Michelle Gilliam Phillips (born Holly Michelle Gilliam; June 4, 1944) is an American singer and actress. She rose to fame as a vocalist in the musical quartet The Mamas & the Papas in the mid-1960s. Her voice was described by Time magazine as the "purest soprano in pop music". She later established a successful career as an actress in film and television beginning in the 1970s.

A native of Long Beach, California, she spent her early life in Los Angeles and Mexico City, raised by her widowed father. While working as a model in San Francisco, she met and married John Phillips in 1962 and went on to co-found the vocal group The Mamas & the Papas in 1965. The band rose to fame with their popular singles "California Dreamin'" and "Creeque Alley", both of which she co-wrote. They released five studio albums before their dissolution in 1970. With John Phillips, she gave birth to a daughter, singer Chynna Phillips. Michelle Phillips is the last surviving member of the band.

After the breakup of The Mamas & the Papas and her divorce from John Phillips, she transitioned into acting, appearing in a supporting part in The Last Movie (1971) before being cast as Billie Frechette in the critically acclaimed crime biopic Dillinger (1973), for which she was nominated for a Golden Globe Award for Most Promising Newcomer. In 1974, she had lead roles in two television films: the crime feature The Death Squad, and the teen drama The California Kid, in the latter of which she starred opposite Martin Sheen. She went on to appear in a number of films throughout the remainder of the 1970s, including Ken Russell's Valentino (1977), playing Natacha Rambova, and the thriller Bloodline (1979). She released her only solo album, Victim of Romance, in 1977.

Phillips's first film of the 1980s was the comedy The Man with Bogart's Face (1980). The next year she co-starred with Tom Skerritt in the nature-themed horror Savage Harvest (1981), followed by the television films Secrets of a Married Man (1984) and The Covenant (1985). In 1987, she joined the series Knots Landing, portraying Anne Matheson, the mother of Paige Matheson (portrayed by Nicollette Sheridan) until the series' 1993 conclusion.

She later had supporting roles in the comedy film Let It Ride (1989) and the psychological thriller Scissors (1991). In 1998, she was inducted into the Rock and Roll Hall of Fame as a member of the Mamas & the Papas. Phillips appeared in independent films in the 2000s, with supporting parts in Jane White Is Sick and Twisted (2002) and Kids in America (2005) and had recurring guest roles in the television series That's Life (2001–2002) and 7th Heaven (2001–2004).

Early life
Phillips was born Holly Michelle Gilliam on June 4, 1944, in Long Beach, California, the second child of Joyce Leone (née Poole), a Canadian-born accountant, and Gardner Burnett Gilliam, a merchant mariner from San Diego. She had one older sister, Russell Ann. Phillips's paternal grandfather, Marcus Gilliam, was from Walla Walla, Washington, and worked as a miner and hotelier in Erie, British Columbia. Gilliam County, Oregon, takes its name from her paternal ancestors. Her mother suffered heart problems stemming from a childhood bout with rheumatic fever, including subacute endocarditis, and died of a related brain hemorrhage when Phillips was five years old. Reflecting on her mother's illness, Phillips said: "They knew it was only a matter of time ... She would lie on the couch in the evenings, listening as my father read to her. One night, after my sister and I had been put to bed, my mother just raised her head, fell unconscious on the couch, and that was it."

Following his wife's death, Phillips's father, wanting a change of scenery, relocated the family to Buffalo, New York, where they lived for nine months while he worked as a bartender. They subsequently returned to California, settling in Pasadena. In June 1951, two days after Phillips's seventh birthday, the family relocated again to Mexico City, where her father had enrolled to study sociology on the GI Bill at Mexico City College. Phillips spent the following six years in Mexico, where she attended public schools and became fluent in Spanish. Throughout her childhood, Spanish remained Phillips's primary written language, though she later learned to write in English. She resided with her father and sister in the Roma Sur district of Cuauhtémoc. Phillips recalled that she and her sister's experiences living in a different culture "helped us get over my mother's death, and instead of grieving, we became very strong, independent, and free."

