන ලෙස හැඳින්වෙන්නේ ලංකේශ්වරි දේවියයි.

පිහිටි ස්ථානය

රාමායණයට අනුව, රාවණා  රාම අතින් මියයාමෙන් පසු ලංකාපුර පාලනය රාවණාගේ සොහෙයුරකු වූ විභීෂණ ට භාර දුන් බව කියවේ. විභීෂණ ගෙන් පසු ද, ඔහුගෙන් පැවැතෙන පරම්පරාව රාජ්‍යය පාලනය කළ බව සඳහන් ය.

ලංකා පුර රටේ පාලකයින්
මෙය මුලින් පාලනය කළේ සුමාලි නම් සුර  බවත් පසුව විශ්‍රවස් (කුවේර / කුබේර) නම් සර රජෙක් ලංකාපුර පාලනය භාර ගත් බවත් රාමායණයේ සඳහන් වේ. විශ්‍රවස් ගේ පාලන කාලයෙන් පසුව රාවණා රජු රටේ පාලනය භාර ගන්නා අතර සුර අසුර යුද්ධයෙන් පසු අසුර පාලනය යම් තාක් දුරට නැසී යයි.

මහාභාරත ග්‍රන්ථයට අනුව අසුර රජකු වූ වෛශ්‍රවණ හෙවත් කුවේර ලංකාපුර පාලකයා ව සිටියදී රාවණා විසින් කුවේර යුධමය අතින් පරාජය කොට ලංකාවේ පාලනය ලබා ගෙන ඇත. කුවේර ගේ අගනුවර රාක්ෂ (රකුස්) ජනයා විසින් ආරක්ෂා කළ බව කියවේ.

See also

ශ්‍රී ලංකා
සිංහල රාජධානිය
සිංහලේ රාජාවලිය
Vishwakarma
Langkawi

External links
Mahabharata of Krishna Dwaipayana Vyasa, translated from Sanskrit into English by Kisari Mohan Ganguli
Sri Lanka Reference - Country Information, History and Maps

පැරණි අගනගර - ශ්‍රී ලංකා
ශ්‍රී ලංකාවේ ඉතිහාසය

ලංකාපුර


السيف الياباني (باليابانية: 日本刀، هيبورن: nihontō) هو واحد من الأسلحة التقليدية في اليابان. هناك عدة أنواع من السيوف اليابانية، وفقا للحجم، مجال الاستخدام، طريقة التصنيع.

التصنيف

التصنيف حسب الفترة
ينقسم إنتاج السيوف في اليابان إلى فترات زمنية محددة:

 جوكوتو (上古刀، السيوف القديمة، حتى حوالي 900 م )
 كوتي (古刀، السيوف القديمة من حوالي 900-1596)
 الشنتو (新刀، سيوف جديدة 1596 - 1780)
 شينشينتي (新々刀، سيوف جديدة 1781-1876)
 جندايتو (現代刀، السيوف الحديثة أو المعاصرة 1876 حتى الوقت الحاضر)

التصنيف حسب الشكل والاستخدام
في العصر الحديث، أكثر أنواع السيوف اليابانية شيوعًا هو شينوجي زوكوري كاتانا، وهو سيف طويل ذو حد واحد وعادة ما يكون منحنيًا يرتديه الساموراي منذ القرن الخامس عشر فصاعدًا. قال المؤرخون الغربيون أن سيف الكاتانا اليابانية كان من بين أفضل الأسلحة في التاريخ العسكري العالمي.

تشمل الأنواع الأخرى من السيوف اليابانية: تسوروجي أو كين ، وهو سيف ذو حدين؛ أوداتشي، تاتشي، وهي أنماط أقدم من سيف طويل ذو حدين؛ واكيزاشي، وهو سيف متوسط الحجم و تانتو وهو سيف أصغر بحجم السكين.

معرض صور

انظر أيضًا
 تسوجيغيري
 شاكودو

مراجع

أسلحة ومعدات الساموراي
سيوف يابانية

سيف ياباني


توران شاه آخر ملوك الأيوبيون على مصر.

 توران شاه بن أيوب أخو صلاح الدين ومؤسس الدولة الأيوبية باليمن.
 توران هي إحدى مدن روسيا.

توران شاه (توضيح)


Sertum Laetitiae (en español, Corona de alegría), es una carta encíclica del papa Pío XII, escrita el  1 de noviembre de 1939, y dirigida a los obispos de la Iglesia católica de los Estados Unidos en memoria del 150 aniversario de la instalación del primer obispo estadounidense.

Contenido
El papa inicia la encíclica manifestando a los obispos norteamericanos su deseo de unirse a la celebración del 150 aniversario del establecimiento de la jerarquía católica en Estados Unidos, mediante la fundación de la diócesis de Baltimore.

Enseguida recuerda las circunstancias que concurrían cuando el papa Pío VI nombró a John Carroll obispo de Baltimore en 1789. Eran pocos los católicos de aquella nación, y difícil la situación del país, con una economía gravada por la larga guerra padecida. Fue necesaria la ayuda de George Washington, un amigo de Carroll para formalizar la constitución del primer obispado de la Iglesia Católica en las 13 colonias que formaban Estados Unidos.

Cien años más tarde, en 1889, el papa León XIII en su encíclica Longinqua Oceani se dirigió a la Iglesia en los Estados Unidos junto con alabanzas añadió exhortaciones y directrices que mantienen todavía su actualidad. Contemplando ahora el desarrollo de la iglesia en Norteamérica impulsado por el Espíritu Santo, el papa valora su extensión: hay en aquel país  diecinueve provincias, 115 diócesis, 200 seminarios y numerosas instituciones. Alaba especialmente la labor misionera desarrollada en desde el páis y en el mismo país, especialmente entre la población índia y negra. En este sentido escribe:

La labor de las asociaciones de fieles y de la Acción Católica ponen de manifiesto la vitalidad de la iglesia, tal como el papa tuvo oportunidad de conocer en su visita oficial a Estados Unidos en octubre de 1936. Pero todos estos frutos no deben llevar a la complacencia, sino un estímulo para continuar previendo posibles males y reforzando las iniciativas. En este sentido hay que tener presente que:

La encíclica muestra la necesidad de evitar el materialismo que oculta el sentido sobrenatural de la vida. Para vitar ese peligro progreso destaca la importancia de cuidar la enseñanza donde siempre Cristo ha de estar presente. Muestra también el papel que está llamada a desempeñar la familia cristiana, lo que exige transmitir adecuadamente a los fieles la doctrina del Iglesia, preparándolos a acceder bien preparados al matrimonio. Con palabras de León XIII, la encíclica señala los males que lleva consigo el divorcio. Recuerda Pío XII, la necesidad de seguir lo establecido por el Código de Derecho Canónico para el matrimonio cuando entre los que desean contraerlo no hay acuerdo sobre el dogma católico, o uno de ellos no está bautizado. Situación que hace especialmente necesario que los fieles reciban con plenitud la enseñanza cristiana, lo que exige en los sacerdotes una preocupación constante por el estudio de la teología y el conocimiento de la Sagrada Escritura.

Muestra el papa su interés por la Universidad Católica de América en Washington D. C. cuyo inicio fue recibido por León XIII con satisfacción y confianza en abundantes frutos. Del mismo modo, el papa contempla con satisfacción los deseos de los obispos estadounidenses por ampliar y fortalecer el Pontificio Colegio Norteamericano que acoge en Roma a los estudiantes de aquel país.

Concluye la encíclica con una viva exhortación y un amplío recuerdo a las enseñanzas de León XIII, sobre la cuestión social, Alegrándose al saber que tanto la encíclica Rerum novarum, como la que Pío XI publicó en su cuarenta aniversario, la Quadragesimo anno:

En la bendición final el papa hace votos por el fruto que han de consecharse en la solemne celebración del aniversario que recuerda la encíclica.

Véase también

Bibliografía

Notas

Enlaces externos
 Sertum Laetitiae, en inglés
 Sertum laetitia en italiano

Encíclicas de Pío XII
Iglesia católica en 1939
Iglesia católica en Estados Unidos

Sertum Laetitiae


An Ottelia scabra in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni John Gilbert Baker. An Ottelia scabra in nahilalakip ha genus nga Ottelia, ngan familia nga Hydrocharitaceae. Ginklasipika han IUCN an species komo harani ha karat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Ottelia

Ottelia scabra


Vila Nova de Paiva  belediyesi, Portekiz'in Centro bölgesine bağlı Dão-Lafões altbölgesinin belediyelerinden biridir.

Bucaklar
Belediyede 7 bucak (Por.: freguesia) yer almaktadır.

 Alhais
 Fráguas
 Pendilhe
 Queiriga
 Touro
 Vila Cova à Coelheira
 Vila Nova de Paiva

Portekiz'in belediyeleri

Dão-Lafões

Vila Nova de Paiva


RCD Espanyol de Barcelona (Katalanca: Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona) Barselona'nın La Liga 2'de mücadele veren diğer takımıdır. Espanyol, Barselona'daki İspanyol öğrenciler tarafından kurulmuştur. Barcelona Katalan millî takımı gibiyken, Espanyol adından da anlaşılacağı üzere şehirdeki İspanyol varlığını simgeler.

Tarihçe
28 Ekim 1900 tarihinde, Barselona Üniversitesi'nde mühendislik okuyan Angel Rodriguez tarafından Barcelona kentinin Sarrià-Sant Gervasi bölgesinde Sociedad Española de Football adıyla kurulmuş. Kendilerinden 1 yıl önce İsviçre'li biri tarafından kurulan FC Barcelona'ya karşı, tamamen İspanyollardan oluşan bir grubun eseri olan Espanyol, kurucularının tamamı İspanyol olan ilk İspanya takımıdır. Kulübün de misyonu zaman içerisinde "Katalan ayrılıkçılığına karşı, İspanya merkeziyetçiliği" şeklinde belirlenmiş. 1910 yılında şimdiki renkleri olan mavi-beyazı kullanmaya başlayıp adını Club Deportivo Español olarak değiştirilen kulüp, 1912'den itibaren Real Club Deportivo Español adıyla anılmaya başlanmıştır. 1923 yılından 1997 yılına kadar, kuruldukları bölgede bulunan ve bölgeyle aynı adı taşıyan Estadi de Sarrià'da oynayan kulüp, 1998 yılından 2009 yılına kadar ise Lluís Companys Olimpiyat Stadyumu'nda oynamıştır. 2009 yılında kendisine ait bir stada kavuşan Espanyol, o tarihten bu yana maçlarını RCDE Stadyumu'nda oynamaktadır.

Şubat 1995'te kurulduklarından bu yana asla vazgeçmedikleri İspanyolca kulüp ismini taşımayı bırakan Espanyol, kulüp ismini Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona şeklinde Katalanca kullanmaya başladı.

Başarılar

Futbol
 Copa del Rey
 1928/29, 1939/40, 1999/00, 2005/06: 4
 Campionats de Catalunya
 1903, 1903-04, 1905-06, 1906-07, 1907-08, 1911-12, 1914-15, 1917-18, 1928-29, 1932-33, 1936-37, 1939-40: 12
 Katalunya Kupası
 1994-95, 1995-96, 1998-99, 2005-06: 4
 UEFA Avrupa Ligi; (2)
  1987-88, 2006 - 07 Final başarısı

 Bayanlar Futbolu
 İspanya Bayanlar Futbol Ligi
 2005/06 2004/03 2003/02 2002/01
 Kraliçe Kupası
 2005/06 2005/04 2004/03 2003/02 2002/01 2001/00 2000/99 1999/98 1994/93 1988/87

 Erkekler Basketbol
 İspanya Basketbol Kupası
 1941: 1

 Bayanlar Basketbol
 İspanya Kupası
 1943: 1
 EBA Katalan Ligi
 1981: 1

 Hokey
 İspanya Kupası
 1944, 1947, 1948, 1949, 1951, 1954, 1955, 1956, 1957, 1961, 1962: 11

 Bayanlar Voleybol
 Liga España
 1985, 1988, 1991: 3
 Copas de España
 1985, 1986, 1990, 1992: 4

 Takım kadrosu

Emekli numara
21  Daniel Jarque (merhum)'' (2002-09)

Kaynakça

Dış bağlantılar

 RCD Espanyol Bayanlar Resmî site

Katalonya'daki futbol kulüpleri
La Liga kulüpleri
Copa del Rey şampiyonları
1900'de İspanya'da kurulan oluşumlar
1900'de kurulan futbol kulüpleri

RCD Espanyol


Guido Valadares (* 12. Juni 1934 in Dili, Portugiesisch-Timor; † 30. August 1976 in Madabate, Verwaltungsamt Lequidoe) war ein Politiker aus Osttimor.

Leben
1959 absolvierte Valadares einen medizinischen Kurs und arbeitete ab 1960 auf verschiedenen Posten im medizinischen Dienst Portugiesisch-Timors. 1971 wurde er zum Chefpfleger des Hospital Dr. Carvalho.

Valadares war Mitglied des Zentralkomitees der FRETILIN. In der Regierung der am 28. November 1975 ausgerufenen Demokratischen Republik Osttimor wurde er stellvertretender Minister für Arbeit und Soziales. Neun Tage später begann Indonesien mit einer großangelegten Invasion Osttimors. Valadares verließ seine Frau und fünf Kinder und half bei der Organisation des bewaffneten Widerstandes, insbesondere bei dessen medizinischer Versorgung. Am 30. August 1976 starb er zusammen mit drei Kameraden durch eine Mine in Madabate (Verwaltungsamt Lequidoe, Gemeinde Aileu). Am 1. September beerdigte man ihn in Bereleu (Lequidoe).

