Prezentul glosar conține termeni din domeniul hidrotehnicii.

A
 ablațiune - transportare a materialului erodat de către ape (și vânturi).
 absorbție - fenomen prin care un corp plutitor este tras sub apă, supt sau înghițit de apă.
 accident hidrotehnic - accident cauzat de funcționarea defectuoasă, avarierea sau distrugerea unei construcții hidrotehnice, având drept consecință eliberarea necontrolată a unei mari cantități de apă, ce duce la pierderi de vieți umane sau la efecte nefaste asupra mediului.
 aciditatea apei - cantitatea de acid din apă.
 acumulare nepermanentă - acumulare realizată prin bararea unui curs de apă sau ca incintă laterală îndiguită, având rol numai pentru atenuarea viiturilor.
 aducțiune - construcție hidrotehnică pentru aducerea apei de la priză la turbină, constând, în funcție de condițiile locale, fie din canale, descoperite sau acoperite, fie din tunele sau conducte.
 aerlift - dispozitiv pentru ridicarea apei, bazat pe diferența de greutate specifică între apă și emulsia de aer din apă.
 aerotanc - vezi bazin de nămol activat.
 afluent - curs de apă curgătoare secundară, considerată în raport cu apa curgătoare mai mare în care se varsă.
 afluență:
- curgere abundentă a unui lichid, apă curgătoare;
- acces al apei superficiale sau subterane într-un râu, lac sau mare.
 afuiere - eroziunea albiei unei ape curgătoare în aproprierea fundației unei construcții hidrotehnice.
 agest:
- (regionalism) aglomerare de bușteni, crengi etc. aduse de ape la cotul unui râu;
- loc la cotul unui râu unde se îngrămădesc bușteni, crengi etc. aduse de ape;
- buștean adus de ape.
 alcalin - (despre ape, izvoare) care conține (în soluție) o anumită cantitate de săruri de sodiu și potasiu.
 alimentare (a cursului de apă sau a apei stătătoare) - proces prin care cursul de apă sau apă stătătoare primesc noi volume de apă, fie din precipitații, fie din ape subterane.
 alimentare (cu apă) - totalitatea lucrărilor tehnice destinate captării, transportului și distribuției apei necesare unei localități, unei industrii, unei ferme agricole.
 altitudine medie (a unui bazin hidrografic) - caracteristică morfometrică a bazinului, reprezentând raportul dintre suma produselor altitudinilor medii și suprafețelor parțiale cuprinse între curbele de nivel și suprafața totală a bazinului.
 alogen, curs de apă ~ - curs de apă care străbate o regiune aridă, fără scurgere, cu un debit mare, adus dintr-o zonă situată în amonte.
 aluvionare - (proces de) depunere a materialelor transportate de râuri, în albia, în lunca sau în porțiunea de vărsare a acestora; acumulare fluviatilă.
 aluviune - depozit format din bolovani, pietriș, nisip, mâl etc, adus de apele curgătoare și depus pe fundul albiei, pe luncă sau la vărsare.
 ambranșament - ramificație secundară a unei conducte de canalizare.
 amenajare hidraulică - ansamblu de lucrări pentru prevenirea acțiunilor dăunătoare ale unui curs de apă și pentru valorificarea resurselor lui potențiale.
 amonte (în ~) - pe cursul superior al unui râu, spre izvor (în opoziție cu aval).
 ampriză - lățimea fâșiei de teren pe care se construiește un dig, baraj, canal.
 anafor - vârtej format de apă în lungul țărmurilor.
 anastomozat - (despre traseul unui curs de apă) ramificat în numeroase brațe care se despart mereu și iarăși se reunesc.
 anrocament - aglomerare de blocuri din piatră sau beton, de bolovani etc, care formează platforme de întărire, diguri etc.
 apă agresivă - apă care, datorită conținutului chimic, atacă metalele betoanelor utilizate în construcțiile submerse.
 apă curgătoare - apă care curge pe o albie înclinată și se varsă în altă apă mai mare; vezi și apă stătătoare.
 apă de alimentare - apa care provine dintr-o stație de tratare sau dintr-o captare de apă subterană și trece în rețeaua de alimentare.
 apă de canal - amestec de ape menajere cu ape pluviale scurse din perimetrul canalizat.
 apă de purjare - apa rezultată din operațiile de curățare a instalațiilor de impurități sau de reziduuri, evacuată sub un curent de apă sub presiune.
 apă degradată - apă în care se varsă dejecții sau ape reziduale, industriale ori menajere.
 apă de suprafață - apă care curge sau care stagnează la suprafața solului.
 apă dulce - apă care are în mod natural o slabă concentrație de săruri sau care este considerata aptă captării și tratării în vederea producerii apei potabile.
 apă dură -  apă care conține săruri peste limita admisă.
 apă epurată - apă din care au fost îndepărtate, prin procedee mecanice, chimice etc., substanțe dăunătoare antrenate în suspensie sau dizolvate.
 apă industrială - apă folosită într-un proces industrial, de regulă fără tratamente importante.
 apă menajeră - apa rezultată din activități casnice, evacuată, de regulă, în canalizare.
 apă plată - apă potabilă care nu conține dioxid de carbon și conține săruri sub 500 mg/litru.
 apă potabilă - apă utilizată în alimentația umană, având o serie de proprietăți fizico-chimice și organoleptice.
 apă reziduală - apă rezultată din procesele reziduale și activitățile menajere, care conține diferite elemente sau substanțe chimice nocive, microorganisme patogene (virusuri, bacterii).
 apă salmastră - apă marină, având conținutul de săruri intermediar între apă dulce și apă sărată.
 apă stătătoare - apă care se adună în depresiuni ale terenului (baltă, lac, mare); vezi și apă curgătoare.
 apă subterană - pânza freatică sau apa care există în cavitățile din interiorul Pământului.
 apeduct - construcție hidrotehnică folosită în scopul conducerii apei prin curgere liberă de la punctul de captare până la cel de utilizare (într-o așezare umană).
 ape mari - fază a scurgerii râurilor, cauzată de topirea zăpezilor și ploi suprapuse.
 ape uzate - apele folosite în procese industriale de producție sau în gospodăriile populației, poluate cu diferite substanțe, evacuate prin intermediul sistemului de canalizare în receptori naturali (râuri, lacuri, mări) sau pe diferite terenuri, cu sau fără epurare prealabilă.
 apometru - aparat pentru măsurarea volumului de apă scurs printr-o conductă sau canal.
 arierbec - partea din aval a unui picior de pod, având, de obicei, formă semicirculară sau ogivală, care împiedică formarea vârtejurilor și ușurează scurgerea apei; vezi și avanbec.
 aripă - fiecare dintre cele două ziduri de sprijin care pleacă de la portalul unui tunel și susțin taluzurile de la capete.
 arteră - conductă hidraulică principală de alimentare, prin care se transportă apa spre locul de consum.
 asanare - înlăturarea surplusului de ape în scopuri economice, de salubritate sau estetice prin lucrări hidrotehnice ample.
 aterisament - depozit de aluviuni transportate de ape și special în aval de lucrările de combatere a eroziunii.
 autocaptare - fenomen caracteristic regiunilor carstice, prin care un râu își captează propriile ape.
 autoepurație - proces de purificare naturală a apelor reziduale vărsate în ape de suprafață, prin acțiunea bacteriilor aerobe.
 autoetanșare - realizare a impermeabilității unui dig ca urmare a proprietăților materialelor de construcție.
 aval (în ~) - (în legătură cu o apă curgătoare, în opoziție cu amonte), mai aproape de vărsare; urmând cursul unei ape.
 avan(t)bec - parte a unui picior de pod situată către punctul de unde curge apa, amenajată special pentru a-l proteja împotriva presiunii apei și a corpurilor transportate de aceasta; vezi și arierbec.
 avanradă - lucrare care este executată cu scopul de a preveni afluirile și care este plasată în amonte față de o construcție hidraulică.

B
 bajoaier - perete lateral al unei ecluze; fiecare dintre cele două plutitoare laterale ale unui doc plutitor.
 baliză hidrografică - geamandură cu structură metalică deasupra flotorului, servind ca reper la lucrările hidrotehnice.
 baltă - porțiune largă din luncă, în care apa din inundare stagnează mult, uneori tot anul, cu lacuri temporare sau permanente, cu gârle, având o vegetație acvatică bogată și o faună specifică.
 banchetă:
- construcție accesorie a unui dig;
- porțiune orizontală, relativ îngustă, în formă de treaptă, amenajată în lungul unui terasament sau al unui taluz, pentru a-i spori stabilitatea.
 baraj:
- obstacol artificial ridicat pe cursul unei ape curgătoare pentru a ridica nivelul apei (pentru crearea unui lac de acumulare) sau a-i regulariza cursul; vezi și: stăvilar, zăgaz;
- obstacol transversal pe firul unei ape curgătoare, unei văi.
 baraj de terasament - baraj de mari dimensiuni, creat prin plasarea și compactarea unei movile semi-plastică din diferite compoziții de sol sau rocă.
 baraj gravitațional - baraj care reține apa folosind doar greutatea materialului și rezistența acestuia împotriva fundației pentru a se opune presiunii orizontale a apei care împinge împotriva acestuia.
 bară:
- prag de nisip situat sub apă, de obicei în fața gurii de vărsare a unui fluviu;
- val de mare care urcă o dată cu fluxul de la gura unui fluviu spre amonte.
 barbacană - deschidere într-o construcție hidrotehnică ce permite trecerea apei și reducerea presiunii hidrostatice.
 batardou - incintă construită în apă, în interiorul căreia, după evacuarea apei, se execută lucrări pentru fundații de poduri.
 batigraf - batimetru înregistrator.
 batigrafie - măsurare a adâncimii apei în mări și oceane.
 batigramă - diagramă care reprezintă fundul unei mări sau al unui ocean.
 batimetrie - ramură a hidrometriei care se ocupă cu măsurarea adâncimii apei din lacuri, râuri, mări și oceane.
 batimetru - aparat (tip ecosondă) pentru măsurarea adâncimii obiectelor aflate în apă.
 batireometru - instrument pentru înregistrarea direcției și vitezei curenților marini.
 batitermograf - aparat care înregistrează temperatura apei pînă la adincimea de 200 m.
 batometru - instrument pentru recoltarea probelor de aluviuni sau de apă de mare de la diferite adâncimi.
 bazin - rezervor deschis de dimensiuni mari, destinat colectării unui lichid în vederea utilizării ulterioare.
 bazin de acumulare - construcție naturală sau amenajată destinată acumulărilor de apă, pentru atenuarea amplitudinilor de debit.
 bazin de amestec - bazin în care se face amestecarea apei cu diverse substanțe în vederea îmbunătățirii calităților.
 bazin de decantare -  bazin care servește la limpezirea apei prin sedimentarea substanțelor aflate în suspensie (sinonim: bazin de sedimentare).
 bazin de fermentare - bazin care servește la fermentarea nămolului provenit din ape murdare, sub acțiunea bacteriilor anaerobe (sinonim: metatanc).
 bazin de flotație - bazin de beton armat în care se face curățirea apelor murdare prin metoda flotației.
 bazin de liniștire - construcție hidrotehnică destinată micșorării vitezelor unei mase de apă în mișcare, cum ar fi în cazul ieșirii apei din turbinele unei hidrocentrale.
 bazin de nămol activat - bazin în care se face epurarea biologică a apelor de canalizare (sinonim: aerotanc).
 bazin de retenție - bazin de capacitate mare, amenajat pe unele rețele de canalizare pentru a prelua temporar cantitățile de apă provenite din debite extraordinare (ploi torențiale, descărcări abundente de ape industriale etc.)
 bazin de sedimentare - vezi bazin de decantare.
 bazin disipator - vezi disipator de energie.
 băltos:
- (despre terenuri, locuri etc.) care este plin de bălți; ext. care este mlăștinos, mocirlos;
- (despre râuri) care formează bălți în urma deselor revărsări.
 belciug - lac în formă de semicerc, format pe bucla unui meandru părăsit.
 berbec hidraulic - mașină de ridicat apa; energia loviturilor de berbec permite ridicarea apei de la un rezervor la altul situat la înălțime mai mare.
 bief - porțiune dintr-un curs natural de apă sau dintr-un canal, limitată de două puncte carcateristice, de exemplu: bieful dintre două ecluze.
 bilanț hidrologic - calcul care exprimă raportul dintre cantitățile de apă intrate și cele ieșite de pe un teritoriu într-un anumit interval de timp.
 biodebit - cantitate de substanțe organice, bacterii etc. pe care apa în mișcare a unui râu le spală de pe fund și le transportă în interval de un an.
 biofiltru - instalație pentru purificarea apei poluate a canalelor cu ajutorul bacteriilor aerobe; filtru bacterian.
 blocaj - dig rudimentar format din îngrămădirea de pietre, bolovani, cărămizi etc.
 bonitarea apelor - determinarea valorii economice a unei ape, a unui lac etc.
 braț - ramificație a cursului principal al unei ape curgătoare.
 bulboană - adâncitură într-un râu, unde apa formează un vârtej.
 busc - prag amenajat în camera unei porți batante de ecluză, pe care se sprijină poarta când este închisă.