At the age of 13, Phillips returned to the United States with her father and sister, settling again in Los Angeles. There, she became a childhood friend of Sue Lyon. Phillips attended several high schools in Los Angeles, including Alexander Hamilton High School and Marshall High School. While a student, Phillips played several sports and studied piano, guitar, and cello. During her sophomore year, after being caught skipping classes and subsequently forging absence permission slips, Phillips was expelled from Marshall High School and transferred to Eagle Rock High School.

In mid-1961, at age 17, Phillips relocated to San Francisco to live with her friend Tamar Hodel and began working as a model. She appeared in a billboard advertisement for Lucky Lager beer and in print ads for Cole bathing suits. Phillips quickly became immersed in San Francisco's countercultural music scene and nightlife, recalling: "Tamar and I loved going out and showing off. We had a friend, Eddie, Tamar's hairdresser, who was a flaming homosexual and proud of it. Remember that this was early for gays to be obvious. Eddie was the first I knew and loved who was blatant. He loved to do our hair and make my face up and dress me ... We didn't always have a lot of money, but I only once went to bed hungry." At a club in San Francisco in July 1961, she met John Phillips while he was touring California with his band the Journeymen, and the two began a whirlwind romance. He divorced his first wife and married Michelle on December 31, 1962, when she was 18 years old.

Career

1965–1969: The Mamas and the Papas

The Phillips newlyweds relocated to New York City, where they began writing songs together and formed the Mamas and the Papas in 1965. Michelle co-wrote some of the band's hits, including "California Dreamin'", which appears on the group's debut album, If You Can Believe Your Eyes and Ears (1966).

Recording of the Mamas and the Papas' second album, titled The Mamas and the Papas (1966) was interrupted when Michelle Phillips's affair with Gene Clark of the Byrds was revealed. An affair the previous year between Phillips and bandmate Denny Doherty had been forgiven; Doherty and John Phillips had reconciled and ostensibly written "I Saw Her Again" (1966) about the episode, although they later disagreed about how much Doherty had contributed to the song. This time, John Phillips was determined to fire his wife. After consulting their attorney and record label, John Phillips, Cass Elliot and Denny Doherty served Michelle Phillips with a letter expelling her from the group on June 4, 1966. However, she was rehired on August 23 after the remaining band members concluded that her replacement, Jill Gibson, lacked her predecessor's "stage charisma and grittier edge". After Phillips's reinstatement, the band embarked on a brief tour of the East Coast, playing a series of precarious shows in Washington, D.C., Baltimore, and at Fordham University in New York City.

After returning to California and settling in Los Angeles, the group recorded their third album, The Mamas & The Papas Deliver (1967). In June 1967, Phillips performed with the group at the Monterey Pop Festival in Monterey, California, an event organized by John Phillips and Lou Adler. The festival also featured other prominent California-based counterculture musicians and psychedelic rock acts, including Jefferson Airplane, Big Brother and the Holding Company (featuring Janis Joplin) and Jimi Hendrix. Recounting the experience, Phillips said: "[It was like] a Renaissance Fair. It was convenient for the artists and the audience. Practically everyone had a seat, and if not, people were lining up against the fence, and they could see and hear. Or people were sitting outside, you could hear it outside, too ... It was lovely."

In August 1967, the band played what would be their final live performance at the Hollywood Bowl. Phillips would go on to record a fourth and final album with the band, The Papas & The Mamas (1968), before going on a hiatus. In February 1968, she gave birth to a daughter, Chynna Phillips, who later became a vocalist with the 1990s pop trio Wilson Phillips. Michelle and John, whose marriage was failing at the time, filed for divorce in a Los Angeles County court in May 1969. The Mamas and the Papas officially disbanded in 1971 before the release of their final album, People Like Us, which was recorded to fulfill contract obligations with their record label.