Nach Valadares wurde am 29. Juni 2003 das Nationalhospital Dili in "Hospital Nacional Guido Valadares" () umbenannt. Seine Witwe Maria Valadares war Mitglied des ersten Nationalparlaments nach der Unabhängigkeit Osttimors (2001–2007). Das Paar hatte eine Tochter.

Einzelnachweise

Vizeminister (Osttimor)
FRETILIN-Mitglied
Unabhängigkeitskämpfer in Osttimor (1975–1999)
Träger des Ordem de Dom Boaventura
Osttimorese
Geboren 1934
Gestorben 1976
Mann

Guido Valadares


Louis Leon Thurstone (29 May 1887 – 29 September 1955) was an American pioneer in the fields of psychometrics and psychophysics. He conceived the approach to measurement known as the law of comparative judgment, and is well known for his contributions to factor analysis. A Review of General Psychology survey, published in 2002, ranked Thurstone as the 88th most cited psychologist of the 20th century, tied with John Garcia, James J. Gibson, David Rumelhart, Margaret Floy Washburn, and Robert S. Woodworth.

Background and history
Thurstone was born in Chicago, Illinois, to Swedish immigrant parents. His family returned to Stockholm, Sweden, when he was eight years old, before returning to the United States in 1901, settling Jamestown, New York. Thurstone originally received a master's degree in mechanical engineering from Cornell University in 1912. Thurstone was offered a brief assistantship in the laboratory of Thomas Edison. In 1914, after two years as an instructor of geometry and drafting at the University of Minnesota, he enrolled as a graduate student in psychology at the University of Chicago (PhD, 1917). He later returned to the University of Chicago (1924–1952) where he taught and conducted research; among his students was James Watson, who co-discovered the structure of DNA. 1952, he established the L. L. Thurstone Psychometric Laboratory at the University of North Carolina at Chapel Hill.

Factor analysis and work on intelligence
Thurstone was responsible for the standardized mean and standard deviation of IQ scores used today, as opposed to the Intelligence Test system originally used by Alfred Binet. He is also known for the development of the Thurstone scale.

Thurstone's work in factor analysis led him to formulate a model of intelligence centered on "Primary Mental Abilities" (PMAs), which were independent group factors of intelligence that different individuals possessed in varying degrees. He opposed the notion of a singular general intelligence that factored into the scores of all psychometric tests and was expressed as a mental age. In 1935 Thurstone, together with EL Thorndike and JP Guilford, founded the journal Psychometrika and also the Psychometric Society, going on to become the society's first president in 1936. Thurstone's contributions to methods of factor analysis have proved valuable in establishing and verifying later psychometric factor structures, and have influenced the hierarchical models of intelligence in use in intelligence tests such as WAIS and the modern Stanford-Binet IQ test.

The seven primary mental abilities in Thurstone's model were verbal comprehension, word fluency, number facility, spatial visualization, associative memory, perceptual speed, and reasoning.

Contributions to measurement
Despite his contributions to factor analysis, Thurstone (1959, p. 267) cautioned: "When a problem is so involved that no rational formulation is available, then some quantification is still possible by the coefficients of correlation of contingency and the like. But such statistical procedures constitute an acknowledgement of failure to rationalize the problem and to establish functions that underlie the data. We want to measure the separation between the two opinions on the attitude continuum and we want to test the validity of the assumed continuum by means of its internal consistency". Thurstone's approach to measurement was termed the law of comparative judgment. He applied the approach in psychophysics, and later to the measurement of psychological values. The so-called 'Law', which can be regarded as a measurement model, involves subjects making a comparison between each of a number of pairs of stimuli with respect to magnitude of a property, attribute, or attitude. Methods based on the approach to measurement can be used to estimate such scale values.

Thurstone's Law of comparative judgment has important links to modern approaches to social and psychological measurement. In particular, the approach bears a close conceptual relation to the Rasch model (Andrich, 1978), although Thurstone typically employed the normal distribution in applications of the Law of comparative judgment whereas the Rasch model is a simple logistic function. Thurstone anticipated a key epistemological requirement of measurement later articulated by Rasch, which is that relative scale locations must 'transcend' the group measured; i.e. scale locations must be invariant to (or independent of) the particular group of persons instrumental to comparisons between the stimuli. Thurstone (1929) also articulated what he referred to as the additivity criterion for scale differences, a criterion which must be satisfied in order to obtain interval-level measurements.

Awards and honors
Thurstone received numerous awards, including:  Best Article, American Psychological Association (1949); Centennial Award, Northwestern University (1951); Honorary Doctorate, University of Göteborg (1954). Thurstone was President of American Psychological Association (1933) and first President of the American Psychometric Society (1936). He was elected to the American Academy of Arts and Sciences in 1937, the United States National Academy of Sciences in 1938, and the American Philosophical Society in 1938.

Selected works
 The Nature of Intelligence   (London:  Routledge. 1924)
 The Effect of Motion Pictures on the Social Attitudes of High School Children Ruth C. Peterson & L.L. Thurstone, MacMillan, 1932
 Motion Pictures and the Social Attitudes of Children Ruth C. Peterson & L.L. Thurstone, MacMillan, 1933
The Vectors of Mind. Address of the president before the American Psychological Association, Chicago meeting, September, 1933  ( Psychological Review, 41, 1–32. 1934)
 The Vectors of Mind (Chicago, IL, US: University of Chicago Press 1935)
Primary mental abilities  (Chicago: University of Chicago Press. 1938)
 Multiple-Factor Analysis (Chicago:  University of Chicago Press. 1947)
 The Fundamentals of Statistics (MacMillan: Norwood Press. 1925)

See also
L. L. Thurstone Psychometric Laboratory
Law of comparative judgment

References

Sources

External links
 The Vectors of Mind 1934
 History of  L. L. Thurstone Psychometric Laboratory

Cornell University College of Engineering alumni
University of Chicago alumni
Intelligence researchers
Fellows of the American Statistical Association
American people of Swedish descent
1887 births
1955 deaths
Presidents of the American Psychological Association
Members of the American Philosophical Society
20th-century American psychologists

Louis Leon Thurstone


Bob și Mike Bryan erau campionii en-titre, dar au fost învinși în semifinale de Jean-Julien Rojer și Horia Tecău.

Participanți
{{Columns-list|colwidth=30em|
  Bob Bryan /  Mike Bryan (Semifinale)
  '''Jean-Julien Rojer /  Horia Tecău
  Ivan Dodig /  Marcelo Melo (Semifinale)
  Jamie Murray /  John Peers (Grupă)
  Simone Bolelli /  Fabio Fognini (Grupă)
  Pierre-Hugues Herbert /  Nicolas Mahut (Grupă)
  Marcin Matkowski /  Nenad Zimonjić (Grupă)
  Rohan Bopanna /  Florin Mergea
}}

Echipa de rezervă

Turneul

Faza eliminatorie
 Semifinale
 Rohan Bopanna /  Florin Mergea -  Ivan Dodig /  Marcelo Melo 6-4, 6-2

 Jean-Julien Rojer /  Horia Tecău -  Bob Bryan /  Mike Bryan 6-4, 6-4

 Finala
 Rohan Bopanna /  Florin Mergea  -  Jean-Julien Rojer /  Horia Tecău'''  4-6, 3-6

Grupe

Grupa Ashe/Smith

</div>

Clasamentul este determinat de: 1) Numărul de victorii; 2) Numărul de game-uri; 3) Dacă doi jucători vor fi la egalitate se va lua în considerare rezultatul direct; 4) Dacă trei jucători vor fi la egalitate se va lua în considerare procentajul de seturi câștigate, apoi de game-uri câștigate, apoi rezultatele directe; 5) Clasamentul ATP

Grupa Fleming/McEnroe

</div>
Clasamentul este determinat de: 1) Numărul de victorii; 2) Numărul de game-uri; 3) Dacă doi jucători vor fi la egalitate se va lua în considerare rezultatul direct; 4) Dacă trei jucători vor fi la egalitate se va lua în considerare procentajul de seturi câștigate, apoi de game-uri câștigate, apoi rezultatele directe; 5) Clasamentul ATP

References

Legături externe

Circuitul ATP 2015
2015 în tenis
2015 în sport

Turneul Campionilor ATP 2015 – Dublu


2024 ගිම්හාන ඔලිම්පික් උළෙල ප්‍රංශයේ පැරිස් නුවරදී 2024 ජූලි 26 දින සිට අගෝස්තු 11 දක්වා පැවැත්වීමට නියමිත ලොව දැවැන්තම බහු-ක්‍රීඩා උළෙලකි.

ඔලිම්පික්

2024 ගිම්හාන ඔලිම්පික්


Watch Dogs 2 (stilizat WATCH_DOGS2) este un joc video open-world de acțiune-aventură, dezvoltat de Ubisoft Montreal și publicat de Ubisoft. Succesor al jocului Watch Dogs din 2014, a fost lansat global pentru PlayStation 4, Xbox One și Microsoft Windows în noiembrie 2016.

Acțiunea are loc într-o versiune ficțională a Golfului San Francisco, titlul fiind jucat dintr-o perspectivă third-person, iar harta poate fi navigată fie prin mers, fie cu ajutorul vehiculelor. Jucătorii îl controlează pe Marcus Holloway, un hacker care lucrează împreună cu grupul DedSec pentru a distruge sistemul avansat de supraveghere al orașului. Există multiple căi pentru a completa misiunile, iar fiecare succes crește numărul de fani ai lui DedSec. Modul multiplayer cooperative permite lupta 1v1 dintre jucători pentru a-l neutraliza pe cel care cauzează haos continuu.

Ubisoft Montreal, dezvoltatorul jocului, a studiat feedback-ul jucătorilor de la primul joc pentru a afla ce se poate îmbunătăți în Watch Dogs 2, iar cadrul a fost studiat după călătorii frecvente în California. Ubisoft Reflections a fost studioul responsabil pentru îmbunătățirea mecanicilor de condus. Hackeri din viața reală au fost consultați pentru a confirma scenariile și mecanicile de joc pentru autenticitate, iar referințele la hacktivism, precum protestul Project Chanology au fost ficționalizate. Coloana sonoră a Watch Dogs 2 a fost compusă de Hudson Mohawke.

După lansare, jocul a fost întâmpinat pozitiv și lăudat pentru că a fost îmbunătățit față de primul Watch Dogs în zone precum hacking, cadru, personaje și condus. Cu toate acestea, inconsistența personajelor, armele și problemele tehnice frecvente – mai târziu rezolvate prin patch-uri – au fost menționate ca imperfecțiuni.

Gameplay
Similar predecesorului său, Watch Dogs 2 este un joc de acțiune-aventură cu elemente de stealth. Jucat dintr-o perspectivă third-person, protagonistul este Marcus Holloway – un tânăr hacker din Oakland, California – titlul conține o hartă open world, iar acțiunea are loc într-o versiune ficționalizată a Golfului San Francisco, un oraș de două ori mai mare decât Chicago din Watch Dogs. Orașul este format din patru zone diferite: San Francisco, Oakland, Marin, și Silicon Valley, toate acestea având diferite caracteristici și estetici. Jucătorii pot naviga fie prin mers, fie cu ajutorul vehiculelor din joc, precum mașini, camioane, autobuze, tramvaie, motociclete, ATV-uri și bărci. Mecanicile de condus au fost refăcute pentru a fi mai accesibile. Jucători pot trage cu arma și din mașină. Marcus are și abilități acrobatice, și poate face parkour prin oraș.
Jucătorii pot utiliza diferite căi pentru a completa misiunile jocului, alegând fie între abordarea agresivă, în care se vor confrunta cu inamicii folosind arme create cu ajutorul unui printer 3D, explozibile precum mine, sau propria arma de încăierare a lui Marcus, (the thunderball), o minge de billiard atașată la un cordon de bungee jumping. Alternativ, jucătorii pot folosi abordarea stealth, în care îi pot evita pe inamici sau paraliza temporar cu ajutorul pistolului cu laser a lui Marcus. Jucătorii pot completa misiunile și prin hacking. Când jucătorii comit prea multe fărădelegi, ofițerii de poliție vor intra în alertă și vor încerca să-i aresteze. Sistemul de upgrade revine și el, itemele fiind împărțite în trei categorii: Ghost, Aggressor, și Trickster. Jucătorii își pot îmbunătăți abilitățile conform stilului lor propriu de joc.