C
 cadastrul apelor - activitatea privind inventarierea, clasificarea, evidența și sinteza datelor referitoare la rețeaua hidrografică, resursele de apă, lucrările de gospodărire a apelor, inclusiv documentațiile tehnice reprezentate pe planșe.
 calibrare - restrângerea albiei variabilă a unui râu prin lucrări hidrotehnice.
 calitatea apei - totalitatea însușirilor organoleptice, fizice, chimice, biologice și bacteriologice ale apei.
 cameră de vizitare - încăpere subterană, închisă la partea superioară cu un capac, construită pentru a permite accesul de la suprafața terenului la o conductă subterană sau un canal subteran în vederea controlului sau a curățirii acestora.
 canal:
- construcție hidrotehnică în care lichidele (în special apa) se deplasează cu nivel liber.
- albie artificială care leagă între ele două mări, două fluvii, două râuri, un râu cu un lac etc. și care servește la navigație, irigații sau la construcții hidrotehnice;
- curs de apă îndiguit și drenat, cu scopul de a-l face navigabil, de a preveni inundațiile.
 canal amonte - vezi canal de aducțiune.
 canal colector - canal în cadrul unei rețele de canalizare, având rolul de a strânge apele din mai multe canale secundare.
 canal de aducțiune - canal care conduce apele de la punctul de captare la cel de folosire (sinonim: canal amonte).
 canal de desecare - canal destinat asanării unui teren mlăștinos.
 canal de fugă - canal care evacuează spre punctul de restituire (de exemplu, într-un râu) apele trecute prin turbinele unei centrale hidroelectrice.
 canal de irigație - canal în cadrul unui sistem de irigație, constituit din canal de alimentare, de distribuție și de evacuare.
 canalagiu - muncitor care lucrează la instalarea și la întreținerea canalizării.
 canalizare:
- totalitatea lucrărilor tehnice executate pentru colectarea și evacuarea apei întrebuințate, provenite din precipitații sau din instalații industriale;
- dotare a localităților, terenurilor, sistemelor tehnice cu canale de scurgere pentru evacuarea apelor uzate;
- îndreptare a apelor unui râu pe un canal, pe o albie artificială destinata navigației, irigării etc.
 canalizarea unui curs de apă - amenajare a unui curs de apă în vederea navigației și a apărării de inundații a terenurilor învecinate.
 canalizare menajeră:
- colectarea și evacuarea apelor uzate menajere de pe vatra localităților;
- rețea de conducte îngropate subteran pentru colectarea apei uzate menajere sau a apei uzate industriale și transportul acesteia către o stație de epurare.
 canalizare vacuumatică - canalizare menajeră care colectează și transportă apa uzată de la utilizatori la stația de epurare sau cămine de deversare în alte sisteme de canalizare, cu ajutorul presiunii negative generate în sistem de o stație de vacuum.
 canalizat -(despre cursul unor ape) îndreptat pe un canal (de navigație); (despre localități, căi de comunicație) prevăzut cu canale pentru transportul lichidelor.
 canalizație - canalizare; ansamblu de lucrări care permit curgerea unui curs de apă cu debit mic dintr-un canal.
 canal navigabil – canal amenajat astfel încât să permită circulația navelor.
 canton - unitate de supraveghere, întreținere și urmărire a lucrărilor din cadrul unui sistem de desecare, irigații, baraje etc.
 captare (sau captație) - ansamblu de amenajări, construcții și instalații necesare operației de colectare a apelor dintr-o încăpere, regiune etc, pentru a le folosi sau a le împiedica acțiunea nocivă.
 casa pompelor - încăpere (sau clădire) în care sunt montate pompele unei stații de pompare.
 castel de echilibru - construcție hidrotehnică în cadrul unei uzine hidroelectrice și care servește la limitarea suprapresiunilor în conducta forțată.
 castel de apă - rezervor plasat la înălțime, care asigură distribuția apei prin gravitație, în raport cu cerințele consumatorilor.
 cationit - substanță care are proprietatea de a schimba cationii proprii cu cationii din soluția cu care vine în contact și în care nu se dizolvă, folosită pentru tratarea apei în vederea dedurizării, deferizării etc.
 cationizare - procedeu de tratare chimică a apei cu ajutorul maselor filtrante cationice.
 cavitație - schimbarea stării de agregare a unui lichid în mișcare, fenomen care poate distruge turbinele, pompele sau galeriile sub presiune.
 cădere de apă - diferența dintre nivelul a două puncte din lungul unui curs de apă.
 călugăr - instalație hidrotehnică folosită pentru reglarea nivelului apei, pentru primenirea apei dintr-un iaz sau dintr-un heleșteu.
 cămin (de vizitare) - încăpere subterană, acoperită cu un capac, construită pe traseul unei conducte de apă sau al unui sistem de canalizare și care permite accesul din exterior, în vederea controlului și curățării.
 căptușeală - strat protector (din beton, piatră etc.) la taluzele canalelor, la galerii sau la puțurile hidrotehnice, executat pentru a împiedica prăbușirea terenului și acțiunea distructivă a apei sau pentru a reduce infiltrațiile.
 căsoaie - construcție alcătuită dintr-un schelet de stâlpi și grinzi de lemn sau de beton, umplut cu piatră sau cu pământ și care se execută pe malul sau în albia unui râu, ca lucrare de protecție a malurilor, ca picior de pod sau batardou de construcție.
 ceatal - porțiune de uscat, în formă de triunghi, care provoacă difluența fluvială.
 celochit - chit care servește la colmatarea rosturilor dintre plăcile și blocurile de beton, precum și la executarea de straturi hidroizolatoare.
 centrală hidroelectrică - vezi hidrocentrală.
 centrifugare (a apei) - separarea parțială, prin forța centrifugă, a apei conținute în nămolurile ce provin din apele reziduale.
 cerere de oxigen - cantitate de oxigen consumată într-un anumit interval de timp de o apă care se scurge prin canale, atunci când este supusă unui proces de purificare biologică.
 cheie limnimetrică - metodă grafică de determinare a debitelor râurilor în funcție de nivele.
 cisternă - rezervor (subteran) pentru înmagazinarea apei provenite din ploi sau din zăpezi.
 clapă - stavilă care se poate roti în jurul unei axe orizontale și care permite evacuarea apelor prin deversare.
 cleionaj - construcție alcătuită din împletituri de nuiele, folosită la consolidarea malurilor sau a taluzelor formațiunilor torențiale, ale cursurilor mici de apă etc.
 cloacă - canal subteran în care se adună dejecțiile dintr-un oraș.
 coadă - partea unde se îngustează un lac, un iaz etc.; loc pe unde se scurge apa dintr-un râu în heleșteu.
 cocoașă:
- vezi grind;
- stâncă peste care curge apa.
 coeficient de hidraulicitate - raportul dintre stocul de apă din perioada considerată și stocul mediu determinat pentru aceeași perioadă din an.
 coeficient de înmagazinare - volumul de apă care poate fi eliberat dintr-un strat acvifer printr-o secțiune unitară, la o scădere unitară a nivelului hidrostatic.
 coeficient de scurgere - raportul dintre cantitatea de apă provenită din precipitații și cea care se scurge pe o suprafață de teren, într-o unitate de timp.
 colmatare:
- fenomen de depunere a materialului transportat de apele curgătoare, având ca rezultat ridicarea treptată a fundului unui bazin, a unei porțiuni dintr-o albie etc.;
- astupare a porilor unui material poros prin introducerea unei materii coloidale în masa lui.
 coloană - masă cilindrică a unui fluid, închisă într-un tub sau țâșnind cu putere dintr-o conductă ori dintr-un rezervor.
 combaterea inundațiilor - ramură a gospodăririi apelor având drept obiect ansamblul de lucrări și de măsuri pentru prevenirea inundațiilor provocate de cursurile de apă.
 condiționarea nămolului - tratarea fizică și/sau chimică a nămolurilor pentru facilitarea deshidratării acestora.
 condiționarea termică a nămolurilor - încălzirea unui nămol, adesea realizată sub presiune, pentru a condiționa și facilita astfel deshidratarea printr-un procedeu static sau dinamic.
 conductă - piesă, ansamblu de piese sau construcție de formă tubulară destinată transportului fluidelor pe un anumit traseu (vezi și pipeline).
 conductă colectoare  - conductă care adună apele pluviale sau uzate de pe o platformă industrială, pentru a le deversa într-un receptor.
 conductă de aducțiune - conductă de transport al apei de la locul de captare, până în punctul de consum.
 conductă de aspirație - conductă situată înainte de o pompă și prin care se absoarbe apa dintr-o sursă.
 conductă de înaltă presiune - conductă de cădere hidraulică între bazinul de liniștire și turbinele hidrocentralei.
 conductă de noroi - conductă de transport hidraulic a cenușei industriale sub formă de noroi (transportul șlamurilor de la termocentrală spre haldele de depozitare).
 conductă de refulare - conductă care funcționează sub presiune și care transportă apa de la o pompă la un rezervor de distribuție sau direct la consumator.
 conductă forțată:
- conductă sub presiune într-o instalație hidroenergetică prin care se aduce apa de la castelul de apă la turbinele hidrocentralei;
- orice conductă în care apa circulă sub presiune.
 conductă magistrală - conductă principală a unei rețele hidraulice, a unei rețele pentru transportul și distribuția gazului natural sau a țițeiului.
 consolidarea malurilor - ansamblul de lucrări pentru mărirea stabilității și rezistenței malurilor cu fascine și bolovani sau gabioane.
 conul lui Imhoff - recipient conic gradat cu o capacitate de un litru, folosit pentru determinarea volumului de materii decantabile din apă.
 coptare - fenomen prin care un râu depășește cumpăna de ape și pătrunde în bazinul vecin, orientând decalajul în favoarea sa; pentru arterele care au fost, astfel, micșorate se folosește termenul "decoptare".
 corectarea cursurilor de apă - vezi regularizare.
 corectarea torenților - lucrare hidrotehnică destinată reducerii factorilor care provoacă fenomene torențiale (vezi și pereu).
 coronament - partea superioară, orizontală, a unui baraj, prevăzută de regulă cu balustrade (amonte, aval), trotuare și parte carosabilă.
 cota apei - distanța (diferența) pe verticală de la oglinda apei la un plan de referință absolut sau relativ.
 cota apelor - nivelul unei ape curgătoare.
 crepină:
- piesă folosită la filtrele rapide de la alimentările cu apă;
- denumire improprie pentru sorb.
 crib - construcție de lemn, de zidărie sau de metal, executată în albia unui râu și având drept scop protecția sorbului unei pompe care se alimentează în acel râu.
 cumpăna apelor - linia de despărțire a două bazine hidrografice.
 curbură batimetrică - linie care unește punctele de adâncime egală pe o batigramă.
 curgere - mișcarea unei ape curgătoare în direcția pantei (altă denumire: curs), vărsare a unui afluent în apa colectoare.
 curgere laminară - curgere a unui fluid care are loc prin deplasarea pe traiectorii paralele a straturilor componente.
 curgere turbulentă - stare de curgere a unui fluid în care dispare caracterul laminar al lamei de apă, predominând vârtejurile (sinonim: turbulență).
 curs - vezi curgere.