1970–1976: Transition to acting

In 1969, while still a member of the Mamas and the Papas, Phillips acted in Gram Parsons's science fiction film Saturation 70 alongside Nudie Cohn, Anita Pallenberg and Julian Jones, the five-year-old son of Rolling Stones guitarist Brian Jones. The film was never finished, and became a lost film. The following year, after the breakup of the Mamas and the Papas, she enrolled in acting classes in Los Angeles and has said that she had intended to start her acting career "from scratch", stating that the royalties from the band's records provided her a sustained income while she began to venture into film. She studied acting with Peggy Feury.

Phillips's first film role came in Dennis Hopper's film The Last Movie (1971), in a minor part; she and Hopper married on October 31, 1970, shortly after the production, but the union lasted only eight days. Two years later, she was cast in a lead role in the thriller film Dillinger (1973) as John Dillinger's girlfriend, Billie Frechette. Phillips claimed she got cast by pretending to be half Cherokee, like her character. The film was critically acclaimed, and Variety said of her performance: "Phillips, making her film bow after having been a member of the Mamas & the Papas singing group, scores heavily as Dillinger's girlfriend", while the New York Times noted it as "mildly effective". Phillips was nominated for a Golden Globe Award for Most Promising Newcomer for her performance. Reflecting on the film, Phillips said: "I was so lucky to have been surrounded by really great actors. Everybody in that movie was a real actor: Warren Oates, Ben Johnson, Cloris Leachman, Richard Dreyfuss, Harry Dean Stanton. It was just a wonderful, wonderful experience for me and I had so much support and so much help and so much encouragement. That was really my first movie. Dennis' movie [The Last Movie] was a lot of improvisation and craziness." Phillips remained a lifelong friend of co-star Stanton.

That same year, Phillips recorded vocals as a cheerleader along with Darlene Love for the Cheech & Chong single Basketball Jones, which peaked at No 15 on the Billboard singles chart. In 1974, she was featured in the action-horror television film The California Kid opposite Martin Sheen. She had a cameo appearance in a party scene with then-boyfriend Warren Beatty in Shampoo (1975). She would later state that she considered Beatty the love of her life. In 1975, Phillips signed a solo recording contract with A&M Records and released a promo single, Aloha Louie, a song she wrote with ex-husband John Phillips. Phillips released her first solo single in 1976, No Love Today, which appeared on the Mother, Jugs & Speed movie soundtrack.

1977–1986: Solo album, film, and writing

In 1977, Phillips released her first and only solo album, Victim of Romance, produced by Jack Nitzsche for A&M Records. Commenting on the record, she said: "I didn't do it earlier because I never felt secure enough as a vocalist. I'm good, but Cass was always better." Phillips also commented on her involvement in its production, saying that she had been involved in "every aspect, from mixing to putting together the package and cover myself". Her first two solo singles from the album failed to make the U.S. music charts. Concurrent with her solo album release, she sang backup vocals with former stepdaughter Mackenzie Phillips on Zulu Warrior for her ex-husband's second solo album, Pay Pack & Follow. Around the same time, she starred as Rudolph Valentino's second wife Natacha Rambova in Ken Russell's film Valentino (1977). The film received mixed reviews, with Time Out London saying: "Structured as a series of flashbacks from Valentino's funeral to his early years in America, the first hour or so of this biopic is Russell's sanest and most controlled work in several years, despite its hollow cynicism." The following year, Phillips married radio executive Robert Burch, though their marriage ended in 1979.

In 1979, she appeared in the film adaptation of the Sidney Sheldon novel Bloodline (1979), a thriller starring Audrey Hepburn and Ben Gazzara. Released in June 1979, Bloodline received negative reviews from critics, and Phillips's performance (along with those of James Mason and Maurice Ronet) was criticized by Variety as being "drab". The same year, she recorded the song Forever for the movie soundtrack of California Dreaming, a surf film unrelated to her former group despite its title.