Marcus poate hăckui diferite dispozitive conectate la sistemul ctOS cu ajutorul smartphone-ului său din joc. De exemplu, Marcus poate modifica informațiile personale a NPC-urilor pentru a fi arestați, poate manipula toate telefoanele mobile din joc, poate încurca traficul prin schimbarea culorii semafoarelor, poate hăckui camerele de luat vederi, și poate iniția un "mass hacking", care distruge echipamentul electronic al unui grup mare de oameni. Jucătorii au mai multe opțiuni atunci când intră în sistemul unui dispozitiv. De exemplu, dacă jucătorul încearcă să hăckuiască o mașină, ei pot avea control absolut asupra ei, sau o pot îndrepta într-o direcție aleatoare. Dacă jucătorul intră într-o cutie de distribuție, ei o pot dezactiva sau o pot schimba într-o mină de proximitate. Spre deosebire de Aiden, protagonistul primului joc, Marcus are un arsenal de echipament avansat, inclusiv o dronă și o mașinuță teleghidată, amândouă putând fi folosite pentru hacking și cercetare. Înfățișarea lui Marcus poate fi și ea schimbată, existând peste 700 de articole de îmbrăcăminte, disponibile pentru achiziționare în magazine care păstrează stilul unic al zonei respective. Jocul conține diferite misiuni principale, dar și misiuni secundare, cunoscute ca și "operațiuni". Odată completate, numărul de fani ai lui Marcus va crește, iar acest lucra va conta în poveste.

Multiplayer
Modul multiplayer se întoarce în Watch Dogs 2. Jocul introduce un mod cooperative multiplayer, în care jucătorii se pot întâlni și interacționa aleatoriu cu alți jucători. Ei pot explora harta open world și completa misiuni împreună, care îi vor ajuta pe jucători să câștige fani. Jocul conține și un sistem de emote, care le permite personajelor jucătorilor să comunice fiecare cu fiecare prin gesturi obișnuite. Jocul poate fi jucat în întregime online sau offline. Conține și două moduri competitive multiplayer:
 Hacking Invasions: Un mod competitive multiplayer 1v1, apărut inițial în primul joc, în care un jucător intră pe ascuns în sesiunea de single-player a altui jucător și le fură datele. Jucătorul invadator trebuie să stea ascuns în timp ce fură aceste date, și să scape odată ce operațiunea este terminată, în timp ce jucătorul invadat trebuie să-l identifice și omoare pe invadator.
 Bounty Hunter: Bounty Hunter este un nou mod introdus în joc. Dacă un jucător online creează prea mult haos în lume, modul va fi inițiat. Poliția, împreună cu unul, doi sau trei jucători, se va alătura sesiunii jucătorului pentru a-l omorî și a revendica recompensa, după care vor primi XP. Jucătorul vânat poate riposta prin asasinarea vânătorilor, unde vor primi premii mai mari, sau fugi până ce recompensa va expira. Între timp, vânatul poate fi ajutat de un alt jucător dacă acela alege să facă asta. Jucătorii își pot plasa singuri o recompensă pe ei înșiși prin folosirea smartphone-ului din joc.

Intrigă

După evenimentele din Chicago, San Francisco este următorul oraș care implementează ctOS-ul (central Operating System-Sistemul Central de Operare), care conectează fiecare persoană cu orice. Marcus Holloway (Ruffin Prentiss), un hacker de 24 de ani din Oakland, California, este acuzat de o fărădelege pe care nu a comis-o, de noua versiune a ctOS-ului – ctOS 2.0 – care îl clasifică ca și suspect. Realizând că sistemul îi nedreptățește pe ascuns pe cetățenii inocenți din San Francisco, el decide să colabereze cu grupul de hackeri DedSec pentru a doborî sistemul ctOS 2.0, și pe Blume, corporația din spatele cortinei.

Marcus se alătură grupului DedSec și lucrează împreună cu Sitara (Tasya Teles), Wrench (Shawn Baichoo), Horatio (Michael Xavier) și Josh (Jonathan Dubsky), iar aceștia încep să-și folosească abilitățile pentru a expune corporațiile și organizațiile corupte care folosesc în secret datele personale din ctOS pentru scopurile lor proprii. Jocul începe cu Marcus – cunoscut și sub numele de Retr0 – care susține un test de inițiere: ștergerea profilului ctOS propriu. Primit în DedSec, el află că o biserică numită New Dawn este de fapt o organizație criminală. În cele din urmă, ei află de existența unui mesaj subliminal, dar și de Bellwether, un program de manipulare a datelor, creat de Dušan Nemec (Christopher Jacot), CTO la Blume, care se folosește de informațiile din ctOS pentru a manipula politicile și finanțele lumii. Ulterior, DedSec reușește să-l recruteze pe Raymond "T-Bone" Kenney (John Tench), care este hotărât să se confrunte cu Blume. Cu ajutorul său, DedSec reușește să expună membrii corupți ai FBI-ului și ale altor corporații din Silicon Valley, dar și să-i doboare pe liderii Tezcas-ului, una dintre bandele locale, după ce aceștia l-au răpit și ucis pe Horatio, el refuzând să coopereze cu ei. Aflând că Blume plănuiește să instaleze un circuit de sateliți pentru a trece de rețeaua de comunicații subacvatică, care i-ar permite lui Blume să aibă controlul absolut al informațiilor electronice și al burselor, ei se infiltrează în zona lansării pentru a crea o "portiță de scăpare". Pentru a-i doborî pe Blume și Dušan pentru totdeauna, Marcus se infiltrează în sediul Blume din San Francisco și intră în serverele acestora, expunând existența programului Bellwether și faptele corupte ale lui Dušan. Dušan este arestat pentru fraudă, iar Blume este pusă sub investigație.

Într-o scenă de final extinsă, adăugată într-un patch de post-lansare, două persoane neidentificate notează că mai multe grupuri hacktiviste și asemănătoare cu DedSec au apărut global, ca răspuns la scandalul Blume din San Francisco, și că este momentul să-și pună în aplicare planurile proprii.

Dezvoltare
La E3 2014, directorul executiv de la Ubisoft, Tony Key, a declarat că sunt mulțumiți de vânzările primului joc, iar brandul va fi transformat într-o serie. Conform regizorului creativ Jonathan Morin, scopul principal al primului joc a fost să inițieze brandul Watch Dogs. Conform lui Morin, ei intenționau să riște cu o continuare, decât să creeze o variantă mai lustruită a jocului anterior. Pentru a îmbunătăți jocul, Morin și echipa sa au citit recenziile de la primul joc, și au vizitat NeoGAF precum și alte forumuri pentru a studia feedback-ul jucătorilor. Prioritățile lor au inclus crearea unui mediu "verosimil", dăruindu-le jucătorilor mai multă libertate, și introducerea unui nou personaj principal, a cărui personalitate să fie complet diferită față de ceea a protagonistului din primul joc, Aiden Pierce. Mecanicile de condus au fost complet refăcute de Ubisoft Reflections, studioul responsabil pentru seria Driver, pentru a fi mai accesibile jucătorilor. În legătură cu plângerile adresate scăderii graficelor din Watch Dogs față de ceea ce s-a văzut la E3 2012, Ubisoft a asigurat că Watch Dogs 2 nu va suferi de acest lucru deoarece, spre deosebire de primul titlu, a fost dezvoltat pentru PlayStation 4 și Xbox One încă de la început. O altă îmbunătățire față de primul joc a fost o conexiune tematică mai proeminentă cu povestea. Operațiunile principale sunt structurate pe capitole, care continuă povestea odată cu completarea lor; capitolele pot dura și până la 90 de minute.

Dezvoltatorii au lucrat împreună cu hackeri pentru a le valida scenariile, inclusiv folosirea jargoanelor, dar și mecanicile de gameplay pentru a asigura autenticitatea subiectului în discuție. Propaganda folosită de grupul de hackeri din joc, DedSec, a fost influențată de cultura GIF-ului animat, glitch art și benzile desenate de la sfârșitul anilor '40. David Maynor a fost consilierul hackerilor. Regizorul de conținut Thomas Geffroyd, care are o experiență de 20 de ani cu comunitatea de hackeri, i-a fost dată misiunea de a acumula informații de la hacktiviști – precum scriitoarea Violet Blue – după care să i le comunice echipei. Jocul face referințe și la viața reală; Project Chanology a fost ficționalizat în misiunea "The False Prophets".

Ubisoft Montreal a organizat călătorii frecvente în California pentru a se documenta asupra cadrului, și a încercat să pună marea parte a obiectivelor turistice din acea regiune în joc. Conform producătorului Dominic Guay, a avea locații realiste și precise în joc este esențial pentru a-i încuraja pe jucători să exploreze harta open world. Spre deosebire de celelalte jocuri open world ale celor de la Ubisoft, jucătorii nu sunt nevoiți să escaladeze turnuri pentru a descoperi locații și misiuni. În schimb, jocul se deschide încă de la început, permițând jucătorilor să exploreze liber orașul. Noul sistem de progresie al jocului, care îi pune pe jucători să adune fani în loc să completeze misiunile principale, este o altă cale prin care Ubisoft Montreal a sperat să încurajeze explorarea și sentimentul că orașul este mai "deschis". Watch Dogs 2 a avut peste 60 de programatori în dezvoltarea sa.

Coloana sonoră a fost compusă de Hudson Mohawke. Este o combinație între muzică electronică și hip hop, și a fost abordată din gama muzicii culte de SF. Ubisoft a colaborat cu producătorul olandez de muzică Oliver Heldens pentru a introduce spiritul melodiei sale "Good Life" în venele DedSec. Pentru achiziționarea de muzică licențiată, a fost semnat un acord cu Amoeba Music. Coloana sonoră a lui Mohawke a fost lansată separat, via Warp Records, sub numele de: Ded Sec – Watch Dogs 2 (Original Game Soundtrack).

Zvonuri despre o continuare a lui Watch Dogs au apărut încă de la lansarea sa, dar au fost oficializate de Ubisoft prin rapoartele financiare din februarie și mai 2016, după care a fost confirmat și în "primul 11" de la E3 2016. O dezvăluire online de 20 de minute a avut loc câteva zile mai târziu. Pe 27 octombrie 2016, a fost anunțat că Watch Dogs 2 este aproape gata de lansare.

Lansare
Pe 8 iunie 2016, Ubisoft a anunțat că jocul se va lansa pe 15 noiembrie al acelui an pentru platformele Microsoft Windows, PlayStation 4 și Xbox One în șase ediții diferite. În septembrie 2016, a fost anunțat că Watch Dogs 2 va fi îmbunătățit pentru PlayStation 4 Pro. În octombrie 2016, Ubisoft a anunțat că lansarea versiunii pentru Windows va fi amânată pentru 29 noiembrie 2016, pentru a fi siguri că jocul este bine optimizat. Cu două săptămâni înainte de lansare, Ubisoft și Samsung au anunțat un parteneriat prin care jucătorii vor primi o copie gratis Watch Dogs 2 la achiziționarea unui SSD sau monitor curbat de gaming Samsung. Copiile de pe Amazon Prime au fost subiectul de discuție a unei lansări timpurii, în care se arătau problemele modului multiplayer. Ubisoft a promis că-l va repara la timp dar în ziua lansării, compania a spus că este defect – citând lag persistent și crash-uri. Modul cooperative multiplayer a fost activat la o săptămână după lansare.

Jucătorii de pe PlayStation 4 au putut încerca jocul gratuit timp de trei ore în data de 17 ianuarie 2017; iar cei de pe Xbox One pe 24 ianuarie.

Precomenzile pentru The Gold Edition Collector's Edition includ conținut adițional, precum skin-uri pentru arme, vehicule și drone; the Deluxe Collector's Edition conține același lucru, dar fără season pass. Fiecare dintre acestea, precum și obișnuitul Collector's Edition, conține un robot fizic numit "Wrench Junior", care poate fi controlat prin folosirea unei aplicații mobile de pe smartphone sau tabletă. Gold Edition vine cu itemele menționate mai sus și cu season pass, și, cu toate că Deluxe Edition omite includerea season pass-ului, comprimă toate celelalte ediții. Misiunea "Zodiac Killer" este și ea exclusivă celor care precomandă jocul. Aceasta îl implică pe protagonistul Marcus Holloway care urmărește o clonă ce are aceleași metode ca și Ucigașul Zodiac. Membrii Amazon și Twitch Prime sunt singurii care vor primi iteme precum boost-uri de XP și pachete cu skin-uri. "ScoutXpedition", o misiune bonus pentru PlayStation 4, exclusivă precomenzilor, poate fi descărcată gratis din ianuarie 2017.

Conținut descărcabil
Cinci pachete de conținut descărcabil (DLC) vor fi lansate: T-Bone Content Bundle, Human Conditions, No Compromise, Root Access Bundle, și Psychedelic Pack. Datorită unui acord licențiat cu Sony Interactive Entertainment, toate DLC-urile pentru Watch Dogs 2 vor apărea mai întâi pentru PlayStation 4.

 T-Bone Content Bundle a fost lansat pentru PlayStation 4 pe 22 decembrie 2016, și include o nouă setare de dificultate pentru modul co-op, Mayhem, plus hainele și camionul personajului Raymond "T-Bone" Kenney din primul Watch Dogs.
 Human Conditions va fi lansat în al doilea sfert al anului 2017, și include trei noi povești ce au loc în industriile de știință și medicină din San Francisco. Pachetul include și noi misiuni co-op cu personajul Jammer, un inamic priceput în tehnologie, capabil să vâneze jucători.
 No Compromise va fi lansat și el în al doilea sfert al anului 2017 și conține o nouă poveste ce implică mafia rusească, dar și un nou mod co-op, numit Showdown.
 Root Access Bundle (disponibil în ultimul sfert al anului 2016) și Psychedelic Pack (disponibil în ziua lansării) conține misiunea Zodiac Killer, precum și noi haine, autovehicule, skin-uri și arme.