D
 debit - volumul de fluid care trece în unitatea de timp printr-o secțiune dată a unui curent.
 debit anual - cantitatea de apă ce se scurge, în medie, printr-o secțiune dată a unui râu, la nivelul unui an, sau în medie pe o perioadă multianuală.
 debit de diluție - debitul minim pe un curs de apă care asigură a diluare suficientă a apelor murdare, deversate de la așezări umane sau instalații industriale.
 debit de exploatare - debitul disponibil pentru prelevare și dare în consum, peste valoarea debitului de servitute ce trebuie asigurat în albia râului.
 debit de servitute - cantitatea minimă de apă care trebuie lăsată să se scurgă în unitatea de timp printr-o secțiune transversală a unui curs de apă pentru satisfacerea necesităților din aval.
 debit efectiv - debitul măsurat într-o secțiune a unei conducte de fluid (sinonim: debit practic).
 debit instalat - valoarea maximă a debitului unui curs de apă care poate fi folosit de turbinele unei instalații hidroelectrice.
 debit masic - masa de fluid care traversează o porțiune de canalizare, de conductă, pe unitatea de timp.
 debit maxim turbinabil - debitul maxim pe care îl poate utiliza o turbină în regim continuu de funcționare.
 debit practic - vezi debit efectiv.
 debit rezidual - debitul rămas în albia unui râu în avalul unei prize sau al unei derivații, indiferent de mărimea lui.
 debit specific - debitul corespunzător unei secțiuni-unitate (sinonim: debit unitar).
 debit unitar - vezi: debit specific.
 debit utilizabil - partea din debitul total disponibilă pentru producerea energiei electrice, după scăderea pierderilor inevitabile și volumelor de servitute prevăzute în avizul de gospodărirea apelor.
 debleu - săpătură executată sub cota naturală a unui teren pentru construirea unui canal pentru scurgerea apelor din precipitații; vezi și rambleu.
 decantare:
- depunerea particulelor transportate în suspensie de către un curs de apă;
- depunerea aluviunilor și altor produse plutitoare (substanțe petroliere) în decantoarele stațiilor de epurare.
 decantor - construcție hidrotehnică destinată îmbunătățirii calității apei (sau a altor substanțe lichide) prin reținerea corpurilor de dimensiuni foarte mici și în suspensie (nisipuri foarte fine, nămoluri, suspensii).
 decoptare - vezi coptare.
 dedurizarea apei - operație de înlăturare a durității apei (prezența calcarului) în vederea utilizării ei ca apă potabilă.
 defectarea barajului - tip catastrofal de defecțiune structurală caracterizată prin eliberarea bruscă, rapidă și necontrolată a apei captate sau probabilitatea unei astfel de eliberări necontrolate.
 deferizare - îndepărtarea excesului de fier din apele feruginoase spre a le face proprii consumului.
 defileu de captare - defileu creat în amonte de punctul de captare, prin adâncirea văii captate în concordanță cu noul nivel de bază, mai coborât, al râului captator.
 degazificare:
- îndepărtarea substanțelor volatile dintr-un lichid prin agitare, împroșcare etc.;
- îndepărtarea gazelor din noroiul de foraj pentru a-l refolosi.
 degradarea apelor - murdărirea apelor naturale prin scurgeri industriale reziduale sau menajere.
 degrosisor - sistem de filtre, alcătuit din pietriș mărunt, folosit într-o instalație de limpezire parțială a apei pentru reținerea impurităților de dimensiuni mari.
 demanganizare - îndepărtarea excesului de mangan din apă.
 denisipator - bazin, instalație, de separare a nisipului sau a aluviunilor de dimensiuni mijlocii (de la nisipuri fine la pietrișuri fine) la o priză de apă sau la o stație de epurare.
 densitatea rețelei hidrografice - raportul dintre lungimea rețelei hidrografice pe un anumit teritoriu și suprafața acestuia.
 derivat - (despre cursul unei ape) abătut din albia sa naturală.
 derivație - construcție hidrotehnică destinată să transporte apa captată (derivată) dintr-un râu la punctul de utilizare (vezi și aducție).
 desalinizare - eliminarea sărurilor din apă, în general în scopul potabilizării sau utilizării într-un procedeu industrial.
 descărcător de ape mari - dispozitiv în cadrul barajelor, centralelor sau canalelor artificiale, care împiedică creșterea nivelului apei peste o înălțime prestabilită.
 desecare - măsură de îmbunătățiri funciare care constă în eliminarea apei în exces de pe terenurile ce urmează a fi redate agriculturii.
 deshidratare a nămolurilor - procedeu care constă în reducerea, prin mijloace fizice, a concentrației de apă din nămolurile umede, în general condiționat de un agent coagulant.
 desnisipator - construcție hidrotehnică, prevăzută pentru reținerea nisipului din apa destinată folosințelor, spre a se preveni deteriorarea construcțiilor hidrotehnice și a turbinelor hidraulice.
 deversare - scurgerea surplusului de apă dintr-un râu, lac de acumulare sau dintr-un bazin lacustru; se realizează prin deversoare sau prin canale de deversare.
 deversor:
- instalație, de diverse forme, mărimi și poziții, așezată în calea unui râu, de regulă în corpul unui baraj sau lateral, pentru menținerea unui nivel (maxim de retenție) constant sau pentru efectuarea de măsurători asupra curentului de apă;
- deschizătură în partea superioară a unui perete care barează un curs de apă, făcută cu scopul de a asigura scurgerea surplusului.
 diafragmă - dispozitiv format dintr-o membrană cu un orificiu, introdus într-o conductă pentru a măsura viteza și debitul lichidului.
 difluență - împărțire a cursului unei ape curgătoare în două brațe, la vărsarea ei în altă apă curgătoare; vezi și ceatal.
 difuzor - porțiune dintr-o conductă a cărei secțiune transversală crește în sensul curgerii fluidului.
 dig - construcție cu secțiunea transversală trapezoidală, executată de-a lungul malului unui curs de apă, al unui lac sau al unei mări pentru dirijarea curentului apei și pentru protecția malurilor, uscatului de acțiunea apei și a curenților.
 direcția de curgere - linia de cea mai mare pantă pe care are loc curgerea apelor subterane și a celor de suprafață.
 disc de transparență - disc vopsit în alb, cu diametrul de 30 cm, folosit la determinarea transparenței apei.
 disipator de energie - element al unei construcții hidrotehnice, montat în aval, destinat să reducă viteza curenților de apă distructivi și să protejeze astfel barajul de acțiunea eroziunii regresive (sinonim: bazin disipator).
 disoluție - fenomen fizico-chimic care conduce la încărcarea apei din râuri și conducte, precum și a celei de infiltrare, cu un mineral solid (carbonat de calciu, gips, sare etc.), transformându-l în soluție.
 distribuitor:
- piesă, aparat sau dispozitiv care repartizează agentul motor într-o mașină termică, a apei la turbinele unei hidrocentrale etc.;
- ansamblu de conducte format din partea terminală a conductei forțate, împreună cu conductele scurte, ramificate din acesta către turbinele unei centrale hidroelectrice.
 dragare - operație de curățire a lacurilor de acumulare, utilizând o dragă refulantă.
 dragă - instalație plutitoare sau dispozitiv cu care se draghează; după principiul de funcționare sau aspect se deosebesc următoarele tipuri: aspiratoare, cu cupe, cu graifăr, cu lingură, de nămol, refulantă.
 dren:
- conductă îngropată sau amenajată la suprafața terenului, din tuburi de beton, ceramică etc. sau umplută cu un material filtrant, destinată să colecteze și să evacueze apa de infiltrație sau să coboare nivelul pânzei de apă subterană;
- strat de piatră spartă sau de pietriș care căptușește spatele unui zid de sprijin și destinat să colecteze apa de infiltrație.
 drenaj:
- ansamblu de drenuri executate în vederea desecării unui teren.
- acțiune de curgere a apelor pe un anumit teren;
- uscare a unui teren mlăștinos prin scurgerea excesului de apă din sol cu ajutorul unui dren.
 dren aspirant - strat de piatră spartă sau de pietriș așezat la spatele unui zid de sprijin sau deasupra unei bolți de pod sau de tunel, servind la aspirarea apei de infiltrație.
 dren colector - conductă subterană care colectează și evacuează apa de pe un teren apos.
 dren cu fascine - strat de fascine, așezat în loc de pietriș, pentru a absorbi apa.
 dren de captare - lucrare hidrotehnică efectuată prin săpare sau foraje orizontale într-un strat acvifer, cu rolul de a capta și a evacua gravitațional apa subterană.
 drept de folosință a apelor - dreptul recunoscut de lege oricărei persoane de a folosi resursele de apă.
 düker - conductă sub forma unui sifon inversat, destinată să asigure trecerea apelor pe sub ramblee, căi de comunicații terestre, canale etc.
 durata exploatării echipamentului - numărul de zile dintr-un an mediu, în care, debitul de apă al cursului respectiv este mai mare decât debitul echipamentelor unei hidrocentrale pe firul apei.
 duritatea apei - proprietate a apelor minerale imprimată de elementele chimice dizolvate și, în special, de compușii calciului și magneziului (bicarbonați, sulfați, cloruri); se exprimă în grade de duritate.

 E
 ecluză - construcție care face legătura între două porțiuni cu nivele diferite ale unui curs de apă navigabil; uneori este realizată pentru a permite trecerea navelor dintr-o porțiune a traseului cu nivelul de apă mai ridicat în altă porțiune cu nivelul de apă mai scăzut și invers.
 ecran de etanșare - element al unei construcții hidrotehnice de retenție (dig, baraj), destinat să oprească trecerea apelor de infiltrație.
 ejecție - fenomen care constă în antrenarea unor curenți de fluid, care se mișcă cu o anumită viteză, de către alți curenți alăturați, care se mișcă cu viteză mai mare.
 electrodializă - metodă utilizată în epurarea apelor, care constă în separarea ionilor dintr-o soluție sub acțiunea unui curent electric.
 element hidrologic - fiecare din mărimile care caracterizează starea unui obiect acvatic: nivelul, debitul, aluviunile, temperatura etc.
 emisar:
- apă care colectează apele murdare provenite de la întreprinderi, așezări umane etc., vărsându-le apoi într-o apă mai mare;
- curs de apă permanent care drenează surplusul de apă dintr-un bazin lacustru.
 energie hidraulică - capacitatea unui sistem fizic (apa) de a efectua un lucru mecanic în trecerea dintr-o stare dată în altă stare (curgere).
 epilimnion - strat de apă de la suprafața lacurilor, cu temperatură foarte variabilă de la un sezon la altul, bine luminat și bogat în oxigen.
 épiu - construcție de regularizare a traseului cursurilor de apă și care constă din elemente grele (blocuri de piatră, de beton etc.) care formează diguri, dispuse în albie, perpendicular pe direcția de curgere și cu unul din capete încastrat în mal.
 epurare - acțiune constând în eliminarea factorilor nocivi din apele uzate.
 epurare secundară - epurarea apelor uzate printr-un proces biologic cu decantare secundară sau printr-un alt procedeu care permite respectarea condițiilor prevăzute în normele tehnice.
 etiaj:
- nivel de referință al unui curs de apă, stabilit pe baza nivelurilor minime anuale pe o perioadă îndelungată de observație și în raport cu care se măsoară cotele apelor;
- nivelul cel mai scăzut al apelor unui râu, lac.
 eufotic - (despre stratul de apă) cuprins între suprafață și limita la care pătrund razele luminoase.
 explorare hidrogeologică - ansamblul lucrărilor de teren efectuate prin foraje și uneori prin lucrări miniere, în vederea stabilirii caracteristicilor hidrogeologice de detaliu ale unuia sau mai multor straturi acvifere.
 evacuator de zai - instalație (de tipul unei prisme metalice) pusă oblic peste un canal de aducțiune, pentru a dirija în timpul iernii formațiunile de îngheț (zai, sloiuri, zăpadă etc.) pe un canal lateral secundar (numit canal de zai) spre râu.

 F
 fascină lestată - strat de nuiele (fascine) lestat cu piatră de râu, în vederea stabilizării albiei, folosit la întărirea terasamentelor, la construirea digurilor sau a drumurilor, în regiunile mlăștinoase sau pentru alte lucrări, în scopul evitării eroziunii.
 fântână - groapă cilindrică sau pătrată, adesea cu pereții pietruiți sau cu ghizduri împrejur, săpată în pământ până la nivelul unui strat de apă și care servește la alimentarea cu apă potabilă; sinonim: puț.
 fântână arteziană - fântână din care apa țâșnește (în sus), ca urmare a presiunii realizate prin mijloace artificiale, cu scop decorativ.
 filtru - dispozitiv, aparat sau instalație care separă, cu ajutorul unui material filtrant, un fluid de particulele solide aflate în suspensie în masa acestuia.
 filtru bacterian - vezi biofiltru.
 filtru invers - element al unei construcții hidrotehnice destinat să reducă presiunea care ar putea dfi exercitată de apele infiltrate asupra unui element masiv (plăci, zid de sprijin etc.).
 filtru presă - dispozitiv de filtrare prin care apa este extrasă din nămol, care este presat și eliminat.
 firul apei - linia de pe suprafața unui curs de apă care unește punctele de viteză superficială maximă din toate secțiunile transversale ale acestuia.
 fluiditate:
- proprietatea unui corp (de regulă fluid) de a curge;
- inversul coeficientului de viscozitate dinamică.