Phillips's other film credits during this period include roles in the comedy The Man with Bogart's Face (1980), the nature horror film Savage Harvest (1981), about a family being attacked by a pride of lions, and American Anthem (1986). On television, Phillips played the mermaid princess Nyah in three episodes of Fantasy Island and Leora Van Treas in Mike Hammer: Murder Takes All (1983), starring Stacy Keach in the title role. She appeared in TV miniseries such as Aspen (1977) and The French Atlantic Affair (1979).

During this time, Phillips began dating actor Grainger Hines, with whom she gave birth to a son, Austin Deveraux Hines, on March 3, 1982. The following year, she joined the cast of Hotel as the concierge, the daughter of hotel owner Victoria Cabot's rival, who plants his daughter as a spy to further his aim of acquiring control of the St. Gregory. Phillips continued to appear in the series until 1986. She also had a leading role in the television horror film The Covenant (1985) opposite Judy Parfitt and José Ferrer. Her relationship with Hines ended in 1984.

In 1986, Phillips wrote an autobiography, California Dreamin': The True Story of the Mamas and the Papas, released just weeks after her former husband's autobiography, Papa John. In it, she describes events such as her first meeting with Cass Elliot, winning 17 straight shoots at a craps table in San Juan, Puerto Rico when the band was broke and could not afford the airfare back to the United States mainland, and how her writing credit on "California Dreamin'", which still nets her royalties, was "the best wake-up call" she ever had; she was asleep in a New York hotel room when husband John Phillips woke her to help him finish the new song that he was writing.

1987–1993: Knots Landing and film

Beginning in 1987, Phillips starred on Knots Landing as the constantly scheming Anne Matheson Sumner, the mother of star Nicollette Sheridan's character Paige Matheson, becoming a series regular in 1989. Phillips continued to appear in the role until the series' 1993 conclusion.

On December 2, 1987, Phillips was arrested in Amarillo, Texas, for marijuana possession after being pulled over for speeding. Phillips was a passenger in the car with boyfriend Geoffrey Tozer, and the marijuana was discovered after police searched the couple's vehicle. Phillips was booked and released on $500 bond. Also in late 1987, Phillips sang backup vocals on Belinda Carlisle's studio album Heaven on Earth, as well as its number-one single "Heaven Is a Place on Earth". The following year, she appeared in the Star Trek: The Next Generation first-season episode "We'll Always Have Paris" as Jenice Manheim, wife of the scientist Paul Manheim. Phillips and Tozer got engaged on February 29, 1988. The couple took in Aron Wilson, a friend of her son Austin's, whom they legally adopted and raised.

While starring on Knots Landing, Phillips continued to appear in films, including a supporting role in 1989's gambling-themed Let It Ride, co-starring with Richard Dreyfuss and Teri Garr, playing what Kevin Thomas of the Los Angeles Times characterized as a "deliciously blonde society tramp". She had a supporting role in the thriller Scissors (1991), opposite Sharon Stone, playing the politician wife of a therapist treating a mentally unstable woman (Stone). Next, she had a supporting role as the wife of a former race-car driver in the action thriller Joshua Tree (1993), starring Dolph Lundgren.

Following the 1993 conclusion of Knots Landing, Phillips starred in the short-lived drama series Second Chances (1993–1994) opposite Connie Sellecca and Jennifer Lopez. She also had the lead role in the 1993 television thriller film Rubdown, playing a woman at the center of a divorce plot in which her husband pays a masseur to have an affair with her. Denise McIver of Variety panned the film, writing: "The most disturbing thing about this two-hour cable telefilm is its cynicism and the fact that none of the characters seemed redeemed, or at least changed, by their experiences. This is not to say it won't hold one's interest, if only for the scenario, which delivers lots of bare backs, naked legs and superficially steamy sex scenes." In late September 1993, Phillips and her friend Aloma Ichinose were robbed at gunpoint outside a restaurant in West Hollywood, California.