Recepție

Watch Dogs 2 a primit recenzii "majoritar favorabile", conform site-ului web Metacritic. Problemele tehnice de pe console au fost rezolvate odată cu actualizarea 1.04.

În recenzia sa, Zack Furniss de la Destructoid a lăudat schimbarea de cadru a continuării, spunând că îi lipsește seriozitatea, dar și că protagonistul Marcus Holloway are un anumit șarm și o anumită inteligență. A fost impresionat de componentele de hacking, deoarece le putea folosi pe mai multe domenii, și s-a bucurat de compatibilitatea sa cu abordarea non-letală; de fapt, Furniss a simțit că armele puteau fi excluse complet la acest capitol. Mecanicile de condus au fost lăudate pentru îmbunătățirea față de primul joc, cu toate că problemele tehnice precum glitch-urile și cadrele pe secundă scăzute au fost citate ca și imperfecțiuni. Pentru Matt Buchholtz, de la EGM, jocul a reprezentat "mai puțin o poveste despre un hacker și mai mult o călătorie în Golful San Francisco". Cadrul, personajele și povestea au fost considerate îmbunătățiri față de primul joc. Buchholtz a spus că sarcinile cerute pentru a câștiga fani au avut succes în a încuraja explorarea lumii. Cu toate acestea, el a notat – în legătură cu personajul principal – crimele nu își au rostul, ceea ce a dus la abordarea crescută a stealth-ului. Elise Favis de la Game Informer a avut și ea de lăudat și criticat elementele din Watch Dogs 2. Ea a lăudat faptul că hackingul a fost pus pe primul loc în gameplay și noile mecanici de condus sunt mai "suave", dar a văzut inconsistențe în acțiunile protagonistului în raport cu personalitatea sa și a spus că personajele secundare sunt "prea respingătoare și demne de milă pentru a fi tovarăși importanți". Favis a experimentat și ea cadre pe secundă scăzute pe PlayStation 4. Aron Garst de la Game Revolution a spus că Watch Dogs 2 a redresat "aproape fiecare aspect negativ din primul joc", iar de aceea, marchează o schimbare favorabilă în serie.

Dan Stapleton de la IGN l-a apreciat mai mult pe Marcus Holloway decât pe Aiden Pearce, protagonistul primului joc, dar și personajele secundare de la DedSec. Înclinația lui Marcus pentru integritate morală a fost o schimbare semnificativă pentru Stapleton, cu toate că fiecare este liber să ucidă oameni inocenți în joc dacă asta dorește. De aceea, personalitatea personajului a fost observată ca singurul motiv pentru violență, iar axioma de aici este abordarea stealth, pe care Stapleton a insistat că este cea mai la îndemână cu uneltele disponibile. Scriind pentru Polygon, Philip Kollar a observat că Watch Dogs 2 ar putea să fie distractiv pentru "cei care sunt tineri, enervați de sistemul în care trăiesc și sunt siguri de ceea ce este mai bine pentru lume". Acest comportament este obișnuit în cultura hackerilor și a genului open world. San Francisco – spațiul pe care el l-a descris ca fiind "proiectat inteligent" – nu a fost simțit prea mare de Kollar, dar i-a inspirat bucurie având abilitatea să-l exploreze complet. Criticile sale au fost îndreptate spre arme; utilizarea lor fiind considerată "un eșec total al folosirii imaginației" și neverosimilă pentru membrii DedSec—"un grup de genul lui Anonymous cu hackeri pacifiști". Alice Bell de la VideoGamer.com a scris în recenzia sa, "Lui Watch Dogs 2 îi lipsește rafinamentul... dar intrarea în DedSec este și ea o mică răzmeriță. Distracție și personaje interesante, iar tot orașul poate fi locul tău de joacă".

Vânzări
În noiembrie 2016, Ubisoft a dezvăluit că precomenzile jocului au fost dezamăgitoare pentru companie. De aceea, Ubisoft a abordat o metodă mai conservatoare și a redus așteptările de vânzări pentru a doua jumătate a anului fiscal 2017. Cu toate acestea, Yves Guillemot, CEO la Ubisoft, este convins că jocul nu va fi un eșec comercial, și a comparat jocul cu Far Cry 3, un succes comercial cu precomenzi scăzute. El crede că recenziile vor avea un impact mare pentru vânzările jocului, datorită metodei "așteaptă-și-vezi" a consumatorilor.

Watch Dogs 2 a fost al doilea cel mai bine vândut titlu din Regatul Unit în săptămâna lansării, conform Chart-Track, dar cu o scădere de 80% față de primul joc. În Statele Unite, jocul a fost pe locul 8 în topul celor mai profitabile jocuri din luna ianuarie 2017.

Note

Note

Legături externe

Jocuri video de acțiune-aventură
Jocuri video de stealth
Jocuri video dezvoltate în Franța
Jocuri video din 2016
Jocuri video open world
Jocuri pentru PlayStation 4
Jocuri pentru Windows
Jocuri pentru Xbox One

Watch Dogs 2


Panten Almanya'nın kuzeyinde Schleswig-Holstein eyaletinde, Herzogtum Lauenburg iline bağlı bölge. 13,83 km² yüzölçüme sahiptir. Nüfusu, 30 Eylül 2006 itibarıyla yaklaşık 704 olarak tespit edilmiştir. Belediye Başkanlığı Peter Caye tarafından yürütülmektedir.

Dış bağlantılar
 www.amt-nusse.de

Herzogtum Lauenburg iline bağlı yerleşim birimleri

Panten


Severance est une ville américaine située dans le comté de Doniphan, au Kansas. Selon le recensement de 2020, sa population est de .

Notes et références

Liens externes

Ville au Kansas
Comté de Doniphan

Severance (Kansas)


Aksum, batı Etiyopya'da bulunan bir şehir. Tigray'ın Mehakelegnaw Bölgesi'nde, Adwa dağlarının yamaçlarında bulunan şehrin enlemi ve boylamı 'dir. İsa'nın doğumundan sonra ortaya çıkan ve 7. yüzyıldan sonra bilinmeyen sebeplerden dolayı, büyük bir olasılıkla Etiyopya İmparatorluğu'nun iktidarı ülke merkezine taşımasından sonra, çöküş gösteren Aksum Krallığı'nın merkezi olmuştur.

Merkezi İstatistik Teşkilatı'nın verdiği rakamlara göre, 2005 yılında Aksum'un nüfusu yaklaşık 47,320'dir (20,774'ü erkek ve 21,898'i kadındır). Şehirde yaşayanların yüzde yetmişbeşi Etiyopya Ortodoks Tevhîdî Kilisesi'nin üyesidir. Nüfusun geri kalanı Sünni Müslümanlar ve P'ent'aylardan (Protestan ve diğer Ortodoks olmayan Hristiyanlardan) oluşur.

Aksum'a hizmet eden bir havaalanı vardır.

Şehrin tarihsel değer taşıyan arkeolojik kısımları 1980 yılında UNESCO tarafından Dünya Miraslarına alınmıştır.

Aksum Krallığı ve Etiyopya Kilisesi

Aksum Krallığının kendine özgü yazılı dili Geez ve dev dikili taşlardan oluşan farklı bir mimarisi vardı. Bu taşların en eskisi (ufak olmasına rağmen) MÖ 5,000 ve 2,000 yılları arasında inşa edilmiştir. Krallığın yükselişi Kral Ezana'nın hükümdarlığı sırasında gerçekleşmiştir. Kral Ezana 4. yüzyılda vaftiz edildikten sonra Abreha ismini almıştır ve Hristiyanlığı Krallığın resmi dini ilan etmiştir.

Etiyopya Ortodoks Tevhîdî Kilisesi'nin inançlarına göre Aksum'da bulunan Siyon'lu Meryem Ana Kilisesi, Musa'ya Tanrı tarafından verilen ve üzerinde On Emir'in yazıldığı iki taş tablete ev sahipliği yapmaktadır. Etiyopya kralları yüzlerce sene bu kilisede taçlarını alıp tahta oturdular. Fasilides'in hükümdarlığında kaldırılan bu gelenek IV. Yohannes döneminde tekrar uygulandı ve imparatorluğun sonuna kadar sürdürüldü. Etiyopya'nın en kutsal şehri sayılan Aksum hac yolculuğuna çıkanların uğradığı önemli bir yerdir. Önemli dini festivalleri 7 Ocak'ta kutlanan T'imk'et Festivali (batı Hristiyanlığında Epifani olarak bilinir) ve Kasım aylarının sonunda kutlanan Meryem Siyon Festivali'dir.

24 metre uzunluğunda olan 1700 senelik Aksum Steli, 1937 yılında İtalyan askerler tarafından üç parçaya bölünüp Roma'ya gemi yoluyla gönderildi. Bu dikilitaş Aksum Krallığı'nın en yüksek döneminde gelişen mühendisliğin en güzel örneği sayılır. Senelerce iki ülke arasında gerginlik yaratan dikilitaş, Nisan 2005'te Etiyopya'ya geri gönderdi. 2006 yılında yeniden inşa edilmesi planlanıyor ve devlet bu konuda UNESCO'dan maddi destek alacaktır.

Aksum ve İslam
Aksum'un İslam'la olan bağları çok eski zamanlara dayanır. İbn Hişam'ın anlatımlarına göre, Muhammed Kureyş aşiretinden çektiği zulmün karşısında, aralarında kızı Rukiye ve eşi Osman bin Affan'ın da bulunduğu ufak bir topluluğu Aksum'a yolladı. Aksum kralı Aşama ibn Abjar topluluğa sığınak verdi ve Kuraiş aşretinin topluluğu Arabistan'a geri gönderme taleplerini reddetti. Topluluğun bir kısmı Hicret'in altıncı yılına kadar Arabistan'a geri dönmedi ve bunlardan bazıları Etiyopya'nın Negaş bölgesine yerleşti.

Gezilecek yerler

 Kuzey Dikilitaş Parkı - en fazla sayıda dikilitaşın bulunduğu alan
 Büyük Dikilitaş - 33 metre uzunluğunda, inşa sırasında kırıldığı tahmin ediliyor
 Aksum Steli - 24 metre uzunluğunda, ayakta duran en uzun dikilitaş
 Siyon'lu Meryem Ana Kilisesi - 1665 yılında inşa edilen kilise, yerli inançlara göre üzerinde On Emir'in yazıldığı iki taş tablete ev sahipliği yapmaktadır
 Ezana Taşı - üzerinde Sabaean, Ge'ez ve Antik Yunanca dillerinde yazılar bulunan, Rozeta Taşı'na benzer taş
 Kral Bazen'in Kabri - şehirde bulunan en eski megalit
 Kraliçe Şeba'nın Hamamı - aslı bir sarnıçtır (yağmur suyu biriktiren yer altı su haznesi)
 Abba Pentalewon ve Abba Liqanos manastırları
 4. yüzyıl Ta'akha Maryam
 6. yüzyıl Dungur sarayları
 Gobedra Dişi Aslanı taş resimleri
 Yerli efsanelere göre Aksum Saba Melikesi Belkıs'ın şehridir

Kardeş şehirler
  Denver, ABD (1995'ten beri)

Notlar

Etiyopya'daki şehirler
Tarihî devletlerin başkentleri

Aksum


Campanula tanfanii er tegund af klukkuætt (Campanulaceae), ættuð frá Ítalíu.

Tilvísanir
Myndir frá Lystigarði Akureyrar

Bláklukkur

Campanula tanfanii


Die Liste der denkmalgeschützten Objekte in Hronovce enthält das eine nach slowakischen Denkmalschutzvorschriften geschützte Objekt in der Gemeinde Hronovce im Okres Levice.

Denkmäler

Legende

Einzelnachweise

!
Horny Pial


Maroilles () ist eine französische Gemeinde mit  Einwohnern (Stand ) im Département Nord in der Region Hauts-de-France. Sie gehört zum Kanton Avesnes-sur-Helpe (bis 2015: Kanton Landrecies).

Sie hat ihren Namen auch dem weithin bekannten Käse Maroilles verliehen.

Geographie

Geographische Lage
Das Dorf Maroilles befindet sich im Regionalen Naturpark Avesnois, d. h., es grenzt an das Département Aisne, wo die Grenze zur Thiérache innerhalb weniger Kilometer vorbeiführt. Vor den Eroberungen Ludwigs XIV. verlief zwischen den heutigen Départements die Grenze des alten Frankreich (Ancienne France). Dies erklärt trotz der Ähnlichkeiten zwischen Thiérache und Aisne einerseits und Nord andererseits, dass die Einheit dieser Region bis in die Gegenwart Anlass zu Diskussionen gibt. Durch Maroilles fließt die Helpe Mineure, die bei Ohain im Forst von Trèlon entspringt und weiter südlich in die Sambre mündet.

Nachbargemeinden
An die Gemeinde Maroilles grenzen im Norden keine Orte, im Nordosten Noyelles-sur-Sambre, im Osten Taisnières-en-Thiérache, im Südosten Grand-Fayt, im Süden Prisches, im Südwesten Le Favril, im Westen Landrecies und im Nordwesten Locquignol an.