 G
 gabion - coș paralelipipedic sau cilindric, confecționat dintr-o împletitură, care se umple cu piatră, pietriș și care servește la executarea unor lucrări hidrotehnice.
 galerie de aducție - construcție hidrotehnică de forma unui tunel, necesară aducerii unui debit de apă de la un punct de captare la un punct de utilizare.
 galerie de captare - galerie destinată captării apelor subterane, prevăzută cu orificii prin care apa pătrunde în aceasta.
 galerie de deviere - galerie destinată devierii apelor , pentru a feri de inundație un anumit spațiu.
 gâldan - porțiune dintr-o apă curgătoare, în care apa curge lin și albia prezintă o adâncitură, de obicei spălată în stâncă.
 gârlă - depresiune alungită (și sinuoasă) aflată în lunca unei ape curgătoare și care, acoperită de apă, leagă de obicei un râu de lacurile sau de bălțile din jurul acestuia.
 ghizd - perete făcut din bârne, piatră, tuburi etc. cu care se căptușește o fântână pe dinăuntru sau se împrejmuiește.
 gospodărirea apelor - disciplină tehnică având ca obiect interinfluența dintre om și apele din natură.
 grătar - dispozitiv folosit pentru a împiedica pătrunderea corpurilor străine în instalațiile hidrotehnice.
 grind - pietriș care formează mici insule într-o apă curgătoare; sinonim: cocoașă.
 gură de apă - vezi hidrant.

 H
 haít:
- iaz artificial creat prin colectarea, cu ajutorul unui baraj, a apelor de munte;
- barajul cu care se deschide sau se închide acest iaz pentru a da drumul plutelor; prin extensie, unda de apă care duce plutele (sinonim: opritoare).
 hartă hidrologică - hartă pe care sunt reprezentate repartiția proprietăților fizice și chimice și condițiile de zăcământ ale apelor subterane.
 hidrant - dispozitiv de închidere și de deschidere a apei care permite montarea furtunelor la o conductă (sinonim: gură de apă).
 hidraulică - disciplină care are ca subiect studiul legilor de echilibru și de mișcare a lichidelor, precum și aplicarea acestor legi în practică.
 hidrocentrală - centrală electrică în care generatoarele sunt antrenate de turbine hidraulice.
 hidrofor - instalație mecanică pentru ridicarea apei din conducte la o anumită înălțime.
 hidrofug - (despre un material) care nu permite pătrunderea umidității sau a apei.
 hidrograd - unitate de măsură a nivelului apelor curgătoare, egală cu a zecea parte din amplitudinea maximă.
 hidrograf - grafic care indică variația nivelului sau debitului unui curs de apă la un post hidrometric pe o anumită perioadă de timp.
 hidrografie:
- disciplină care se ocupă cu studiul apelor de suprafață dintr-o regiune.
- rețeaua de văi și ape curgătoare care alimentează un lac, râu, fluviu, o mare.
 hidrogramă - grafic care indică variația nivelului sau debitului unui curs de apă într-o anumită unitate de timp.
 hidrocentru - regiune geografică bogată în ape și în energie hidraulică.
 hidroizobată - curbă care unește punctele de pe suprafața unui teren în dreptul cărora adâncimea nivelului hidrostatic este constantă între două adâncimi convenționale.
 hidroizodinamă - curbă reprezentînd grafic suprafața de depresiune creată într-un strat acvifer sub acțiunea și în timpul drenării acestuia.
 hidroizopieză - linie care unește punctele cu același nivel hidrostatic la stratele acvifere cu nivel ascendent;
 hidroizotermă - linie care unește punctele cu aceeași temperatură a apei din rocile acvifere respective.
 hidrologie - disciplină care studiază proprietățile fizice, chimice și mecanice ale apelor de la suprafața scoarței terestre.
 hidrometrie - disciplină care studiază metodele tehnice pentru determinarea debitului unui curs de apă sau al unei conducte.
 hidrometru:
- aparat pentru măsurarea densității și a vitezei de curgere a lichidelor;
- manometru metalic cu care se măsoară nivelul unui curs de apă.
 hidromorfologie - ramură a hidrologiei care studiază formele și geneza albiilor apelor curgătoare sau stătătoare.
 hidromorfometrie - ramură a hidrografiei care se ocupă cu determinarea mărimilor care caracterizează dimensiunile și forma albiilor apelor.

 I
 iaz:
- canal descoperit prin care o parte din debitul unei ape curgătoare este abătută de la cursul normal pentru a pune în mișcare o moară, un joagăr etc.;
- bazin de apă amenajat pentru piscicultură.
 iezătură - baraj de pământ construit de-a curmezișul unei văi pentru strângerea apei și formarea iazurilor.
 infiltrație - pătrundere a apei în sol, datorită forței gravitației, forțelor capilare și, uneori, presiunii hidrostatice.
 interfluviu -  regiune cuprinsă între două văi vecine.
 izotahă - linie care unește punctele unui curs de apă, unde aceasta arată aceeași viteză.
 izvor - locul unde iese la suprafață apa unei pânze freatice.
 izvor artezian - izvor care țâșnește (cu presiune) din pământ, în mod natural sau prin foraj, dintr-o pânză de apă sub presiune.

 Î
 înălțime de siguranță - partea de înălțime dată digurilor, canalelor etc. peste cota nivelului apei, pentru acoperirea aproximațiilor făcute la stabilirea nivelurilor de calcul sau la calculul înălțimii (adâncimii) lucrărilor.
 înălțime piezometrică - înălțimea pe care trebuie să o aibă o coloană de lichid în repaus astfel încât să exercite la baza sa o presiune dată.
 înnisipare - depuneri de nisip prin sedimentare în anumite compartimente ale unei construcții sau instalații, de exemplu în fundul unui puț de apă sau unui rezervor.

 J
 jet - curent de fluid de dimensiuni transversale finite și neghidat lateral de pereți solizi.
 jetelă - dig exterior de apărare contra acțiunii apelor și a curenților marini, legat la unul dintre capete cu uscatul.

 L
 lac colmatat - lac care a dispărut în urma depunerilor nisipurilor, malurilor și a dezvoltării vegetației.
 lac de acumulare - lac (artificial) situat în amonte de o hidrocentrală, care constituie rezerva de apă necesară producerii energiei.
 limnimetru - vezi miră hidrometrică.
 limnologie - ramură a hidrologiei care se ocupă cu studiul lacurilor (naturale și artificiale).
 lovitură de berbec - creștere a presiunii unui lichid într-o conductă forțată, produsă prin închiderea bruscă a vanei.
 lucrare de apărare - construcție executată în scopul împiedicării degradării unei construcții aflată sub acțiunea apelor; exemple: șanțuri de gardă, gabioane, piloți, anrocamente.
 lucrări hidrotehnice - construcții executate pe cursurile de apă pentru regularizarea debitelor, prevenirea inundațiilor, stăvilirea apelor în scopul creării lacurilor de acumulare sau inundării unor zone de teren, precum și pentru a împiedica acțiunea apelor în anumite zone.

 M
 mască - (la baraje) ecran de etanșare.metatanc - vezi: bazin de fermentare.
 miră hidrometrică - riglă gradată, fixată în albia unui râu sau în chiuveta unui lac, pentru citirea variației nivelului apei (sinonim: limnimetru).
 mol - dig de piatră, construit spre larg, la intrarea într-un bazin portuar, pentru a micșora acțiunea valurilor sau pentru a forma cheiuri suplimentare.

 N
 nișă - adâncitură amenajată în pereții unei ecluze pentru a adăposti canaturile porților când acestea sunt deschise.
 nivel de bază - locul de vărsare, la terminal, al unei ape curgătoare în mare, lac sau alt râu.
 nivel hidrostatic - limita superioară până la care se ridică, prin capilaritate în rocile poroase, apa unei pânze de apă subterană liberă.
 nod hidroenergetic - centru geografic pe a cărui suprafață sunt așezate o centrală hidroelectrică și construcțiile hidrotehnice aferente.

 O
 obârșie - porțiunea de început a unei văi, unde se formeaza apa care o străbate.
 ogaș - vâlcel cu un curs de apă nepermanent.
 opritoare - vezi hait.
 osmoză inversă - procedeu de purificare a apei, care utilizează o membrană parțial permeabilă pentru a separa ionii, moleculele nedorite și particulele mai mari din apa potabilă.

 P
 pală - aripă în formă de lamă, aproximativ perpendiculară pe suprafața laterală a rotorului unei turbine sau al unei pompe, prin intermediul căreia se transmite mișcarea fluidului la arborele mașinii sau invers.
 parcan:
- îngrăditură de lemn pentru zăgăzuirea unei ape curgătoare;
- bârnă groasă folosită ca element de rezistență (la construirea digurilor, a podurilor etc.).
 percolare - curgerea lentă a apei în profunzime printr-un mediu granular permeabil.
 pod de gheață - strat continuu de gheață care acoperă în întregime suprafața unui râu sau a unui lac ca urmare a unei perioade îndelungate de temperatură scăzută a aerului.
 polder - teren inundabil în regim natural, recuperat prin lucrări de îndiguire și desecare.
 pompă centrifugă - aparat bazat pe efectul forței centrifuge și folosit la pomparea apei.
 post hidrometric - punct în care se efectuează observații și măsurători hidrologice.
 priză:
-  construcție hidrotehnică pentru captarea apei.
- dispozitiv prin care se extrage un fluid dintr-o conductă.
 punte - pod îngust (format adesea dintr-o scândură sau dintr-o bârnă) așezat peste un șanț, peste o râpă sau peste o apă curgătoare, care poate fi trecut numai cu piciorul
 puț - vezi fântână.
 puț absorbant - puț făcut în locuri impermeabile și necanalizate pentru a permite scurgerea apelor către un strat permeabil pentru a le absorbi.
 puț colector - puț în care se adună apele captate prin mai multe puțuri sau drenuri.

 R
 radier:
- căptușeală de beton, de bolovani sau de pavele, executată pe fundul albiei unei ape, între picioarele unui pod etc, pentru a împiedica eroziunea sau spălarea pământului de către apă și adâncirea albiei;
- canal prin care iese apa dintr-un baraj, construit pentru a regla debitul de apă necesar plutăritului;
- cantitate de beton sau de piatră așezată la baza unui tunel.
 rambleu - lucrare de terasamente pentru construirea unui dig, baraj, căi de comunicație sau canal; vezi și debleu.
 ramură - diviziune a unei ape curgătoare.
 redresor - dispozitiv care readuce în direcția inițială un curent de apă abătut de un obstacol oarecare.
 regularizare - modificarea albiei unei ape curgătoare pentru a avea un curs regulat (exemplu: regularizarea albiilor).
 renie - porțiune joasă și convexă din meandrul unei ape curgătoare, acoperită de nisipuri, aluviuni, vegetație.
 resurse de apă - totalitatea resurselor naturale de apă, utile în domenii ca: agricultură, industrie, uz casnic, agrement.
 rezervor - depresiune de teren amenajată spre a colecta apele de pe un anumit teritoriu, pentru a le folosi în scopuri tehnice (irigație, navigație, producere de forță etc.).
 rigolă - formă de eroziune în adâncime (până la 50 cm) a solului ca rezultat al acțiunii șuvoaielor de apă.
 rupere de pantă - construcție (de beton, zidărie de piatră sau de lemn) între două porțiuni vecine ale unui canal, pentru evitarea eroziunilor.