1994–present: Television and film

Phillips played Laura Collins in the television drama film No One Would Tell (1996), and also supplied the voice of Raven, a television host, on Ralph Bakshi's HBO animated series Spicy City (1997). Beginning in 1997, she portrayed Abby Malone, mother of Valerie Malone (Tiffani Thiessen) on Fox's Beverly Hills, 90210, and in the same year reprised her role of Anne Matheson in the television film Knots Landing: Back to the Cul-de-Sac.

Having split with Tozer in 1996, Phillips began dating plastic surgeon Steven Zax in 1999. From 1999 to 2000, she had a guest role on the television series The Magnificent Seven, on which she played Maude Standish, the mother of one of the Seven. After the millennium, Phillips continued to occasionally appear in films. She had a supporting role in the comedy Jane White Is Sick & Twisted (2002), the controversial gay-themed drama Harry + Max (2004), and as a waitress in the independent comedy Unbeatable Harold (2006). Between 2001 and 2004, Phillips also appeared on television in a recurring role on The WB drama 7th Heaven as Lily Jackson, sister of family matriarch Annie Jackson Camden (Catherine Hicks).

In 2009, Phillips appeared at the annual TV Land Awards for the 30th-year celebration of Knots Landing. She also appeared in a minor role in the Norwegian historical film Betrayal, which chronicles the German occupation of Norway.

In 2017, Zax, Phillips's long-term partner of eighteen years, died. In 2019, Phillips appeared as an interview subject in Andrew Slater's Echo in the Canyon, a documentary on the Laurel Canyon music scene of the 1960s.

Artistry
Phillips has been noted for her soprano vocals, and was once deemed by Time as "the purest soprano" in pop music. A 1977 Billboard review described Phillips's vocals as "both spirited and smooth". Despite having received critical acclaim for her singing, Phillips has admitted to being self-conscious about her voice, and stated that Cass Elliot encouraged her during their tenure in the Mamas & the Papas. She recalled in 2004: "I've yet to meet another woman as strong, funny and fiercely independent as Cass was. She was very generous vocally, too. John would give us these impossibly high parts to sing because he loved the sound of girls in the clouds. Cass would tell me, 'Just go for it, Mich! You know I'm gonna make it—come and join me!'"

Political views
During a 1991 interview with Arsenio Hall, Phillips advocated providing teenagers with a pragmatic education on drugs, specifically to distinguish psychedelics and marijuana from more addictive substances such as cocaine and heroin. Though she admitted to having used LSD and marijuana in her youth, Phillips maintained that she never had experimented with other drugs, crediting the education her father instilled in her and her sister on drugs and addiction. She also spoke of her belief that parents should provide their children with condoms and other contraceptives once they are aware their children are sexually active. Phillips said that she raised her children this way: "At that time, it wasn't even a question of AIDS. It was a pregnancy issue, and venereal disease ... I raised [my children] in the same way that I was raised myself: When I was a young girl, my father said, 'When you become sexually active, let me know, so that we can arrange for you not to get pregnant.' I was raised in a very pragmatic household, and I believe that if you know your children are sexually active, then you have to try to protect them."

In 2008, Phillips advocated legalization of marijuana, crediting it with helping her quit smoking cigarettes: "When I really, really, really wanted a cigarette, I would take a puff of pot, and the cravings would go away," she said.