Geschichte
 652: Alten Chroniken zufolge gründete der fränkische Mönch St. Humbert von Maroilles, ein Freund von Aldegundis, im Jahr 652 eine der bedeutendsten Abteien des Nordens (sie wurde im Laufe der Französischen Revolution geplündert und zerstört)
 750: Der Abt von Maroilles klagte vor Pippin dem Jüngeren
 820: Ludwig der Fromme schenkte dem Kloster einen Ort an der Sambre
 843: Der Vertrag von Verdun, in dem das Karolingerreich unter den drei Enkeln Karls des Großen aufgeteilt wurde, sprach Lothar I. das "Mittelreich", einschließlich Dorf und Abtei als Teil der Grafschaft Hennegau (frz.: Hainaut) zu.
 855: Mit der Prümer Teilung, die das Mittelreich unter den drei Söhnen Lothars aufteilte, wurde die Grafschaft Hennegau Lotharingen angegliedert und an Lothar II. vererbt.
 858: Lothar II. vergab ein kaiserliches Lehen, das er von der Abtei besaß
 870: Nach dem Tod Lothars II. fiel aufgrund des Vertrages von Meerssen ein Teil Lotharingens, darunter die Grafschaft Hennegau, an das Westfrankenreich. Das Kloster Maroilles wurde in dem Vertrag ausdrücklich genannt, es kam zum neuen Reich Karls des Kahlen
 880: Infolge des Vertrags von Ribemont wurde Hennegau Teil des Ostfrankenreiches, aus dem 962 das Heilige Römische Reich Deutscher Nation entstand.
 1033: Konrad II. genehmigte die Reform des Klosters
 In dieser Randregion hat die bäuerliche Bevölkerung seit dem hohen Mittelalter nur sehr zögerlich Anschluss an die allgemeine Entwicklung des Landes erhalten. (Der Hauptteil des Dorfes schien sich noch in den 1940er Jahren fast im Wald von Mormal förmlich zu verstecken.) Hier war man von manch traditionellen Dienstbarkeiten gegenüber den Feudalherren befreit, konnte sein eigenes Land bestellen, Vieh halten und die obligatorische Fruchtfolge außer Acht lassen: so entstand mit der Zeit die typische "Bocage"-Landschaft des Avesnois, charakterisiert durch hohe Hecken, die potenzielle Eindringlinge abhielten.
 In den lokalen Archiven wird von wiederholten Streitigkeiten mit der Abtei von Maroilles berichtet, die im Laufe der Revolution zerstört wurde: die Bauern weigerten sich, ihre Fronarbeit zu entrichten, wenn der "hohe Herr" – der Abt von Aroilles – nicht zuvor seine Wege instand setzen würde. Weder Mühle und Backofen noch die pflichtgemäße Dreifelderwirtschaft existierten damals.
 Diese lokalen Besonderheiten der Region treten besonders deutlich hervor, wenn man Maroilles in Richtung Cambrai verlässt: eine dicht begrünte Bocagelandschaft wechselt sich ziemlich abrupt mit den Viehweiden und den intensiv genutzten Ackerbauflächen des Cambrésis ab.
 1907: Am 28. Oktober 1907 wurde die Eisenbahnlinie Avesnes-sur-Helpe – Solesmes (via Landrecies; 47 km) eröffnet. Mit einer Station in Maroilles wurde ein regelmäßiger Reisedienst eingerichtet. Im August 1914 wurde der Reiseverkehr unterbrochen. Während der deutschen Besatzung im Jahre 1916 wurden die Schienen demontiert. Der Betrieb konnte nicht wieder aufgenommen werden.

Historische Namensformen
Bis in die Mitte des 18. Jahrhunderts existierte Maroelles (z. B. im Atlas de Trudaine).

Heraldik

Baudenkmäler
Siehe: Liste der Monuments historiques in Maroilles (Nord)

Persönlichkeiten
 Louis Boëz, französischer Mediziner und Bakteriologe, geboren in Maroilles am 8. Februar 1888

Literatur
 Le Patrimoine des Communes du Nord. Flohic Editions, Band 2, Paris 2001, ISBN 2-84234-119-8, S. 928–932.

Weblinks

 Website der Kommunen des Gemeindeverbandes - la 2c2m
 Maroilles auf der Webseite des Institut géographique national (Nationales geografisches Institut)
 historische Karte aus dem Atlas Trudaine auf der Seite des Kulturministeriums
 Offizielle Webseite
 Der bekannte Käse der Region.

Einzelnachweise

Ort in Hauts-de-France

Maroilles (Nord)


9536 Statler este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
9536 Statler este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Observatorul Palomar de Schelte J. Bus. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,66 ua, o excentricitate de 0,11 și o înclinație de 13,4° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 9001-10000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1981
Centura de asteroizi

9536 Statler


بلدية فيلافرانكا دي لوس باروس , هي إحدى بلديات مقاطعة بطليوس, التي تقع في منطقة إكستريمادورا, والتي تقع في غرب إسبانيا.

يبلغ عدد سكانها 13.084 نسمة وفقاً لإحصائية سنة (2007). بينما تبلغ مساحتها 104.4 كم. وبذلك تكون الكثافة السكانية 125.33 نسمة/كم2. تقع المدينة على ارتفاع 411 م عن سطح البحر.

أعلام
 أنخيل كيولار
 بارتولومي كاماتشو زامبرانو

وصلات خارجية
 الموقع الرسمي (بالإسبانية)

مراجع

أماكن مأهولة في بطليوس
بلديات بطليوس

فيلافرانكا دي لوس باروس


Frank Joseph Zamboni Jr. (, ; January 16, 1901 – July 27, 1988) was an American businessman and inventor whose most famous invention is the modern ice resurfacer, with his surname being registered as a trademark for these devices.

Biography
Zamboni was born in 1901 in Eureka, Utah, to Italian immigrants. His parents soon bought a farm in Lava Hot Springs, Idaho near Pocatello, Idaho, where he grew up. In 1920, he moved with his parents to the harbor district of Los Angeles, where his older brother George was operating an auto repair shop. After Frank attended a trade school in Chicago, he and his younger brother Lawrence opened an electrical supply business in 1922 in the Los Angeles suburb of Hynes (now part of Paramount). The following year he married and eventually had three children, a son and two daughters. In 1927, he and Lawrence added an ice-making plant and entered the block ice business. They continued their ice business in 1939, but saw little future in that business with the advent of electrically operated refrigeration units. They decided to use their excess refrigeration equipment to open an ice rink nearby.

In 1940, the brothers, along with a cousin, Pete Zamboni, opened the Iceland rink, which proved very popular, in no small part because Frank had devised a way to eliminate rippling caused by the pipes that were laid down to keep the rink frozen. He obtained a patent for that innovation in 1946. Then, in 1949, he invented a machine that transformed the job of resurfacing an ice rink from a five-man, 90-minute task to a one-man, 15-minute job. The initial machine included a hydraulic cylinder from an A-20 attack plane, a chassis from an oil derrick, a Jeep engine, a wooden bin to catch the shavings, and a series of pulleys. His son, Richard, said, "It took him nine years. One of the reasons he stuck with it was that everyone told him he was crazy." Zamboni did not expect to make more but, after seeing the machine, Sonja Henie immediately ordered two, and then the Chicago Blackhawks placed an order. Zamboni applied for a patent in 1949 – obtained in 1953 – and set up Frank J. Zamboni & Co. in Paramount to build and sell the machines.

The machine shaves ice off the surface, collects the shavings, washes the ice, and spreads a thin coat of fresh water onto the surface. In the early 1950s, Zamboni built them on top of Jeep CJ-3Bs, then on stripped Jeep chassis from 1956 through 1964. Demand for the machine proved great enough that his company added a second plant in Brantford, Ontario and a branch office in Switzerland. Though the term Zamboni was (and remains) trademarked by his company, the name is sometimes generically used for any brand of ice resurfacing machine.

In the 1970s, he invented machines to remove water from outdoor artificial turf surfaces, remove paint stripes from the same surfaces, and roll up and lay down artificial turf in domed stadiums. His final invention, in 1983, was an automatic edger to remove ice buildup from the edges of rinks.

He died of cardiac arrest at Long Beach Memorial Hospital in July 1988 at the age of 87, about two months after his wife's death. He also had lung cancer. The Zamboni company has sold more than 10,000 units of its signature machine, the Zamboni Ice Resurfacer, commonly known as a "Zamboni." The 10,000th machine was delivered to the Montreal Canadiens in April 2012 for use at the Bell Centre. The company is still owned and operated by the Zamboni family, including Frank's son and grandson.  His remains are buried at All Souls Cemetery in Long Beach.

Zamboni was inducted into the Ice Skating Institute's Hall of Fame in 1965, and he was awarded an Honorary Doctorate of Engineering from Clarkson University in 1988. Frank was posthumously inducted into the NEISMA Hall of Fame in 1988, the United States Figure Skating Hall of Fame in 2000, the World Figure Skating Hall of Fame in 2006, the National Inventors Hall of Fame in 2007, the U.S. Hockey Hall of Fame in 2009, and into the United States Speed Skating Hall of Fame in 2013.

The Frank J. Zamboni School, in Paramount, is named after him.

Patents

Early patents:
Country - U.S.  #1,655,034  Title: Adjustable Reaction Resistance (Electrical)      Date Issued: Jan 3, 1928
Country - U.S.  #1,710,149  Title: Reactance Coil (Electrical)                      Date Issued: Mar 11, 1930
Country - U.S.  #1,804,852  Title: Circuit Controlling Reactance Coil (Electrical)  Date Issued: May 12, 1931
Country - U.S.  #2,411,919  Title: Ice Rink Floor                                   Date Issued: Dec 3, 1946
Country - U.S.  #2,594,603  Title: Refrigerated Liquid Storage Tank                 Date Issued: Apr 29, 1952
Country - U.S.  #2,738,170  Title: Refrigerated Milk Storage Tank and Pasteurizer   Date Issued: Mar 13, 1956

Ice resurfacers:
Country - U.S.  #2,642,679  Title: Ice Resurfacer                                   Date Issued: Jun 23, 1953
Country - U.S.  #2,763,939  Title: Ice Resurfacer                                   Date Issued: Sep 25, 1953
Country - U.S.  #3,044,193  Title: Ice Resurfacer                                   Date Issued: Jul 17, 1962
Country - U.S.  #3,622,205  Title: Down Pressure                                    Date Issued: Nov 23, 1971

Ice resurfacer-related products:
Country - U.S.  #4,372,617  Title: Ice Edger                                        Date Issued: Feb 8, 1983

Machine for Astro-Turf:
Country - U.S.  #3,736,619  Title: Turf Water Remover                               Date Issued: Jun 5, 1973
Country - U.S.  #3,835,500  Title: Turf Water Remover                               Date Issued: Sep 17, 1974
Country - U.S.  #4,069,540  Title: Turf Paint Remover                               Date Issued: Jan 24, 1978
Country - U.S.  #4,084,763  Title: Turf Handling Machine                            Date Issued: Apr 18, 1978

References

External links
www.zamboni.com — Frank J. Zamboni & Co.

1901 births
1988 deaths
20th-century American businesspeople
20th-century American inventors
American businesspeople in retailing
American people of Italian descent
Deaths from lung cancer in California
People from Eureka, Utah
People from Paramount, California
United States Hockey Hall of Fame inductees

Frank Zamboni


David af Trebizond (egentlig David Megas Komnenos: født ca. 1408, død 1. november 1463 i Konstantinopel) var den sidste kejser af Kejseriget Trebizond. Han var kejser fra 1459 til 1461. Hans forgænger var storbroren John 4. af Trebizond. David var fra Huset Komnenos som var et græsk dynasti. Den 14. august faldt kejserriget til det Osmanniske rige og David tog til Edirne sammen med sin familie, hvor han fik en ejendom, men det var kortvarigt, da han var alt for knyttet til det gamle Byzantinske Rige, som havde faldet. Senere blev han og sin familie taget til Konstantinopel, hvor de blev henrettet den 1. november 1463.

Referencer

Østromerske Kejserdømme

David af Trebizond


Kara ayaklı kedi (Felis nigripes), kedigiller (Felidae) familyasından Güney Afrika, Botsvana, Zimbabve ve Namibya'daki step ve savanalarda görülen bir kedi türü. Dünyanın en küçük kedi türlerinden biridir.

Özellikleri

Vücuduna göre büyük kafası dikkat çekicidir. Jaguarı andıran desenleri vardır. İki yanağını kateden siyah çizgiler bulunur. Ayak tabanları siyahtır. Ayağın altındaki tüyler sıcak, yakıcı kumlarda yanmasını önler. Aynı zamanda yer altı böceklerini yakalamasına yardımcı olur. Çizgili olan kuyruğu kafa ve vücut uzunluğunun yarısı kadardır. Ev kedisine benzer. Erkekleri 42,5–50 cm dişileri ise 33,7-36,8 cm arasında boya sahiptir.

Üreme

Erkek kara ayaklı kedi, birkaç dişinin bölgesinde dolaştığından genellikle çok eşlidir. Gebelik süresi 68 gündür. Kasım-aralık ayında, 1-3 yavru doğururlar. Yavrular 5 haftalık olduğunda anne, yuvalarına canlı yakaladığı avını getirir ve yakalamalarına izin verir. Bu dönemden sonra 2 hafta içinde yavrular yuvadan ayrılabilecek çağa gelir.

Yaşam şekli

Yalnız yaşar ve gececildir. Yaşam alanına bağlıdır.

Beslenme

Küçük hayvanları avlar. Kemirgenler, örümcekler, böcek ve kuşlar diyetinde yer alan hayvanlardan bazılarıdır.