 S
 salinometru - aparat de măsurare a salinității apei.
 saltea de beton - căptușeala de protecție a albiei unei ape curgătoare, constând din plăci de beton.
 schelă - loc situat pe malul unei ape curgătoare, unde pot acosta plutele.
 sifon - dispozitiv în formă de S, de U sau de P montat la punctul de legare dintre un obiect de instalație sanitară și o conductă de canalizare, cu scopul de a opri, prin formarea unui dop de apă, trecerea gazelor din canal în instalație.
 scară de pești - construcție hidrotehnică executată în porțiunea de separație a două zone, cu nivel diferit, ale unui curs natural de apă, pentru a face posibilă trecerea peștilor din zona aval în zona amonte.
 scoc - mic canal din lemn, construit pentru transportul prin platou al buștenilor.
 secțiunea muiată a albiei - partea secțiunii transversale a albiei unui râu, ocupată de apă.
 sistem hidrotehnic - ansamblu de lucrări hidrotehnice, repartizate pe un teritoriu delimitat, legate funcțional și necesare în gospodărirea apelor, alimentarea cu apă, canalizare, epurarea apei.
 sondă - instrument cu ajutorul căruia se efectuează diferite observații hidrometrice ca măsurarea adâncimii unei ape, recoltarea de probe de pe fundul apelor etc.
 sorb:
- vârtej de apă cu un ochi adânc la mijloc;
- loc unde apa unui râu dispare de la suprafață, curgând în continuare printr-un curs subteran;
- piesă metalică perforată sau prevăzută cu sită care se montează la capătul introdus în lichid al conductei de aspirație a unei pompe pentru a împiedica pătrunderea impurităților.
 stație de epurare - ansamblul de construcții și instalații destinat epurării apelor uzate prin metode mecanice, mecano-chimice, biologice.
 stație de pompare - ansamblu de pompe și alte dispozitive auxiliare, destinat să pună în mișcare apa dintr-un bazin, lac, râu etc. către consumatori (irigații, uz casnic, uz industrial).
 stăvilar - construcție hidrotehnică amplasată pe canale sau cursuri de apă având rolul de reglare a debitelor vitezelor și nivelurilor; vezi și baraj.
 strat acvifer - strat sau complex de straturi permeabile ale căror goluri sînt umplute cu apă provenită de la suprafața pământului, prin infiltrații, și care, în condiții favorabile, se utilizează ca sursă de apă potabilă sau industrială.
 subtraversare - construcție hidrotehnică ce asigură trecerea unui curs de apă, canal, conductă pe sub un dig, cale de comunicație etc.
 supraimpunere - fenomen prin care un râu, după ce s-a adâncit încet în roci friabile, continuă să se adâncească în roci mai dure, păstrându-și direcția inițială.

 Ș
 șanț - săpătură lungă și îngustă făcută în pământ (și folosită la scurgerea apei)

 T
 tahimetru - aparat folosit pentru măsurarea vitezei curentului cursurilor de apă.
 timp de umplere al unei acumulări - timpul necesar pentru umplerea lacului de acumulare de la nivelul cel mai scăzut până la nivelul maxim admisibil, considerând un debit afluent egal cu debitul mediu și centrala hidroelectrică oprită.
 torent noroios -  alunecare de teren în care un torent de noroi și grohotiș din munți curge rapid la vale, comparabil din punct de vedere fizic cu o suspensie foarte groasă.
 tub din fontă ductilă - țeavă realizată din fontă și utilizată în special la transportul de apă.
 turbiditate - concentrație de particule solide în suspensie în apa râurilor și lacurilor.
 turbină hidraulică - dispozitiv energetic pentru valorificarea energiei cinetice a apelor
 turbulență - vezi curgere turbulentă.

 U
 UNESCO-IHE - institut internațional bazat pe știința apei, care a fost creat în anul 2003 sub egida UNESCO.

 V
 vărsare -  locul unde se unesc două cursuri de apă, unul fiind mai mare ca volum; vezi și confluență.
 vârtej:
- porțiune din masa unui lichid în care acesta, datorită unui obstacol ivit în cale, are o mișcare de rotație; turbion, bulboană, vâltoare;
- rotire a apei (sau a spumei) sub formă de cercuri repetate, în locul unde se cufundă cineva sau ceva.
 viaduct - construcție de piatră, de beton sau de metal care susține o cale de comunicație terestră, traversând o vale la mare înălțime.
 viitură:
- creștere bruscă a nivelului apei dintr-un râu (care poate duce la revărsarea acestuia);
- mâl, bolovani, pietriș, crengi etc. aduse de apele curgătoare când se revarsă.
 volum - masă de apă debitată de o fântână, de un izvor, un râu, un fluviu.

 Z
 zăgaz - baraj de mică înălțime executat în mod rudimentar.
 zătón:
- zăgaz făcut spre a abate sau a opri apa din cursul ei;
- lac lung și îngust pe țărmul mării, despărțit de mare numai printr-o limbă îngustă de pământ.
 zăpor:
- acumulare de sloiuri de gheață care se formează primăvara într-un punct al unui râu, îndeosebi la coturi sau pe secțiuni de curgere mai înguste, datorită căreia se produc creșteri de nivel și inundații;
- baraj executat pentru a permite pornirea plutelor sau funcționarea morilor de apă; apa oprită la baraj.
 zid de sprijin - element de construcție cu grosime relativ mică în raport cu celelalte dimensiuni, folosit pentru protecția taluzurilor și malurilor împotriva eroziunii, alunecărilor și prăbușirilor.
 zona amenajării - tronsonul cursului de apă situat între coada lacului de acumulare și sfârșitul zonei de adâncire sau punctul de restituție.
 zonă de protecție''' - sector de râu, protejat împotriva oricăror deversări de substanțe poluante, deoarece în aval există prize de captare a apei cu scopul de a alimenta populația cu apă potabilă.

Vezi și
 Glosar de geografie
 Glosar maritim
 Glosar de meteorologie
 Glosar de tehnică
 Listă de termeni utilizați în scufundare

Legături externe
  Garda Națională de Mediu: Dicționar
  RoWater.ro

Hidrotehnică

Glosar de hidrotehnică


جامعة تايوان الوطنية هي أول جامعة تأسست في تايوان وعلى مدى الخمسة وسبعين عامًا الماضية اضطرد نموها حتى أصبحت تضم 11 كلية، 54 قسمًا، 96 مدرسة دراسات عليا، والعديد من مراكز الأبحاث. وبلغ عدد طلابها أكثر من 30000 طالب، منهم نحو 17000 طالب في مرحلة الدراسة الجامعية الأولى و 13000 طالب في مرحلة الدراسات العليا. وتنتج مدارس الجامعة نحو 10000 ورقة بحث سنويًا. وتلعب المرافق التعليمية والبحثية الشاملة في الجامعة دورًا هامًا في تقدم تايوان. وتعتبر جامعة تايهوكو (تايبيه) إمبريال اليابانية التي أسست في عام 1928 سلفًا لجامعة تايوان الوطنية، حيث أنه بعد الحرب العالمية الثانية وعودة تايوان إلى السيادة الصينية أعادت حكومة تايوان (التابعة لجمهورية الصين) تنظيم جامعة تايهوكو لتصبح جامعة تايوان الوطنية وتتألف من ست كليات.

مراجع

وصلات خارجية
 موقع الجامعة الرسمي (باللغة الإنجليزية)

تأسيسات سنة 1928 في تايوان
جامعات وكليات في تايبيه
جامعة تايوان الوطنية
هيئات تعليمية أسست في 1928

جامعة تايوان الوطنية


Kjell Westö (født 6. august 1961 i Helsingfors) er en finlandssvensk forfatter.

Westö, der er uddannet i litteraturvidenskab og journalistik, debuterede i 1986 med digtsamlingen Tango orange. Et betydningsfuldt tema i forfatterskabet er den finske borgerkrig og de eftervirkninger, den har givet i det finske samfund. Westö er i de seneste år blevet tildelt en række litteraturpriser, heriblandt Samfundet De Nios store pris (2001) og Finlandia-prisen (2006), sidstnævnte for romanen Der hvor vi gik engang. I 2014 tildeltes han Nordisk Råds Litteraturpris for romanen Luftspejling 38.

Flere af hans romaner er oversat til dansk, alle af Jesper Klint Kistorp.

Romaner oversat til dansk
 Dragerne over Helsingfors (svensk: Drakarna över Helsingfors, 1996). Batzer & Co/Roskilde Bogcafé, 2018.
 Faren ved at være en Skrake (svensk: Vådan av att vara Skrake, 2000). Athene, 2003. . Revideret udgave: Det ulyksalige ved at være en Skrake. Batzer & Co, 2014.
 Lang (svensk: Lang, 2002). Athene, 2003.
 Der hvor vi gik engang (svensk: Där vi en gång gått, 2006). Batzer & Co/Roskilde Bogcafé, 2015.
 Luftspejling 38 (svensk: Hägring 38, 2013). Batzer & Co/Roskilde Bogcafé, 2014.
 Den svovlgule himmel (svensk: Den svavelgula himlen, 2017). Batzer & Co/Roskilde Bogcafé, 2017.
 Tritonus – en skærgårdsfortælling (svensk: Tritonus – En skärgårdsberättelse, 2020). Gutkind, 2020.

Noter

Eksterne henvisninger

 Kjell Westö på Litteratursiden.dk
 Kjell Westö på Forfatterweb.dk
 Forlaget Batzer & Co om Kjell Westö

Romanforfattere fra Finland
Finlandssvenske forfattere
Modtagere af Nordisk Råds Litteraturpris
Personer fra Helsinki

Kjell Westö


Altered Beast is a 1988 beat 'em up arcade video game developed and manufactured by Sega. The game is set in Ancient Greece and follows a player character chosen by Zeus to rescue his daughter Athena from the demonic ruler of the underworld, Neff. Through the use of power-ups, the player character can assume the form of different magical beasts (wolf, dragon, bear, tiger, and golden wolf). It was ported to several home video game consoles and home computers. It was the pack-in game for the Mega Drive when that system launched in 1988.

The game was developed by Makoto Uchida, who developed the game as his first project as a lead developer. Uchida and his team used the System 16 arcade system board for its graphical capabilities with sprites. Altered Beast was ported numerous times in addition to its Genesis conversion, including for the Master System by Sega and to several computer systems and video game consoles by various third parties.

Altered Beasts arcade release and its various ports have all received mixed reviews, mainly targeting the game's gameplay and graphics. The game has been re-released several times for various consoles and as part of video game compilations, and two sequels to the game have been developed.

Gameplay

Altered Beast is a side scrolling beat 'em up game with light platform elements. It has five levels and can be played by up to two players simultaneously. Combat takes place across five levels set in Ancient Greece and populated by aggressive undead creatures and monsters resembling those from Greek mythology. The demonic god Neff waits at the end of each level. Between each level are small animations giving the player glimpses of Athena's peril. Players can punch, kick and jump.

The game's premise is that Neff, ruler of the underworld, captures the goddess Athena. Angry, her father, the Olympian god Zeus, decides to choose a champion to save her. Respecting the bravery of Roman Centurions, Zeus resurrects one of them and empowers him as a champion. The game's player character is the resurrected Roman Centurion, given extra power by Zeus so they can battle Neff and his supernatural minions. In the original arcade game, the end credits include the revelation that the whole game actually depicted a staged film production.

Whenever a player defeats a white two-headed wolf, a Spirit Ball power-up appears. Each obtained Spirit Ball increases the player character's strength and size. Collecting three Spirit Balls allows the player character to transform into a powerful beast form, increasing their combat abilities before having to face Neff at the end of the level. The player character's beast forms include a weredragon, a werebear, a weretiger, a werewolf, or a golden werewolf. Each beast form grants its own abilities. The dragon can unleash lightning bolts and an electric barrier, the bear has a petrifying breath that turns enemies into stone, the tiger can throw fireballs in a zig-zag pattern, the wolf can throw direct, but weak fireballs and has a powerful thrust attack, while the golden werewolf has the same abilities as the wolf form but stronger. In the Famicom version of the game, available beast forms also include a shark, lion, and phoenix form.

Development
Altered Beast was developed by Makoto Uchida.  He took inspiration for the game from The Howling and the music video for the Michael Jackson song "Thriller", as well as movies by Ray Harryhausen, and chose the Greek setting for the powerful characters he had in mind. Uchida admitted that he struggled during production because it was his first game he developed, and so he leaned on his lead programmer to help create balance in the gameplay.

One of Uchida's goals was to create flashy visuals that would surprise players, so he asked his lead artist to focus just on the player character's transformation sequences for one month. Additionally, he and his team used the System 16 arcade system board for its ability to add great detail to large character sprites, as well as the visual effects it could provide, such as limbs flying off characters during combat. Uchida was not impressed by the initial concept art, so he worked with an artist to sketch out his specific ideas on character design. While the results of this were positive, Uchida's lead designer quit the team over this situation. Altered Beast includes Easter eggs that are references to other System 16 titles Alex Kidd: The Lost Stars and Shinobi, as a nod to members on Uchida's team that had worked on those titles previously.

There were planned features for the game that Uchida did not have the opportunity to implement, namely a pressure-sensitive button. Discussions took place but a deal could not be reached with the owner of the patent of the pressure-sensitive device over the small number to be ordered. The failure to secure the button meant that half of the planned character actions had to be removed. Uchida claims that the reduced complexity of the game caused by this caused players to tire of Altered Beast quickly. Despite this, Uchida was proud of the reactions he was getting from players during play testing.