Discography
The Mamas & the Papas

Solo
Victim of Romance (1977)

Solo singles

Filmography

References

Sources

External links

 Michelle Phillips at Billboard

 Michelle Phillips at the Internet Archive

1944 births
Living people
20th-century American actresses
21st-century American actresses
Alexander Hamilton High School (Los Angeles) alumni
American cannabis activists
American expatriates in Mexico
American women pop singers
American women singer-songwriters
American film actresses
American television actresses
American people of Canadian descent
American sopranos
Musicians from Long Beach, California
Actresses from Long Beach, California
Writers from Long Beach, California
The Mamas and the Papas members
Phillips family
Singer-songwriters from California

Michelle Phillips


An Mormodes variabilis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Heinrich Gustav Reichenbach. An Mormodes variabilis in nahilalakip ha genus nga Mormodes, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Mormodes

Mormodes variabilis


John Michael Higgins (* 12. Februar 1963 in Boston, Massachusetts) ist ein US-amerikanischer Schauspieler und Synchronsprecher.

Leben
John Michael Higgins wurde im Februar 1963 in Boston, Massachusetts, geboren. Er wuchs unter dem Namen Mike Higgins auf und besuchte die Walter Johnson High School in Bethesda, Maryland. 1985 machte er als Mitglied der Phi-Beta-Kappa-Gemeinschaft seinen Abschluss mit der Bewertung Summa Cum Lauda am Amherst College, wo er die Männer-a-cappella-Gruppe The Zombyes leitete.

Higgins hatte sein Filmdebüt 1989 im Film Vampire's Kiss mit Nicolas Cage in der Hauptrolle. In den darauffolgenden Jahren spielte er Gastrollen in verschiedenen Serien, wie Miami Vice, Cybill, Seinfeld und Party of Five. 1997 drehte er mit Wag the Dog seinen zweiten Kinofilm. In der darauf folgenden Zeit hat er in der Serie Arrested Development den Anwalt Wayne Jarvis verkörpert. Außerdem hatte er kleine Rollen in Serien wie u. a. CSI: Den Tätern auf der Spur, Joey, Boston Legal und Ally McBeal.

Weiterhin ist er in einem Einführungsvideo der Attraktion Test Track im Walt Disney Park Epcot bei Orlando im Bundesstaat Florida zu sehen. Zu den Filmen, die ihn bekannt gemacht haben, zählen Evan Allmächtig (2007) neben Steve Carell und Morgan Freeman, Trennung mit Hindernissen (2006) neben Vince Vaughn und Jennifer Aniston, Dick und Jane (2005) neben Jim Carrey und Téa Leoni und Blade: Trinity (2004) mit Wesley Snipes. Außerdem spielte er Hauptrollen in den Komödien Walk Hard: Die Dewey Cox Story (2007), Der Ja-Sager (2008) und Bad Teacher (2011).

Von 2011 bis 2013 gehörte er neben Fran Drescher zur Hauptbesetzung der Sitcom Happily Divorced. Er spielte Frans schwulen Ex-Mann, Peter Lovett. Diese Figur basiert auf Dreschers realem schwulen Ex-Mann, Peter Marc Jacobson.

Privatleben
Higgins ist mit der Schauspielerin Margaret Welsh verheiratet. Sie haben eine Tochter (* 2003) und einen Sohn (* 2006).