Korunma durumu
Avlanması çok zor olduğundan ve ekonomik olarak değer taşımadığından tükenen türlerin yer aldığı kırmızı listede "Düşük Risk" grubunda yer alır. Ancak Afrika yaban kedileri ve çakallar için konulan tuzaklara yakalanır ya da zehirlenirler.

Kaynakça

Felis

Kara ayaklı kedi


Thomas Gerlach (* 1960) ist ein deutscher Industriedesigner, Professor an der Hochschule Pforzheim, Unternehmer sowie ehemaliger Geschäftsführer und Europapräsident von frog design.

Leben
Bekannt wurden seine Arbeiten für Apple, Sony, Fissler  oder NeXT.

Nach seiner Zeit als Chefdesigner und Geschäftsführer von frog design wurde er 1992 zum Unternehmer: mit dem Multi-Channel-Unternehmen via4 Design werden zahlreiche internationale Unternehmen in der Entwicklung ihrer Marken, in der Gestaltung der Produkte und in deren Kommunikation beraten.

Darüber hinaus ist Gerlach Professor an der Hochschule Pforzheim und leitet die Ausbildung zum Master of Arts in Creative Direction (MACD).

In den 2000er Jahren war Gerlach selbst Juror des red dot award. Er ist Mitglied im Vorstand des Deutschen Designer Verbands (DDV) und des Verbands Deutscher Industrie Designer (VDID).

Auszeichnungen
Gerlach wurde international mit über siebzig Design- und Innovationspreisen ausgezeichnet.

Veröffentlichung
 Gerlach, T. (1999). Was schweigt das bleibt oder auffallen um jeden Preis - Design und Nachhaltigkeit. In Henn, G., Schmidt-Bleek, F. (ed), Gestaltung des Unsichtbaren, Internationalen Forum für Gestaltung Ulm 1998, S. 22–24. ISBN 978-3870383138

Weblinks
 via4 Design
 Interview with Prof. Thomas Gerlach / Pforzheim University, Faculty of Design

Einzelnachweise

Industriedesigner
Werbeunternehmer
Unternehmer (20. Jahrhundert)
Unternehmer (21. Jahrhundert)
Unternehmer (Baden-Württemberg)
Hochschullehrer (Pforzheim)
Deutscher
Geboren im 20. Jahrhundert
Mann

Thomas Gerlach (Designer)


Agrilus duncani é uma espécie de escaravelho perfurador de madeira metálico da família Buprestidae. É conhecida a sua existência na América Central e América do Norte.

Referências

duncani
Coleópteros descritos em 1929

Agrilus duncani


Liang, known in historiography as the Western Liang (; 400–421), was a dynastic state of China listed as one of the Sixteen Kingdoms. The Western Liang was founded by the Li family of Han descent. The founder of the Tang dynasty, Li Yuan (Emperor Gaozu), traced his patrilineal ancestry to the Western Liang rulers, and traced the ancestry of the Western Liang rulers to Li Guang and Laozi in the paternal line. The ruling Li clan of the Western Liang was known as the Longxi Li lineage (隴西李氏).

Rulers of the Western Liang

Rulers family tree

See also
Dunhuang
Han Chinese
Jiuquan
Gansu
Liangzhou District
List of past Chinese ethnic groups
Sixteen Kingdoms
Wuwei, Gansu
Wu Hu

References

400 establishments
421 disestablishments
Dynasties of China
Former countries in Chinese history
4th-century establishments in China
5th-century disestablishments in China

Western Liang (Sixteen Kingdoms)


Super Freaky Girl é uma música da rapper, cantora e compositora nascida em Trinidad, Nicki Minaj. Foi lançada em 12 de agosto de 2022 pela Young Money Entertainment e Republic Records como o primeiro single solo de Minaj em três anos. Uma música otimista e atrevida, ela mostra com destaque o single de 1981 de Rick James, "Super Freak", enquanto Minaj canta sobre suas fantasias e empreendimentos sexuais, enquanto também se gaba de sua carreira. Recebeu comparações com a faixa de 2014 de Minaj "Anaconda", pois ambas as faixas apresentam samples clássicos e letras sexuais.

Após seu lançamento, a música quebrou o recorde do Spotify para a maior estreia de uma música solo de rap feminino. Com a estréia da música no número um na Billboard Hot 100, tornou-se a segunda música solo de hip hop por uma rapper a estrear no número um após o single de Lauryn Hill de 1998 "Doo Wop (That Thing)". Também marcou o terceiro single número um nos EUA da carreira de Minaj, bem como sua primeira música número um como artista solo. A música também liderou as paradas na Austrália e Nova Zelândia, tornando-se o primeiro single número um de Minaj em ambos os países. A música também alcançou o top dez em vários países, incluindo Canadá, Hungria, Irlanda, África do Sul e Reino Unido.

Uma versão estendida, chamada Roman Remix, foi lançada de surpresa em 18 de agosto de 2022; onde Minaj incorporar seu alter ego, Roman Zolanski . A música recebeu uma indicação ao MTV Video Music Award para Canção do Verão no VMA de 2022. A versão original da música foi incluída no primeiro álbum de grandes sucessos de Minaj, Queen Radio: Volume 1 (2022). Em 9 de setembro de 2022, um segundo remix intitulado "Queens Mix" foi lançado, apresentando várias rappers femininas, incluindo JT do City Girls, BIA, Katie Got Bandz, Akbar V e Maliibu Miitch .

Antecedentes e lançamento
Em 13 de julho de 2022, Minaj postou uma prévia de uma música intitulada "Freaky Girl" em sua mídia social. A conta oficial do Twitter de Rick James, de quem a música sampleia, respondeu ao trecho, chamando-a de "estrondosa". Minaj pediu aos fãs que escolhessem o título oficial da música, acabando por se decidir por "Super Freaky Girl", explicando que devido a questões legais não especificadas, ela não poderia usar "Freaky Girl" ou "Freak", o último tendo ganho o voto dos fãs na votação. Em 22 de julho, ela anunciou que a música seria lançada em 12 de agosto. Em 5 de agosto, ela revelou a capa da música. O trecho da música ganhou popularidade no TikTok e seu lançamento foi antecipado. A música estreou no Queen Radio programa que Minaj apresenta na plataforma Amp da Amazon em 11 de agosto.  Seu lançamento foi acompanhado por um lyric video cheio de emojis de berinjela e pêssego. "Super Freaky Girl" é a segunda vez que Minaj sampleou "Super Freak", depois de usá-la em "Dilly Dally", uma faixa de sua mixtape de 2007, Playtime Is Over.

A música marcou o primeiro lançamento solo de Minaj desde "Megatron" em 2019.  A música foi considerada como "de volta à forma" para Minaj depois que ela disse em fevereiro de 2022 no The Dana Cortez Show que se sentia desconfortável em lançar música vulgar enquanto estava grávida de seu filho, explicando que estava em um espaço diferente na época: "Minha gravadora queria que eu lançasse um single e tudo mais quando estava grávida, e eu não conseguia lançar uma música sobre buceta e pau. Eu não conseguiria lançar um disco com teor sexual enquanto meu filho estava crescendo no meu corpo".

Composição
"Super Freaky Girl" é uma música sensual,   apresentando o novo alter ego de Minaj, Nick James, em homenagem a Rick James.  A música mostra Minaj descrevendo seus encontros sexuais de maneira vívida,  enquanto "reitera seu status como um ícone do rap, bem como um símbolo de liberação sexual".  Uma música de baixo pesado, com samples proeminentes de "Super Freak" de Rick James (1981), particularmente o riff, e abre com os vocais a capella de James. Além disso, Minaj interpola seu remix de 2013 de "Boss Ass Bitch" do PTAF, enquanto também faz referência, entre outros, ao single "Make 'Em Say Uhh!" de Master P de 1998, aos protestos "take a knee" do ex-jogador da NFL Colin Kaepernick,  e tocando os nomes de Rihanna e ASAP Rocky, rimando "Get me Rocky A$AP, nigga, word to Rih".

A música foi fortemente comparada e descrita como uma continuação da música de 2014 de Minaj, "Anaconda".

Recepção e crítica
Shaad D'Souza, da Paper, chamou a música de "um retorno saltitante e obsceno ao pop-rap. Doido e viciante, você pode pensar nisso como 'Anaconda 2'". David Renshaw, do The Fader, elogiou Minaj por trazer "seu A-game para a música, cuspindo barras x-rated e lemas confiantes ('I got a princess face, a killer body, samurai mind'), tornando-a uma faixa irmã natural para 'Anaconda' ".  Jessica McKinney, da Complex listou a música entre os melhores lançamentos da semana, dizendo que em "Freaky Girl", Minaj é "confiante, sexy e sedutora, nos deixando querendo mais", enquanto a chama de "fluxo irresistível na música, como ela se orgulha de sua natureza esquisita e descreve vividamente seus encontros sexuais".  Claire Yotts, da Our Generation Music, disse: "A mulher de 39 anos e mãe de um filho ainda está matando o jogo, já que 'Super Freaky Girl' é um lembrete para todos porque ela é conhecida como a Rainha do Rap". Mitchell Peters, da Billboard disse que Minaj "se diverte reanimando o funk lascivo da faixa clássica com insinuações sexuais e um fluxo que sabe quando acelerar e quando realmente acertar uma piada".  Coleman Spilde, do The Daily Beast chamou a música de "horrível", escrevendo: "Dizer que a música não agrega nada de valor à carreira de Minaj é um eufemismo selvagem e vasto. As versos são planos, as piadas poderiam ter sido escritas por uma Nicki Minaj AI, e a amostra de Rick James está fazendo todo o trabalho pesado". Spilde também criticou Minaj por trabalhar com o co-produtor Dr. Luke, que enfrentou acusações de agressão sexual no passado.

Desempenho comercial

No mundo
Após seu lançamento, "Super Freaky Girl" teve a maior estreia de uma música solo de rap feminino na história do Spotify, conquistando mais de três milhões de streams. Teve também a maior estreia semanal de uma música solo de rap feminino no Spotify, com 18,5 milhões de streams. No iTunes dos EUA, Minaj ampliou seu recorde como a rapper com o maior número 1 na plataforma com 29 e se tornou a primeira rapper feminina a liderar as paradas europeias e mundiais do iTunes com uma música solo. Com o "Queen mix" alcançando então o número 1 no iTunes dos EUA, ela ampliou ainda mais seu recorde como a rapper que mais liderou na parada, com 30. Na Billboard Global 200, a música estreou no número cinco, simultaneamente levando a Minaj sua segunda entrada no top 10 da parada, bem como seu single mais bem colocado, superando o pico número 7 de "Do We Have a Problem?".

Videoclipe
Em 18 de agosto de 2022, Minaj liberou uma prévia do videoclipe oficial. Onde ela se mostra como uma dona de casa em um cenário semelhante a Alameda Wisteria, enquanto revela seus segredos "safados", vestindo longos cabelos rosa, sentada em cima do balcão da cozinha, empunhando uma faca sobre seu amante. Ela também abre uma gaveta cheia de acessórios safados. Em 1 de setembro de 2022, Minaj lançou oficialmente o videoclipe de Super Freaky Girl com Alexander Ludwig, estrelando como Ken personagem da Barbie.

Remixes
Em 18 de agosto de 2022, Minaj lançou uma versão estendida de "Super Freaky Girl", apelidada de "Roman Remix", com seu alter ego Roman Zolanski. Isso marcou o retorno do alter ego. A música é um minuto mais longa que a original e tem um final reestruturado, acrescentando um terceiro verso. Aron A. do HotNewHipHop chamou-o de um verso de "fogo em tempo duplo", enquanto Regina Cho, do Revolt, e Aaron Williams, do Uproxx também disseram que Minaj oferece um "verso de fogo rápido". Observando os elogios sobre a longevidade de sua carreira, Williams disse: "É uma afirmação especialmente oportuna, considerando que ela em breve será homenageada com um Michael Jackson Video Vanguard Award no próximo VMA de 2022". Minaj também menciona como uma mixtape antiga dela vendeu mais do que o álbum de alguém, provavelmente uma referência ao seu relançamento de 2021 de sua mixtape Beam Me Up Scotty de 2009, que estreou no número dois na Billboard 200.Ela também cita os seus companheiros de gravadora Lil Wayne e Drake.

Desempenho nas paradas musicais

Canções gravadas por Nicki Minaj
Canções de 2022
Singles de 2022
Canções compostas por Nicki Minaj
Canções compostas por Dr. Luke
Canções de hip hop
Singles lançados pela Republic Records
Canções de dirty rap

Super Freaky Girl


Le dura est une langue tibéto-birmane anciennement parlée au Népal.

Sources

Liens externes

Inventaire de langues
Langue au Népal

Dura (langue)


McKayla Rose Maroney (Aliso Viejo, California, SAD, 9. prosinca 1995.) - američka umjetnička gimnastičarka i pjevačica.

McKayla Maroney rođena je u Alisu Vieju u Kaliforniji 9. prosinca 1995. godine. Tijekom karijere osvojila je nekoliko zlatnih medalja. Bila je članica američke ženske gimnastičke reprezentacije, zvane "Fierce Five", na Ljetnim olimpijskim igrama u Londonu 2012. godine. Tada je osvojila zlatnu medalju u ekipnom višeboju, a srebrnu medalju u finalu preskoka. Nije bila zadovoljna 2. mjestom, pa je prilikom dodjele medalja, nastala fotografija, na kojoj pokazuje razočarenje i tugu, tako da su joj usne bile prema lijevoj strani lica. Fotografija je postala viralna i pojavila se u medijima širom svijeta kao internetski memi. Na prijemu kod tadašnjega američkoga predsjednika Baracka Obame u studenom 2012., zajedno su pozirali u tome stilu.