Releases

Released in June 1988, Altered Beast arcade version proved to be more popular overseas than it did in Japan.  As a result of its popularity, it was selected to be ported and made the pack-in game for the Sega Genesis and Mega Drive in North America and Europe. Uchida was not involved directly with either the Genesis or the Master System port, though he did give some advice and noted he was not worried about the Genesis port because its hardware was based on the System 16 arcade system board he used.  He had hoped to implement the pressure-sensitive button for the Genesis port, but could not due to tight development time and the lack of the button in Genesis hardware. Because Altered Beast was not the pack-in game in Japan, Uchida did not get to see his game included with the console. By the time he went to the US three years later, all of the available consoles instead included Sonic the Hedgehog, which replaced Altered Beast in part over concerns the latter's themes of zombies and magic were not popular in the Bible Belt.

In addition to the Genesis and Master System, Altered Beast was ported to several platforms, including for PC Engine, PC Engine-CD, Famicom, Atari ST, Commodore 64, ZX Spectrum, Amstrad CPC, and Amiga. Several of the conversions for European systems were completed by Activision. Certain differences are seen between the several versions of the game. Some of them, like the Master System version, were missing levels. Others provided additional beasts to mutate into, such as a humanoid lion, shark, and phoenix forms seen in the Famicom version, ported by Asmik.

The Genesis version is included in the compilations Sega Smash Pack, Sega Genesis Collection, and Sonic's Ultimate Genesis Collection, with the latter two also including the arcade version as an unlockable game. The Wii's Virtual Console service, the Xbox 360's Xbox Live Arcade, and the PlayStation 3's PlayStation Network all received a version of the game. In 2017, Altered Beast was rereleased on iOS and Android as a part of the Sega Forever collection.  M2 released a 3D port for the Nintendo 3DS as a digital download on the Nintendo eShop. The game was also included as one of the pre-loaded games on the SEGA Genesis Mini. This game has also been released on the Nintendo Switch Online + Expansion Pack on December 16, 2021.

Reception

In Japan, Altered Beast was the second highest-grossing arcade game of the month in July 1988.

Upon its initial arcade release, Altered Beast received mixed reviews. Commodore User called it "a clever game, and well worth a few tens of anybody's money." Computer and Video Games criticized the game's plot as being unoriginal and the graphics as "large and clumsily drawn". Your Sinclair stated the game was "not recommended to those that are still living". By contrast, Crash called the graphics "nifty" and suggested that despite the repetitive plot, the gameplay is compelling. The Games Machine offered a positive review, stating that while the game is not highly visual like Out Run or Space Harrier, the gameplay makes the game worth a play.

The various ports of Altered Beast received more mixed reviews. The Games Machine gave the Mega Drive version a positive review on the faithful arcade conversion. In 1989, ACE praised the Mega Drive conversion as never having played better on any home system, and they rated it as the best Mega Drive game available at the time. Sega Power, however, criticized the same version for jerky gameplay and bad scrolling. The PC Engine CD conversion was panned by The Games Machine, which called the port "a disappointment" and suggested players who want to play the game try the Mega Drive version instead.

Julian Rignall of Computer and Video Games criticized the Master System version, stating that while he is a fan of the arcade version, the reduced graphics, slow gameplay of the port, and fussy collision detection are significant issues.  Contrary to their praise for the Mega Drive port, The Games Machine called the Master System version "a middling conversion of a nice coin-op".  Electronic Gaming Monthly was more positive, claiming the game "does a good job of capturing most of the familiar play mechanics of its arcade cousin."  Sega Pro called the Master System version "a shame, since the Mega Drive version was a great success." S: The Sega Magazine stated that there are better arcade conversions on the Master System and that Altered Beast, while having a passable soundtrack, suffers from poor animation and control issues.

Mega placed the game at #10 in their list of the 10 Worst Mega Drive Games of All Time. Its re-release for the Wii's Virtual Console was given a lukewarm reception by GameSpot and IGN, describing the game as merely decent with some nostalgic value. The Xbox Live Arcade re-release was even described by IGN as a "relic of the arcade heyday that just doesn't hold up today".

Legacy
Video game journalist Ken Horowitz stated that video gamers identify the "rise from your grave" opening from the game, whether they are fans of Sega's games or not. According to Horowitz, Altered Beast biggest attraction is its charm, which was reduced in the modifications to the game's Genesis port, and has called the game "one of the more memorable concepts Sega conceived." Uchida has expressed surprise over the sustained popularity around his arcade games, stating "When I occasionally visit videogame arcades in the US, I still see people playing my Altered Beast and Golden Axe games. It proves to me that, if the game is good, people will still pay good money to play it."

Sequels
Altered Beast has received two sequels. Altered Beast: Guardian of the Realms, developed by 3d6 Games and published by THQ, is a 2002 sequel for Game Boy Advance in the style of the original arcade game. It adds new features like power-ups and beast forms, as well as 15 levels. While the graphics are improved compared to the original game, the scrolling mechanic remains the same. A PlayStation 2 title known as Jūōki: Project Altered Beast in Japan and Altered Beast in Europe was released by Sega in 2005. It was planned for a North American release as well, but was later cancelled. Rather than serving as a sequel to the original game, the newer title features a more modern setting that is unconnected to the original game, with a darker and more violent tone. Uchida advised on the project, and stated, "We really couldn't steer away from the violence aspect. The American marketing side was cheering us on, so we did it as best we could." The 2005 Altered Beast received mixed reviews for its camera system and poor graphics.

In 2014, Sega announced a partnership with Evan Cholfin for film and TV projects based on their games. Altered Beast was announced as an animated project in 2016.

Popular culture
Altered Beast has been referenced in other media. In 1993, Matthew Sweet named his album Altered Beast after the game. Sweet told Spin magazine that the title meant "whatever is inside you that someday might explode, and maybe you don't know it's there", which he found similar to the game, where "you have to find these little power-up things, and when you eat them you become the Altered Beast, this other creature that's really powerful and violent". The character Neff, in his Rhino form as the boss of the game's final level, appeared in the 2012 Disney film Wreck-It Ralph, along with Sonic the Hedgehog villain Doctor Eggman.

The line "Rise from your grave" is in the intro of The Last Podcast on the Left.

Competition
Altered Beast is popular among competitive gamers. On October 31, 2019, ZeeGee_ of New York achieved the world record for fastest speedrun at 6 minutes 10 seconds on the Sega Genesis, while thu_ox placed second with 6 minutes 12 seconds on the Nintendo Wii. Apostle Studios achieved the world record of highest score with 6,621,500 on the Sega Genesis, while Samuel Clemens of California placed second with 1,008,300 points on July 19, 2022, on the PlayStation 4. , Guinness World Records does not recognize records of Altered Beast.

See also

 Bloody Roar, a 1997 series of 3D fighting games

Notes

References

External links

1988 video games
Amiga games
Amstrad CPC games
Android (operating system) games
Atari ST games
Commodore 64 games
Cooperative video games
DOS games
Game Boy Advance games
IOS games
Master System games
MSX games
Multiplayer and single-player video games
Nintendo 3DS eShop games
Nintendo Entertainment System games
Nintendo Switch Online games
Pack-in video games
PlayStation Network games
Sega arcade games
Sega beat 'em ups
Sega Games franchises
Sega Genesis games
Sega video games
Side-scrolling beat 'em ups
Tiger Electronics handheld games
TurboGrafx-16 games
Video games about shapeshifting
Werewolf video games
Video games based on Greek mythology
Video games scored by Alberto Jose González
Video games scored by David Lowe
Video games scored by Kenji Eno
Video games set in ancient Greece
Video games set in antiquity
Video games set in cemeteries
Virtual Console games
Xbox 360 games
Xbox 360 Live Arcade games
ZX Spectrum games
Video games developed in Japan

Altered Beast


Grupo Multimedios (registrada como Multimedios S.A. de C.V.), es un conglomerado mexicano de medios de comunicación, productora de material visual y de internet a través de sus distintas filiales. Es dueño del periódico Milenio Diario. También se ha desempeñado como proveedor de televisión por cable con su marca Cablevisión Monterrey.

Cadenas de radio

Grupo Multimedios tiene 3 grupo filiales con cadenas de radio nacionales e internacionales:
Multimedios Radio:  Hits FM  ,  La Caliente  y  La Lupe , además que cuenta con 37 estaciones de radio en 17 ciudades del país

Radio Triunfos S.A. De C.V. con La T Grande De Monterrey, etc, la cual es una filial de Multimedios Radio

Grupo Latino de Radiodifusión S.A. con :Besame 89.9 FM, La Caliente 90.7 FM y Los 40 104.3 FM En San José (Costa Rica) - Comprado a Grupo Prisa y Grupo Nación en noviembre de 2018

Y cuenta con Top Radio España en Madrid España - Comprado a Cadena Ibérica/Radio España en 2001

Cadenas de televisión
Grupo Multimedios produce varias cadenas televisión abierta y de paga.

Estaciones de televisión

Grupo Multimedios cuenta con una red de estaciones, dedicada principalmente a transmitir la cadena Multimedios Televisión en la República Mexicana y algunas ciudades de la Unión Americana. Algunas de estas estaciones no son propiedad de Grupo Multimedios, sino que están afiliadas a Multimedios Televisión.

Equipos deportivos
 Sultanes de Monterrey 50 %. Comprado en febrero del 2017

 Fuerza Regia 50%. Comprado en marzo del 2018

Bravos de León. Comprado en diciembre del 2018

Vinos y Licores

Bodegas de Sarria. Comprado en agosto del 2018

Inversiones Vitivinícolas. Comprado en agosto del 2018

Publicidad Exterior

 Grupo Pol
 Multigráfica

Inmobiliario
 Altea Desarrollo

Editorial
Milenio Diario
Revista Chic
Madreditorial
Revista Fama
Librotea
La Séptima Entrada

Referencias

GRUPO MULTIMEDIOS

Enlaces externos
https://grupomultimedios.com/

Empresas de Nuevo León
Multi
Productoras de televisión de México
Empresas de México

Grupo Multimedios


Le Rendille ou Gabbra est une race de dromadaire originaire du nord du Kenya.

Origine et distribution
Le Rendille est élevé par deux peuples nomades qui sont à l'origine de son nom : les Rendille et les Gabbra. On le trouve dans le comté de Marsabit, au nord du Kenya. Il est bien adapté à la région qui est semi-désertique et aride, proche du désert de Chalbi.

Description
C'est un dromadaire de petite taille, pesant en moyenne  et pouvant monter à  pour le mâle. Son pelage varie d'une couleur crème à un brun rouge. Certains individus peuvent être blanc ou gris clair. Sa taille tourne en moyenne à .

Élevage et production
Le Rendille est élevé pour deux raisons principales : le transport et la production laitière. Mais il peut également fournir de la viande, du sang, du cuir et la vente d'un animal permet d'obtenir une importante rentrée d'argent rapidement. Il occupe aussi des fonctions culturelles et sociales parmi les communautés l'élevant.

Le dromadaire a une place à part dans la société des Rendille ; pour eux, . Les dromadaires ont deux statuts : on trouve le chameau « personnel », qui appartient en propre à une personne (en général un mâle) et les chameaux « de prêt » (en anglais trust camel) qui sont en général des chamelles, et qui appartiennent au patriarche de la famille. Seuls les hommes peuvent posséder un dromadaire. Au décès du propriétaire, c'est son fils aîné qui hérite de l'ensemble du troupeau ; en l'absence de descendance directe, c'est le frère aîné qui en hérite. Ainsi, les animaux ne sont pas dispersés parmi d'autres membres plus jeunes de la famille. Seuls les animaux personnels peuvent être échangés et donnés comme on souhaite, sans restrictions. Lors d'un mariage, le marié offrira des dromadaires en dot aux parents de la mariée. Les animaux sont marqués au fer rouge et porte des marques à l'oreille (morceau coupé au couteau) selon le clan d'appartenance. Le troupeau est gardé par de jeunes garçons tandis que les jeunes filles ont la charge du petit bétail (chèvres et moutons à queue grasse). Quelques chamelles gardées près du campement sont traites par les femmes pour les besoins de la famille.

Les éleveurs distinguent plusieurs sous-types parmi les animaux en fonction de leur résistance à la sécheresse et à la quantité de lait produite. Un animal plus résistant à la sécheresse aura une production laitière moindre et inversement. Chez les Rendille, on trouve :

 Dabach : bon producteur en saison de pluie mais moins résistant en période de sécheresse, il demande plus d'eau et de nourriture ;
 Godan : moins productif que le Dabach, la chamelle a assez de lait pour son jeune et la famille, mais pas assez pour en vendre. Il résiste assez bien à la sécheresse ;
 Coitte : sa production est juste suffisante pour nourrir le chamelon en toute saison.

Chez les Gabbra, on trouve les Qorti, Mirgissa, Baku (le plus productif) et Ajun. L'éleveur ne cherchera pas à favoriser un type plus qu'un autre ; au contraire, il favorisera le mélange. Pour lui, il n'y a pas de « chameau idéal ».

Les animaux sont abreuvés tous les 10 à 14 jours. Le Rendille atteint sa maturité sexuelle tard. La chamelle peut avoir son premier petit vers 5-6 ans et fournira entre 1 et 3 litres de lait par jour pour une lactation durant un peu plus d'un an. Elle atteint en moyenne  sur cette période. Le chamelon pèse entre 25 et  à  la naissance. Les Rendille prélèvent aussi régulièrement du sang des dromadaires par saignée. Pour le transport, l'animal peut porter sans problème une centaine de kilos.

Notes et références

Bibliographie

Articles connexes

 Liste de races de chameaux et de dromadaires
Élevage camelin au Kenya

Liens externes

Race cameline originaire d'Afrique
Race animale originaire du Kenya
Statut FAO non menacée

Rendille (dromadaire)


Brwa Nouri (kurdă:بڕوا نوری; n. 23 ianuarie 1987) este un fotbalist profesional kurd-irakian  care joacă pentru Bali United pe post de mijlocaș.

Viața profesională

premier league club joacă în suedeză Östersund activat

Participanții internaționali

Referințe

Nașteri în 1987
Fotbaliști internaționali irakieni
Fotbaliști irakieni
Mijlocași
Fotbaliști iranieni
Fotbaliști suedezi

Brwa Nouri


La Farmacopea Europea (Ph. Eur., en inglés European Pharmacopoeia, EP) del Consejo de Europa es una farmacopea que incluye una amplia gama de principios activos y excipientes utilizados para preparar productos farmacéuticos en Europa. Está compuesta por más de 2.000 monografías generales y específicas, incluyendo diversas sustancias químicas, antibióticos, sustancias biológicas, vacunas para uso humano o veterinario; sueros inmunológicos, preparaciones de radiofármacos, fitoterápicos, preparados homeopáticos y reservas homeopáticas. También contiene formas de dosificación, monografías generales, materiales y recipientes, suturas, 268 métodos generales con esquemas o cromatogramas y la descripción de 2210 reactivos. Las monografías describen normas de calidad para todos los principales medicamentos utilizados en Europa. Todos los medicamentos que se venden en los 36 Estados miembros de la Farmacopea Europea deben cumplir con estos estándares de calidad para que los consumidores tengan la garantía de los productos obtenidos de las farmacias y otros proveedores legales.

La Farmacopea Europea es elaborada por la Dirección Europea de Calidad de los Medicamentos (EDQM) y forma parte del Consejo de Europa, con sede en Estrasburgo, Francia. Ha sido creada por el Convenio sobre la elaboración de una Farmacopea Europea a partir de 1964. A pesar de la farmacopea es a menudo considerada como uno de los acuerdos parciales del Consejo de Europa, no es, estrictamente hablando, un acuerdo parcial. Tiene un fundamento jurídico distinto de los demás, establecido mediante el resultado de un tratado. Los otros fueron establecidos por una "resolución legal", aprobada por el Comité de Ministros. Es publicada por el EDQM en inglés y francés, traducciones oficiales nacionales están disponibles en alemán y español (la versión en español se encuentra sólo en Internet).

Países miembros
Actualmente son 37 los miembros de la Comisión para la Farmacopea Europea (European Pharmacopoeia Commission): Alemania, Austria, Bélgica, Bosnia y Herzegovina, Bulgaria, Croacia, Chipre, Dinamarca, Eslovaquia, Eslovenia, España, Estonia, Finlandia, Francia, Grecia, Hungría, Irlanda, Islandia, Italia, Letonia, Lituania, Luxemburgo, Macedonia del Norte, Malta, Montenegro, Noruega, Países Bajos, Polonia, Portugal, Reino Unido, República Checa, Rumania, Serbia, Suecia, Suiza, Turquía, y la Unión Europea.
En estos países y la Unión Europea, la Farmacopea Europea es la farmacopea oficial. Pueden existir farmacopeas locales adicionales (por ejemplo, en el Reino Unido y Alemania). No todos estos países son Estados miembros de la Unión Europea.

El Convenio está abierto a la firma de todos los países europeos. Otros países pueden obtener el estatuto de observador.

Ediciones
Desde su 5 ª edición, la farmacopea se publica en dos volúmenes. El volumen 1 contiene los capítulos generales y monografías (por ejemplo, en las formas farmacéuticas, los métodos de análisis, reactivos), el volumen 2 contiene todas las monografías de sustancias. Durante la ejecución de la presente edición se han publicado varios suplementos. Las versiones electrónicas están disponibles (CD-ROM, memoria USB y la versión en línea).

 1a edición: publicada en 1967.
 2a edición: publicada en 1980.
 3a edición: publicada en 1997.
 4a edición: publicada en 2001, válida desde el 1 de enero de 2002.
 5a edición: publicada el 15 de junio de 2004, válida desde el 1 de enero de 2005.
 6a edición: publicada el 16 de julio de 2007, válida desde el 1 de enero de 2008.
 7a edición: publicada en julio de 2010, válida desde el 1 de enero de 2011.
 8a edición: publicada en julio de 2013, válida desde el 1 de enero de 2014.
 9a edición: publicada en julio de 2016, válida desde el 1 de enero de 2017.

Véase también
Farmacopea

Referencias

Enlaces externos

 Sitio oficial de la Farmacopea Europea

Farmacopeas
Consejo de Europa

de:Arzneibuch#Europäisches Arzneibuch

Farmacopea Europea


The Fédération Internationale de Roller Sports (FIRS; ) was the world governing body for roller sports, including skateboarding, rink hockey, inline hockey, inline speed skating, inline alpine, downhill, roller derby, roller freestyle, inline freestyle, aggressive inline skating, inline figure skating and artistic roller skating. It was established in April 1924 in Montreux, Switzerland by two Swiss sportsmen, Fred Renkewitz and Otto Myer, who had close connections to the International Olympic Committee.

The FIRS gathered more than 100 national federations, including countries from every continent and they are affiliated with the International Skating Union.

A proposal to dissolve the federation and merge with the International Skateboarding Federation to form a new body known as World Skate was ratified in September 2017. Since 2017 World Skate has organised the World Roller Games, comprising all the world roller sport disciplines as regulated by the World Skate international federation.

FIRS
The FIRS aimed to foster the Roller Sports movement and participation on a global scale. Its areas of responsibility were as follows:
 Administration and Regulations
 Organizing international competitions
 Developing the movement worldwide
 Promoting

The authority of FIRS was recognized by the following organizations:
 International Olympic Committee (IOC)
 General Association of International Sports Federations (GAISF)
 International World Games Association (IWGA)
 Pan American Sports Organization (PASO)

FIRS recognized the following continental confederations:
 Africa - African Confederation of Sports of Roller Skating (ACSRS)
 Europe - Confédération Européenne de Roller Skating (CERS)
 Asia - Confederation of Asia Roller Sports (CARS)
 Oceania - Oceania Confederation of Roller Sports (OCRS)
 The Americas - Confederación Panamericana de Roller Sports (CPRS)

Each continental confederation comprises or recognizes, in turn, various national governing bodies and associations.

Skating is considered to be one of the most complete physical exercises that exist and enjoys huge popularity on a world level. According to the latest estimations, there are more than 40 million habitual users of recreational skates throughout the world.

FIRS Roller Hockey Competitions

Club Competitions
Rink hockey World Club Championship
Roller Hockey Intercontinental Cup
National Teams Competitions

FIRS Roller Hockey World Cup
FIRS Women's Roller Hockey World Cup
FIRS Roller Hockey World Cup U-20

Disciplines and World Championships

 Men's Roller Derby World Cup and Women's Roller Derby World Cup organized by Blood & Thunder magazine, not FIRS.

See also

Association of IOC Recognised International Sports Federations

References

External links
 FIRS web site

Roller skating organizations
Sports organizations established in 1924
Roll


El Museo del Barro, oficialmente llamado Centro de Artes Visuales Museo del Barro, es un museo situado en las afueras de Asunción, capital de Paraguay.

Fue fundado en 1979 como una institución privada.Y también se lo conoce como el museo de la arcilla, porque gran parte de su colección son las piezas de arcilla y barro hechas por indígenas. El museo contiene piezas de cerámica precolombina y trabajos en madera, encajes y materiales de arte contemporáneos.

Es una institución de acceso libre y gratuito cuyo objetivo principal es poner a disposición diversas expresiones visuales del Paraguay e Iberoamericana, poniendo de manifiesto la diversidad cultural y étnica del país.

Historia
Algunos hitos vinculados a la historia del Museo son:

 En 1972: Olga Blinder y Carlos Colombino crean la Colección Circulante.
 En 1979: Se construye la primera edificación ubicado en el barrio Isla de Francia de Asunción. Ese año se crea el Museo del Barro.
 En 1980: Se abre el del Museo del Barro en San Lorenzo,bajo la iniciativa de Ysanne Gayet, Carlos Colombino y Osvaldo Salerno.
 En 1983: Se traslada el Museo del Barro a Asunción y aumenta su colección más allá de la cerámica, introduciendo platería, encajes, etcétera.
 En 1984: Se inaugura la Sala "Josefina Plá" que fue construido en 1979.
 En 1987: Se inicia el programa del Centro de Artes Visuales (CAV) en el barrio de Isla de Francia, que reunirá tres visiones del arte paraguayo: urbano, rural e indígena.
 En 1988: Se instala el Museo del Barro de forma permanente en el inmueble del Centro de artes visuales.
 En 1989: Se inaugura el pabellón del Museo Paraguayo de Arte Contemporáneo y se instituye la fundación "Carlos Colombino Lailla", que recibe el edificio y las diferentes colecciones.
 En 1992: Se construye el pabellón del Museo de Arte Indígena (MAI) con aportes de la Agencia Española de Cooperación Internacional (AECI).
 En 1993: Se clausura por dos años para restauración a causa de un tornado.
 En 1995: Se reabre el Museo renovado.
 En 1996: Se incorporan las salas especiales dedicadas a los pintores Ignacio Núñez Soler y Carlos Federico Reyes (Mita'i Churi) y el Gabinete "Florian Paucke".
 En 2004: Se incorpora el Gabinete del Cabichuí, dedicado a la colección de los xilograbados de los periódicos Cabichuí, El Centinela y Cacique Lambaré.

Arquitectura
El Museo del Barro se construyó en 1979, bajo el proyecto de Carlos Colombino en Isla de Francia. La primera sala conocida como: "Josefina Plá", fue inaugurada en 1984. A finales de los 80 y en los 90, se va ampliando edilicia-mente, incorporando la sala de arte indígena, las salas permanentes de las colecciones de cerámicas y talla popular y la sala de arte urbano.

"La suya es una intervención modernista en el paisaje cálido, húmedo, terroso a veces y otras veces verde intenso del ambiente paraguayo, traducida en líneas rectas netas, planos blancos o de colores vibrantes (hay un azul que se descubre aquí y allá). Introduce moderadas dosis de violencia rectilínea en ese paisaje, aunque rara vez presenta ángulos rectos. Diagonales, ángulos agudos, puntas que se elevan exentas de los muros, filos, aberturas trapezoidales, rajas altísimas, introducen algo de irracional, algo de desmesura expresiva en sus formas arquitectónicas que –dimensiones y color mediante- vibran en armonía con el entorno.""

Notas y referencias

Enlaces externos
 Centro de Artes Visuales Museo del Barro

Museos de Asunción
Museos de alfarería y cerámica

Museo del Barro


Hraničné este o comună slovacă, aflată în districtul Stará Ľubovňa din regiunea Prešov. Localitatea se află la , se întinde pe o suprafață de  și în 2017 număra 185 de locuitori.

Istoric
Localitatea Hraničné este atestată documentar din 1342.

Note

Legături externe

Localități din Slovacia

Hraničné


معيار الإنترنت  هي مواصفات معيارية وتقنية في هندسة شبكات الحاسوب (إس تي دي)، أو هو علم منهجي قابل للتطبيق على شبكة المعلومات. إن معايير الإنترنت تُصنع وتُنشر في اللجنة الخاصة لنظام الإنترنت.

نظرة عامة
معيار الإنترنت هو (طلب التعليق) () (آر إف سي).