Osvojila je i zlatne medalje na Svjetskom prvenstvu 2011. i Svjetskom prvenstvu 2013. godine. Prva je američka gimnastičarka, koja je obranila zlato na Svjetskom prvenstvu u disciplini preskoka.

McKayla Maroney povukla se iz natjecateljske gimnastike 2016. godine, zbog zdravstvenih problema i operacija.

Izvor

Američki športaši
Olimpijski pobjednici u gimnastici
Svjetski prvaci u gimnastici
Gimnastičari

McKayla Maroney


{{Infobox Presse écrite
 | nom                      =
 | image                    = Eesti Ekspress logo.svg
 | légende                  = Logo de l | pays                     =
 | langue                   = Estonien
 | périodicité              = Hebdomadaire
 | format                   = Papier et digital
 | genre                    =
 | prix au numéro           =
 | diffusion                =  (papier),  (digital)
 | diffusion (date)         = 2020
 | date de fondation        =
 | ville                    = Tallinn
 | éditeur                  =
 | directeur de publication =
 | directeur de rédaction   =
 | propriétaire             =
 | rédacteur en chef        =
 | comité éditorial         =
 | ISSN                     = 1406-1104
 | ISSN électronique        =
 | OCLC                     =
 | site                     = ekspress.delfi.ee
 | zone de diffusion        = Estonie
}}
L'''''' est un hebdomadaire estonien. Fondé en 1989, il est le premier journal politiquement indépendant de la République socialiste soviétique d'Estonie pendant le contrôle soviétique du pays.

Histoire

La première édition date du .

Références

Liens externes

Presse écrite en Estonie
Presse écrite en estonien

Eesti Ekspress


Osmanlı'da avârız gelirlerinden bir başkasını da Zahire Baha adı verilen, nüzül ve sürsatta
olduğu gibi gerek askerin gerekse sancağa gelen görevlilerin ihtiyaçlarını karşılamak
üzere toplanan vergidir. Hayvanların yem ve yiyeceklerinin temini bakımından "arpa
baha" gibi, insanların her türlü gıda maddesini temini için "zahire baha" gibi vergiler
toplanmıştır.

Osmanlı Devleti'nde vergiler

Zahire Baha Vergisi


Frederik Sehested (født 20. februar 1645, død 1. august 1726) var en dansk officer og adelsmand og ejer af blandt andet Rydhave, Vinderup Hovgaard, Skodborghus Slot, Krogsgaard, Krabbesholm og Villestrup.

Frederik Sehested var søn af Malte Sehested og Margrethe Reedtz, og han var hofjunker fra 1669 samt kaptajn fra 1675, senere udnævnt til major. Han deltog som officer i Skånske Krig 1675-79. Sehested arvede flere af sine ejendomme ved sin mors død i 1693, idet han dog kom i besiddelse af Krogsgaard ved sit giftermål med Else Rothkirck omkring 1680 og Villestrup ved giftermålet med sin anden hustru, Birgitte Sophie, omkring 1706.

Frederik Sehested blev begravet i Viborg Domkirke, hvor der findes et epitafium for ham.

Referencer

Frederik
Godsejere fra Danmark
Officerer fra Danmark
Personer i Den Skånske Krig fra Danmark-Norge
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet

Frederik Sehested


Mahidpur (en hindi: महिदपुर) es una localidad de la India en el distrito de Ujjain, estado de Madhya Pradesh.

Geografía
Se encuentra a una altitud de 466  a 245 km de la capital estatal, Bhopal, en la zona horaria UTC +5:30.

Demografía

Según la estimación del año 2010 contaba con una población de 33 297 habitantes.

Referencias

Localidades de Madhya Pradesh

Mahidpur


An Gahnia insignis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Stanley Thatcher Blake. An Gahnia insignis in nahilalakip ha genus nga Gahnia, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Gahnia

Gahnia insignis


Tandbrasen (Dentex dentex) er en underart af havrudefamilien (latin: Sparidae).

Beskrivelse

Den voksne tandbras kan nå en længde på en meter og vægt op til 16 kg. Kroppen er oval og komprimeret.Den voksne er gråblå/rødgrå med lyseblå pletter, mens den unge tandbras har en lidt anderledes brunblå/grønlig-grå fremtoning med blå finner.

Tandbras har en lang rygfinne med stikkende ben, der kan foldes ned i en fure så den er gemt.

Tænderne er meget udviklede i hver kæbe. For at fange sit bytte har den fire stærke hjørnetænder og et tandsæt uden maletænder. Hjørnetænderne er ikke er farlige for mennesker.

Biologi
Tandbrasen er et rovdyr der spiser andre fisk, krabber, bløddyr og ikke mindst blæksprutter, som er det foretrukne bytte. Den jager ved at lægge sig på lur og angribe forbipasserende bytte. Den lever for sig selv det meste af året, men under reproduktion lever den i nogle uger i grupper, hvor fuldvoksne tandbraser forbliver sammen to til tre uger i foråret i det varmere vand nær overfladen. Hvad angår reproduktion er nogle unge hermafroditter, men når de vokser får de separate køn. Parringen med ekstern befrugtning finder sted nær kysten, og her ruger larverne tre dage efter lægningen.

Forekomst
Tandbrasen er almindeligt i Middelhavet, men ses også i Sortehavet og det østlige Atlanterhav; fra de britiske øer til Mauretanien, undertiden op til Senegal og De Kanariske Øer. Den lever i sandede eller stenede steder, fra blot nogle få meter og helt ned til 200 m, dog fortrinsvis på dybder mindre end 50m. Unge er selskabelige og bor i banker nær kysten, mens voksne er enegængere og har tendens til at være dybere.

Gastronomi
Tandbrasen er blevet testet med henblik på akvakultur og man ser gode muligheder for fremtiden. Tandbrasen er ofte forbrugt inden for den spanske gastronomi og er let at finde på markederne, hvor fisken også kan studeres nærmere i sine farver og anatomi. Den har relativt store og få ben som gør den nem at spise; også de unge fisk. Den er smagsneutral, i det mindste som ung fisk, og man skal endelig fylde den godt med citron og krydderier både udvendigt og indvendigt. Krydderier kan vælges alt efter hvad man foretrækker.

Referencer

Pigfinnefisk

Tandbrasen


إينازاوا مدينة تقع ضمن محافظة آيتشي في اليابان، تأسست في 11/1/1958، بلغ عدد تعداد سكانها في 1 يناير – 2008 حوالي 137475 مساحتها الإجمالية حوالي 79.3 كم2 لتصبح كثافة سكانها 1734 نسمة لكل كيلو متر مربع

معرض صور

مراجع

إنازاوا
مدن محافظة آيتشي

إنازاوا (آيتشي)


Marie Ejlersen (født 1892) var en dansk filmklipper og har medvirket i produktionen på mange gamle danske film.

Filmografi
 Cirkusrevyen 1936 - 1936
 Der var engang en Vicevært - 1937
 En fuldendt Gentleman - 1937
 Frk. Møllers Jubilæum - 1937
 Julia paa Glatis - 1938
 Alarm - 1938
 Blaavand melder Storm - 1938
 I Dag begynder Livet - 1939
 Nordhavets Mænd - 1939
 De tre maaske fire - 1939
 Genboerne - 1939
 En ganske almindelig Pige - 1940
 Familien Olsen - 1940
 En Desertør - 1940
 Pas paa Svinget i Solby - 1940
 Frøken Kirkemus - 1941
 Tag til Rønneby Kro - 1941
 Tror du jeg er født i Gaar! - 1941
 Niels Pind og hans Dreng - 1941
 Far skal giftes - 1941
 Søren Søndervold - 1942
 Afsporet - 1942
 Frøken Vildkat - 1942
 Jeg mødte en Morder - 1943
 Hans Onsdags-Veninde - 1943
 Det brændende Spørgsmaal - 1943
 Op med Humøret - 1943
 Ebberød Bank - 1943
 Det ender med Bryllup - 1943
 Frihed, Lighed og Louise - 1944
 Elly Petersen - 1944
 Teatertosset - 1944
 Bedstemor gaar amok - 1944
 De kloge og vi gale - 1945
 Affæren Birte - 1945
 De røde Enge - 1945
 Jeg elsker en anden - 1946
 Saa mødes vi hos Tove - 1946
 Hans store aften - 1946
 Jeg älsker dig, Karlsson! - 1947
 Lise kommer til Byen - 1947
 Familien Swedenhielm - 1947
 Hr. Petit - 1948
 Støt står den danske sømand - 1948
 Min kone er uskyldig - 1950
 De røde heste - 1950
 Mosekongen - 1950

Kilder

Eksterne henvisninger

Filmfolk fra Danmark

Marie Ejlersen


Flöcking ist der Name folgender Orte:

 Flöcking (Burgkirchen an der Alz), Ortsteil der Gemeinde Burgkirchen an der Alz, Landkreis Altötting, Bayern
 Flöcking (Gemeinde Ludersdorf-Wilfersdorf), Ortschaft und Katastralgemeinde von Ludersdorf-Wilfersdorf, Bezirk Weiz, Steiermark

Flöcking


أولاد منصر الشخار قرية تابعة إداريا إلى ولاية سيدي بوزيد وتقع على الطريق الوطنية 3، على بعد 78 كلم عن مدينة قفصة.

انظر أيضا
ولاية سيدي بوزيد

قرى ولاية سيدي بوزيد

أولاد منصر الشخار


Antonio J. Onieva, de nombre completo Antonio Juan Onieva Santamaría (Pamplona, 19 de agosto de 1886 - Madrid, mayo de 1977) fue un pedagogo, periodista y escritor español. Inicialmente seguidor de los postulados de la Institución Libre de Enseñanza, a partir de la guerra civil española, en que tomó partido por el bando sublevado, defendió los postulados reaccionarios del sistema educativo franquista.

Vida

Estudió Derecho y Magisterio y obtuvo el título de inspector de Primera Enseñanza en 1914, siendo destinado a Asturias, donde permaneció durante varios años. En 1923 se convirtió en el primer director del diario La Voz de Asturias, fundado en Oviedo por el empresario José Tartiere. Durante su etapa asturiana, también colaboró con el diario El Noroeste, fue presidente de la Asociación de Prensa de Oviedo y se afilió al Partido Reformista de Melquíades Álvarez.

Cercano a la Institución Libre de Enseñanza y muy interesado en las nuevas corrientes pedagógicas del momento, viajó por varias naciones europeas con la Junta para Ampliación de Estudios y divulgó las innovaciones educativas en conferencias dadas en varios ateneos de la región asturiana. Sin embargo, tras el estallido de la Guerra Civil, se alineó con el bando rebelde, a cuya causa ideológica contribuyó escribiendo artículos para publicaciones como Revista de Educación Hispánica o La Nueva Escuela Española.

Finalizada la guerra, se instaló en Madrid, ciudad en la que falleció en 1977. Fue presidente de la Sociedad Cervantina hasta poco antes de su fallecimiento.

En 1938 publicó el manual escolar Héroes, editado en Burgos, en el que hizo una defensa del autoritarismo:

Obra
Onieva fue un escritor prolífico que cultivó diversos géneros, aparte del periodístico: teatro, biografía, novela, libros de viajes, textos escolares, etc.

Algunos de sus títulos son

Biografías y obras históricas

 Legazpi: Lección de hombría para muchachos audaces (1944)
 Nueve millones (en colaboración con otros autores) (1944)
 César Borgia, su vida, su muerte y sus restos (Estudio biográfico y crítico) (1945)
 Hernán Cortés, Caudillo de un Imperio (1946)
 Bajeza y grandeza de Dostoiewski (1954)
 Los grandes exploradores conquistadores y colonizadores españoles (1957)
 Lucrecia Borgia. Leyenda y realidad (1957)
 El Gran Capitán. Ventura y desventura (1958)
 Velázquez (1949)
 Velázquez, su vida y su obra (1960)
 Goya (estudio biográfico y crítico) (1962)
 Miguel de Cervantes Saavedra (1963)
 Platón (1964)
 Unamuno / estudio y antología (1964)
 Pushkin (1969)
 Tolstoy a lo vivo (1972)

Novelas

 La eterna inquietud (1926)
 Un bravo (1942)
 Entre montañas (La novela de un maestro rural) (1922)
 Inquietud (1944)
 Un aventurero en Tánger (1962)

Guías turísticas

 Ciudades, paisajes y museos (1928)
 Guía de Asturias (1931)
 Las Joyas de arte de las galerías europeas (1934)
 101 cuadros, 101 maestros, 101 museos (1945)
 Guía turística de Marruecos (1947)
 Andalucía y Marruecos (1950)
 El Prado, sus cuadros y sus pintores (1952)
 Toledo (1958)
 Nueva Guía de Toledo (1953)
 La pintura española en el Museo del Prado (1956)
 Guía Completa del Museo del Prado (1961)
 Nueva Guía Completa del Museo del Prado (1959)
 La mitología en el museo del Prado (1972)

Referencias

Periodistas de España
Pensionados de la JAE
Residentes
Nacidos en Pamplona
Fallecidos en Madrid

Antonio J. Onieva


Halogy é um município da Hungria, situado no condado de Vas. Tem  de área e sua população em 2015 foi estimada em 255 habitantes.