(طلب التعليق) هو معيار أو جزء من معيار يبدأ كمسودة الإنترنت، ثم تاليًا (عادة بعد عدة تنقيحات) يقبل وينشر من قبل محرر (طلب التعليق) ويقترح معيارًا، لاحقًا (طلب التعليق) يعتبر معيارًا أوليًا. بشكل جماعي، هذه المراحل المعروفة بالمعايير تُتَابِعُ وتُتَعَقَّب، وتكون مُعرّفة في طلبات التعليقات 2026.

فقط اللجنة الخاصة لنظام الإنترنت وهي مجموعة تسيير هندسة الإنترنت يمكن أن تصادق على المعايير. إن القائمة الجازمة لمعايير الإنترنت مبقية في وثيقة معايير الإنترنت (إس تي دي 1) معايير نظام الإنترنت الرسمية.

عملية توحيد مقياس
يمر المعيار بثلاثة عمليات أو خطوات ضمن اللجنة الخاصة لنظام الإنترنت معايير أولية وأخيرا معايير الإنترنت. في المرحلة الأولى، المعيار يُقترح وبعد ذلك المنظمات تقرر ما إذا كان يمكن أن يُطبق هذا المعيار المقترح أم لا. بعد ثلاثة تطبيقات منفصلة، والمراجعة، وتصحيحات أكثر، يُجعل المعيار معيارًا أوليًا مصنوعاً. في المرحلة النهائية، يصبح الطلب الخاص للتعليقات معيارًا.

معيار مقترح
المعيار المقترح () مستقر عموما، تم حله باختيارات التصميم المعروفة، إذا إعتُقِد بأنه كان مفهوما بشكل جيد، استلم مراجعة جماعة هامة، ويظهر للتمتع باهتمام الجماعة الكافي لكي يعتبر شيئا ثمينا. على أية حال، توجد تجربة أخرى قد تؤدي إلى تغيير أو إعادة جر مستوية من المواصفات قبل أن يتقدم. عادة، لا تطبيق ولا تجربة شغالة مطلوبة.

معيار أولي
أي أنه المواصفات التي منها على الأقل يوجد اثنان: معيار مستقل وتطبيقات  وقد تم تطويرها من قواعد الترمز المختلفة، ولأي تجربة شغالة ناجحة كافية حصلت عليها، قد ترفع إلى المعيار الأولي (دي إس) مستوى.

معيار
هو المواصفات لأي تطبيق هام وتجربة شغالة ناجحة حصلا على قد يرفعان إلى مستوى معيار الإنترنت (إس تي دي). معيار الإنترنت، الذي يتم تسميته ببساطة باسم معيار، يتميز بدرجة عالية من النضج التقني ومن قبل الذي يزود النظام أو الخدمة المحددة منفعة هامة إلى جماعة الإنترنت.

كل معايير الإنترنت معطية عدد في سلسلة إس تي دي - الوثيقة الأولى في هذه السلسلة إس تي دي 1 يصف الوثائق الباقية في السلسلة، وله قائمة المعايير المقترحة.

انظر أيضا
 توحيد معياري

المصادر

 IETF هي منظمة معايير الإنترنت الأولى في العالم، وتتبع عمليات مفتوحة وموثقة جيداً لوضع هذه المعايير IETS
 "Internet Official Protocol Standards (STD 1)" (plain text). RFC Editor (May 2008). Retrieved on 2008-05-25.
 Huitema, C.; Postel, J.; Crocker, S. (April 1995). "Not All RFCs are Standards ()". The إنترنت Engineering Task Force. Retrieved on 2008-05-25. "[E]ach RFC has a status…: Informational, Experimental, or Standards Track (Proposed Standard, Draft Standard, Internet Standard), or Historic."

معايير الإنترنت

معيار الإنترنت


Surender Kumar (en ) est un joueur indien de hockey sur gazon, qui joue en tant que défenseur de l'équipe nationale indienne.

Il est né de Malkhan Singh et Neelam Devi le 23 novembre 1993. Il est originaire de Karnal, Haryana.

Il faisait partie de l'Inde qui a participé aux Jeux olympiques d'été de 2016 et Jeux olympiques d'été de 2020.

Voir aussi
 Inde aux Jeux olympiques d'été de 2016

Références

Liens externes

Surender Kumar sur Hockey India

Naissance en novembre 1993
Joueur indien de hockey sur gazon
Joueur de hockey sur gazon aux Jeux olympiques d'été de 2016
Joueur de hockey sur gazon aux Jeux olympiques d'été de 2020
Médaillé de bronze olympique indien
Naissance en Haryana

Surender Kumar


Raphael Dias Belloli (Porto Alegre, 14. prosinca 1996.), poznatiji po nadimku Raphinha, brazilski je nogometaš koji igra kao krilni napadač za španjolskog prvoligaša Barcelonu i brazilsku nogometnu reprezentaciju.

Izvori

Brazilski nogometaši
Nogometaši Vitória de Guimarãesa
Nogometaši Stade Rennaisa
Nogometaši Sporting Clube de Portugal
Nogometaši Leeds Uniteda
Nogometaši Barcelone
Aktivni nogometaši

Raphinha


Earl of Yarborough is a title in the Peerage of the United Kingdom. It was created in 1837 for Charles Anderson-Pelham, 2nd Baron Yarborough.

History
The Anderson-Pelham family descends from Francis Anderson of Manby, Lincolnshire. He married Mary, daughter of Charles Pelham of Brocklesby, Lincolnshire. Their grandson Charles Anderson assumed the additional surname of Pelham and represented Beverley and Lincolnshire in the House of Commons. In 1794 he was created Baron Yarborough, of Yarborough in the County of Lincoln, in the Peerage of Great Britain.

He was succeeded by his son, the second Baron. He sat as Member of Parliament for Great Grimsby and for Lincolnshire. Lord Yarborough married Henrietta Anne Maria Charlotte Bridgeman (d. 1813), daughter of John Simpson and Henrietta Francis, daughter of Sir Thomas Worsley, 6th Baronet, of Appuldurcombe (a title which became extinct in 1825; see Worsley baronets). Through this marriage Appuldurcombe House on the Isle of Wight, which had previously been in the Worsley family, came into the Anderson-Pelham family   (however, it was sold already in 1855). In 1837 Yarborough was created Baron Worsley, of Appuldurcombe on the Isle of Wight, and Earl of Yarborough, in the Peerage of the United Kingdom. He was succeeded by his son, the second Earl. He represented Newport, Isle of Wight, Lincolnshire and North Lincolnshire in Parliament and served as Lord Lieutenant of Lincolnshire. Lord Yarborough is also remembered for giving his name to the bridge term the "Yarborough hand". His son, the third Earl, was Member of Parliament for Great Grimsby.

On his early death the titles passed to his son, the fourth Earl. He held office in the second Conservative administration of Lord Salisbury as Captain of the Honourable Corps of Gentlemen-at-Arms from 1890 to 1892 and was also Lord Lieutenant of Lincolnshire. In 1905 he assumed by Royal licence for himself and issue the surname and arms of Pelham only in 1905. Lord Yarborough married Marcia Lane-Fox, daughter of Sackville George Lane-Fox, 15th Baron Darcy de Knayth and 12th Baron Conyers. The baronies of Darcy de Knayth and Conyers fell into abeyance on the latter's death in 1888. However, in 1892 the barony of Conyers was called out of abeyance in favour of Marcia, who became the thirteenth Baron Conyers in her own right. In 1903 the ancient barony of Fauconberg, which had been in abeyance since 1463, was also called out in her favour and she became the seventh Baroness Fauconberg as well.

Both Lord and Lady Yarborough were succeeded in their respective titles by their second but eldest surviving son, the fifth Earl. He had no sons and on his death in 1948 the baronies of Conyers and Fauconberg fell into abeyance between his two daughters Lady Diana Mary and Lady June Wendy; they remained so until the death of Lady June Wendy in 2012. He was succeeded in the other titles by his younger brother, the sixth Earl. As of 2009 the peerages are held by the latter's grandson, the eighth Earl, who succeeded his father in 1991.

Caistor Yarborough School in Caistor, Lincolnshire was named in memorial to John Edward Pelham, 7th Earl of Yarborough and is located less than a mile away from the Brocklesby House estate.  A number of public places, roads and buildings in Lincolnshire are named after the Yarborough title, particularly in Grimsby, where the family were particularly prominent political figures.  One of the most well known sites is the Yarborough Hotel, built in 1851 and now a pub owned by J. D. Wetherspoon.  There was also an area in Grimsby called Yarborough, until it was absorbed into the conurbation of Grimsby & Cleethorpes and there continues to be a Yarborough Estate in the town, which is currently undergoing extensive re-development.

Another member of this family was Sir Stephen Anderson, 1st Baronet, of Eyworth. He was the brother of Francis Anderson, grandfather of the first Baron Yarborough. Dudley Pelham, younger son of the first Earl, was a naval commander and politician.

The family crest has been adopted by HMS Brocklesby, which is named after the Brocklesby Hunt.

The Yarborough Monument on Bembridge Down commissioned by the Royal Yacht Squadron commemorates his life and is both a sea mark and the highest monument on the Isle of Wight at 75 ft.

The family seat is Brocklesby House, near Immingham, Lincolnshire.

Barons Yarborough (1794)
Charles Anderson-Pelham, 1st Baron Yarborough (1749–1823)
Charles Anderson-Pelham, 2nd Baron Yarborough (1781–1846) (created Earl of Yarborough in 1837)

Earls of Yarborough (1837)

Charles Anderson-Pelham, 1st Earl of Yarborough (1781–1846)
Charles Anderson Worsley Anderson-Pelham, 2nd Earl of Yarborough (1809–1862)
Charles Anderson-Pelham, 3rd Earl of Yarborough (1835–1875)
Charles Alfred Worsley Pelham, 4th Earl of Yarborough (1859–1936)
Sackville George Pelham, 5th Earl of Yarborough (1888–1948)
Marcus Herbert Pelham, 6th Earl of Yarborough (1893–1966)
John Edward Pelham, 7th Earl of Yarborough (1920–1991)
Charles John Pelham, 8th Earl of Yarborough (b. 1963)

The heir apparent is the present holder's son, George John Sackville Pelham, Lord Worsley (b. 1990).

See also
Baron Conyers
Baron Fauconberg
Anderson baronets of Eyworth
Worsley baronets, of Appuldurcombe
Charles Pelham, Lord Worsley (son of Charles Alfred Worsley Pelham, 4th Earl of Yarborough, killed in action in World War I)

Notes

References
Kidd, Charles, Williamson, David (editors). Debrett's Peerage and Baronetage (1990 edition). New York: St Martin's Press, 1990,

Anderson-Pelham family tree

Earldoms in the Peerage of the United Kingdom
Noble titles created in 1837
Noble titles created for UK MPs

Earl of Yarborough


Faustina Maratti, née à Rome vers  et morte dans cette même ville en  est une poétesse et peintre italienne du début du .

Biographie
Fille du célèbre peintre Carlo Maratta, et femme de Giambattista Felice Zappi, Faustina Maratti fut introduite par son mari, dans l'Académie d'Arcadie, sous le nom d'Aglauro Cidonia, et laissa trente-huit sonnets, dans lesquels le plus souvent elle fait allusion à ses malheurs. Le style semble calqué sur celui de Zappi, mais il a moins de facilité et de grâce. Les poésies des deux époux sont ordinairement réunies dans un même volume.

Voir aussi

Bibliographie

  ;
 .

Liens externes

Peintre italienne
Peintre italien du XVIIIe siècle
Membre de l'Académie d'Arcadie
Naissance à Rome
Décès à Rome

Faustina Maratti


Patlıcan kebabı çeşitli geleneklere göre hazırlanabilen bir Türk kebabıdır.

Patlıcan kebabı, sığır ve kuzu gibi ince doğranmış (kıyılmamış) etle sıra halinde katmanlanan patlıcan parçalarından oluşur. Şişe geçirilip ateşte pişirilebilir. fırında patlıcan kebabı bir tabakta şişle veya yuvarlak bir tavaya dizilmiş malzemelerle, karabiber gibi baharatlarla yapılabilir ve çiğ soğan ve yufka veya lavaş adı verilen yumuşak bir Türk ekmeği ile yenebilir. Şanlıurfa ve Güney Türkiye'nin diğer bölgelerinde, insanlar geleneksel olarak evde arta kalan patlıcan ve tavuk etinden bir tepsi patlıcan kebabı hazırlar, sonra odun ateşinde pişmek üzere yerel bir fırına götürürdü.

Kaynakça

Dış bağlantılar

Türk mutfağındaki et yemekleri
Kebap

Patlıcan kebabı