Localidades de Vas (Hungria)

Halogy


Sümer Kral Listesi, Sümerli ve yabancı hanedanlıklardaki Sümer krallarını listeleyen Sümer dilinde yazılmış antik bir metindir. Daha sonra yazılan Babil kralları listesi ve Asur kralları listesi bu metne benzer.

Liste krallıkları ve krallarını hükümdarlık süreleri ile beraber listeler. Krallığın tanrılar tarafından verildiğine inanılırdı ve askeri zaferler ile bir şehirden diğerine geçebilirdi. Liste sadece bir kadın hükümdardan söz eder: Kug-Baba, meyhane-koruyucusu, sadece Kiş'in üçüncü hanedanlığında hesaba katılır.

Liste özellikle tufan öncesi mitolojik kralların uzun süren hükümdarlıkları ile başlar. Listedeki ilk isimlerin pek çoğunun daha sonra efsanevi figürlere dönüşen kişiler oldukları inkâr edilemez.

Listedeki ilk isim mevcut arkeolojik keşiflerle de varlığı onaylanmış olan ismi Gılgamış destanında da geçen Kiş kralı Enmebaragesi'dir. Gılgamış'ın kendisi de İlk Uruk Hanedanlığı döneminde MÖ 2600 dolaylarında yaşamış olan Uruk'un tarihi krallarından biridir.

Dikkat çekici şekilde bu listede Lagaş'ın rahip yöneticileri eksiktir. Listedeki diğer bir eski hükümdar Lagaş'ı işgal eden ve tarihi olarak da kabul edilen Lugal-Zage-Si'dir ve o da Akkadlı Sargon tarafından devrilmiştir.

Liste, eksiksiz kaynak yoksunluğuna rağmen, MÖ 3. binyılın Antik Doğu Kronolojisinin merkezini oluşturmaktadır. Hükümdarlık listelerinin hükümdarlık süreleri güvenilir bir şekilde benzer gitmesine rağmen, farklı şehirlerde yapılan bazı eklemeler listenin tam doğru halini yorumlamayı imkânsız hale getirmektedir. Bunu da hesaba katarak, pek çok tarih yakın zamanda revize edilmiştir ve genellikle eski yayınlardakinden çok daha eski zamanlara tarihlenmektedirler.

Bilinen en eski kitabelerin bazıları MÖ 3. binyıldan başlayan listeleri içermektedir; örneğin, Weld-Blundell Prism MÖ 2170'e tarihlenmiştir. Daha sonraki Babil ve Asur kral listeleri daha erken döneme ait listelere dayanmaktadır.

Erken dönem Hanedanlar I
Tufan öncesi krallar ya da MÖ 26'ncı yüzyıldan önceki krallar. Bu kralların hükümdarlık süreleri "sar" (1 sar 3600 yıllık dönemi kapsamaktadır) ve "ner" (bir ner 600 yıllık dönemi kapsamaktadır) birimleri ile ölçülmekteydi.

"Krallık cennetten indikten sonra, Kraliyet Eridu'daydı. Eridu'da, Alulim kral oldu; 28800 yıl boyunca hükmetti."

Erken dönem Hanedanlar II
MÖ 26'ncı yüzyıl dolayları. Güncel yazıtlarda bilinen pek çok hükümdar Kral Listesinde yoktur.

Kiş'in İlk Hanedanları

"Sel her yeri kapladıktan sonra, ve krallık cennetten geldikten sonra, Kraliyet Kiş'deydi."

Daha sonra Kiş yenildi ve Kraliyet E-ana tarafından alındı.

Uruk'un İlk Hanedanları

 E-ana'dan Mesh-ki-ang-gasher, Utu'nun oğlu: 324 yıl.
Mesh-ki-ang-gasher denize yürüdü ve gözden kayboldu.

 Enmerkar, Uruk'u inşa etti: 420 yıl
 Lugalbanda, çoban: 1200 yıl
 Dumuzid, balıkçı: 100 yıl. Kiş'den En-Me-Barage-Si'yi ele geçirdi.
 Gilgamesh, babası bir tür hayalet ve Kulaba'nın lordudur: 126 yıl.
 Ur-Nungal: 30 yıl
 Udul-Kalama: 15 yıl
 La-Ba'shum: 9 yıl
 En-Nun-Tarah-Ana: 8 yıl
 Mesh-He: 36 yıl
 Melem-Ana: 6 yıl
 Lugal-Kitun: 36 yıl

Daha sonra Uruk yenilgiye uğradı ve kraliyet Urim tarafından alındı.

Ur'un İlk Hanedanları
Yaklaşık MÖ 25. yüzyıl

Daha sonra Urim yenilgiye uğradı ve kraliyet Awan tarafından alındı.

Erken Dönem Hanedanları III
[Yazıtlardan çok iyi bilinmesine karşı, Lagaş'ın 1. dönem Hanedanlığı Kral Listesinde bulunmamaktadır.]

Awan hanedanları
 Awan'ın üç kralı, toplam 356 yıl hükmettiler.

Daha sonra Awan yenilgiye uğradı ve Kraliyet Kiş tarafından alındı.

Kiş'in İkinci Hanedanları
 Susuda: 201 yıl
 Dadasig: 81 yıl
 Mamagal, kayıkçı: 360 yıl
 Kalbum: 195 yıl
 Tuge: 360 yıl
 Men-Nuna: 180 yıl
 Enbi-Ishtar : 290 yıl
 Lugalngu: 360 yıl

Daha sonra Kiş yenilgiye uğradı ve kraliyet Hamazi tarafından alındı.

Hamazi
 Hadanish: 360 yıl

Daha sonra Hamazi yenilgiye uğradı ve kraliyet Unug tarafından alındı.

Uruk'ın İkinci Hanedanları
 En-Shakansha-Ana: 60 yıl
 Lugal-Ure (ya da Lugal-Kinishe-Dudu): 120 yıl
 Argandea: 7 yıl

Daha sonra Unug yenilgiye uğradı ve kraliyet Urim tarafından alındı.

Ur'un İkinci Hanedanları
 Nani: 120 yıl
 Mesh-Ki-Ang-Nanna: 48 yıl
 ? : 2 yıl

Daha sonra Urim yenilgiye uğradı ve kraliyet Adab tarafından alındı.

Mari
 Anbu: 30 yıl
 Anba: 17 yıl
 Bazi: 30 yıl
 Zizi: 20 yıl
 Limer, gudu rahip: 30 yıl
 Sharrum-Iter: 9 yıl

Daha sonra Mari yenilgiye uğradı ve kraliyet Kiş tarafından alındı.

Kiş'in Üçüncü Hanedanları
 Kug-Baba, kadın meyhane koruyucusu: 100 yıl
(Kral Listesindeki tek kadın)

Daha sonra Kiş yenilgiye uğradı ve kraliyet Akshak tarafından alındı.

Akshak
 Unzi: 30 yıl
 Undalulu: 6 yıl
 Urur: 6 yıl
 Puzur-Nirah: 20 yıl
 Ishu-Il: 24 yıl
 Shu-Sin: 7 yıl

Daha sonra Akshak yenilgiye uğradı ve kraliyet Kiş tarafından alındı.

Kiş'in Dördüncü Hanedanları
 Puzur-Sin: 25 yıl
 Ur-Zababa: 400 (6?) yıl
 Zimudar: 30 yıl
 Ussi-Watar: 7 yıl
 Eshtar-Muti: 11 yıl
 Ishme-Shamash: 11 yıl
 Shu-Ilishu: 15 yıl
 Nanniya, kuyumcu: 7 yıl.

Daha sonra Kiş yenilgiye uğradı ve kraliyet Unug tarafından alındı.

Uruk'un Üçüncü Hanedanları
 Lugal-Zage-Si: 25 yıl
(MÖ 2259–MÖ 2235 short chronology).

Akkad İmparatorluğu
 Sargon, babası bir bahçıvandı, Ur-Zababa'nın sakisiydi, Agade'nin ilk imparatorudur, Agade'yi inşa etmiştir: 40 yıl
 Rimush, Sargon'un en küçük oğlu: 9 yıl
 Man-Ishtushu, Sargon'un en büyük oğlu: 15 yıl
 Naram-Sin, Man-Ishtishu'nun oğlu: 56 yıl
 Shar-Kali-Sharri, Naram-Sin'in oğlu: 25 yıl
Daha sonra kral kim oldu? Kral kim?
 Igigi, Imi, Nanum, Ilulu: dördü birden sadece 3 yıl için hükümdarlık yaptı
 Dudu: 21 yıl
 Shu-turul, Dudu'nun oğlu: 15 yıl

Daha sonra Agade yenilgiye uğradı ve kraliyet Uruk tarafından alındı.

Uruk'un Dördüncü Hanedanları

 Ur-Ningin: 7 yıl
 Ur-Gigir: 6 yıl
 Kuda: 6 yıl
 Puzur-Ili: 5 yıl
 Ur-Utu (ya da Lugal-Melem): 25 yıl

Daha sonra Uruk yenilgiye uğradı ve kraliyet Gutium tarafından alındı.

Gutium dönemi

 Inkishush: 6 yıl
 Zarlagab: 6 yıl
 Shulme (ya da Yarlagash): 6 yıl
 Silulumesh (ya da Silulu): 6 yıl
 Inimabakesh (ya da Duga): 5 yıl
 Igeshaush (ya da Ilu-An): 6 yıl
 Yarlagab: 3 yıl
 Ibate: 3 yıl
 Yarla: 3 yıl
 Kurum: 1 yıl
 Apil-Kin: 3 yıl
 La-Erabum: 2 yıl
 Irarum: 2 yıl
 Ibranum: 1 yıl
 Hablum: 2 yıl
 Puzur-Sin: 7 yıl
 Yarlaganda: 7 yıl
 ? : 7 yıl
 Tiriga: 40 gün

Uruk
 Utu-hegal: çelişen tarihler vardır (427 yıl / 26 yıl / 7 yıl)

Ur'un Üçüncü Hanedanları
"Sümer Rönesansı"

 Ur-Nammu: 18 yıl
MÖ 2065 ile MÖ 2047 arasında.
 Shulgi: 46 yıl
MÖ 2047 ile MÖ 1999 arasında.
 Amar-Sin: 9 yıl
 Shu-Sin: 9 yıl
 Ibbi-Sin: 24 yıl

Daha sonra Urim yenilgiye uğradı. Kraliyet Isin tarafından alındı.

İsin Hanedanlığı
Aşağı Mezopotamya'daki bağımsız Amorite devletleri. Hükümdarlık MÖ 1730'da sona ermektedir.

 Ishbi-Erra: 33 yıl
 Shu-ilishu: 20 yıl
 Iddin-Dagan: 20 yıl
 Ishme-Dagan: 20 yıl
 Lipit-Eshtar: 11 yıl
 Ur-Ninurta (Ishkur'un oğlu, bolluk yıllarına hükmetti ve güzel bir hayat sürdü): 28 yıl
 Bur-Sin: 5 yıl
 Lipit-Enlil: 5 yıl
 Erra-Imitti: 8 yıl
 Enlil-Bani: 24 yıl
 Zambiya: 3 yıl
 Iter-Pisha: 4 yıl
 Ur-Dul-Kuga: 4 yıl
 Suen-magir: 11 yıl
 Damiq-ilicu: 23 yıl

Kraliyetin hüküm sürdüğü 11 şehir vardır. Toplam 134 kral 28876 + X yıl süresince hükmetmiştir.

Dış bağlantılar

 List of a wide selection of variant copies of the antediluvian part of the list
 The Sumerian king list: translation, as of July 28, 2002
 Another translation
 Vincente, Claudine-Adrienne, "The Tall Leilan Recension of the Sumerian King List", Zeitschrift für Assyriologie 50 (1995), 234–270
 Black, J.A., Cunningham, G., Fluckiger-Hawker, E, Robson, E., and Zólyomi, G., The Electronic Text Corpus of Sumerian Literature (https://web.archive.org/web/20081210062657/http://www-etcsl.orient.ox.ac.uk/), Oxford 1998.

Antik Irak
Irak listeleri
Hükümdar listeleri

Sümer Kral Listesi


Die Liste der denkmalgeschützten Objekte in Tomášov enthält die zwei nach slowakischen Denkmalschutzvorschriften geschützten Objekte in der Gemeinde Tomášov im Okres Senec.

Denkmäler

Legende

Einzelnachweise

!
Tomasov


An Panicum laevinode in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni John Lindley. An Panicum laevinode in nahilalakip ha genus nga Panicum, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Panicum

Panicum laevinode


Die Hong Kong Open 1987 im Badminton fanden vom 2. bis zum 5. April 1987 in Hongkong statt. Mit einem Preisgeld von 35.000 US-Dollar wurde das Turnier in Kategorie 1 der Grand-Prix-Wertung eingestuft.

Finalresultate

Referenzen
 World Badminton 15 (1987) (3), S. 40
http://eresources.nlb.gov.sg/newspapers/Digitised/Page/straitstimes19870405-1.1.25

World Badminton Grand Prix 1987
1987

Hong Kong Open 1987