Filmografie (Auswahl)
 1988: Miami Vice (Fernsehserie, Episode 4x17)
 1989: Vampire's Kiss
 1996: Cybill (Fernsehserie, Episode 3x06)
 1997: Seinfeld (Fernsehserie, Episode 8x11)
 1997: Die Akte Jane (G.I. Jane)
 1997: Party of Five (Fernsehserie, Episode 4x11)
 1997: Wag the Dog – Wenn der Schwanz mit dem Hund wedelt (Wag the Dog)
 1997–1998: Liebling, ich habe die Kinder geschrumpft (Honey, I Shrunk the Kids: The TV Show, Fernsehserie, drei Episoden)
 1998: From the Earth to the Moon (Miniserie)
 1998–1999: Verrückt nach dir (Mad About You, Fernsehserie, zwei Episoden)
 1999: Der 200 Jahre Mann (Bicentennial Man)
 2000: Du lebst noch 7 Tage (Seven Days to Live)
 2000: Best in Show
 2000: Harvey Birdman, Attorney at Law (Stimme)
 2000–2002: Ally McBeal (Fernsehserie, 13 Episoden)
 2000: Sechs unter einem Dach (Get Real, Fernsehserie, 1x18)
 2001: Frasier (Fernsehserie, 8x17)
 2001: The Man Who Wasn't There
 2002: Teddy Bears' Picnic
 2003: Monte Walsh (Fernsehfilm)
 2003: A Mighty Wind
 2004: Jiminy Glick in Lalawood
 2004: Monk (Fernsehserie, Episode 3x08)
 2004: After the Sunset
 2004: Boston Legal (Fernsehserie, zwei Episoden)
 2004: Blade: Trinity
 2005: Dick und Jane (Fun with Dick and Jane)
 2005: Joey (Fernsehserie, zwei Episoden)
 2006: Trennung mit Hindernissen (The Break-Up)
 2006: CSI: Den Tätern auf der Spur (CSI: Crime Scene Investigation, Fernsehserie, Episode 6x22)
 2007: Walk Hard: Die Dewey Cox Story
 2007: Evan Allmächtig (Evan Almighty)
 2007: Die Gebrüder Weihnachtsmann (Fred Claus)
 2008: Der Ja-Sager (Yes Man)
 2009: Fired Up!
 2009: Die nackte Wahrheit (The Ugly Truth)
 2009: Numbers – Die Logik des Verbrechens (Numb3rs, Fernsehserie, Episode 6x06)
 2009: All Inclusive (Couples Retreat)
 2010: Glee (Fernsehserie, Episode 1x19)
 2010: Psych (Fernsehserie, Episode 5x04)
 2010: Human Target (Fernsehserie, Episode 2x06)
 2011: Bad Teacher
 2011: Good Wife (The Good Wife, Fernsehserie, Episode 3x10)
 2011: Wir kaufen einen Zoo (We Bought a Zoo)
 2011–2013: Happily Divorced (Fernsehserie)
 2012: Der Ruf der Wale (Big Miracle)
 2012: Pitch Perfect
 2013: Rapture-Palooza
 2013: Urlaub mit Hindernissen – The Best Man Holiday (The Best Man Holiday)
 2014: A Million Ways to Die in the West
 2014: Planes 2 – Immer im Einsatz (Planes: Fire & Rescue, Stimme)
 2014: Tell
 2014: Breaking the Bank
 2014: Sofia die Erste – Auf einmal Prinzessin (Sofia the First, Fernsehserie, Episode 2x18)
 2014–2015: Instant Mom (Fernsehserie, 2 Episoden)
 2015: Pitch Perfect 2
 2016: Adam Ruins Everything (Adam Ruins Restaurants, Staffel 1 Episode 5)
 2017: Pitch Perfect 3
 2017: Shimmer Lake
 2018: Appgefahren – Alles ist möglich (Status Update)
 2021: Licorice Pizza
 2022: Rise of the Teenage Mutant Ninja Turtles: The Movie (Stimme)
 2022: The Curse of Bridge Hollow

Weblinks

Filmschauspieler
Synchronsprecher
US-Amerikaner
Geboren 1963
Mann

John Michael Higgins


Governo do Norte foi uma unidade administrativa (antiga divisão político-administrativa) da então província ultramarina Brasil Colônia/América Portuguesa (1500-1815, atual Brasil) no período de 1572 à 1577, através da divisão da unidade administrativa do Governo-Geral (criado em 1548), durante o reinado de Dom Manuel (União Ibérica/Dinastia Filipina).

Em 1577, o rei fundiu os governos em somente um, cessando o sistema dual. Em 1621 ocorreu nova divisão administrativa, sendo criado o Estado do Maranhão (capital São Luís). Em 1808, foi extinto o sistema de Governo-Geral, com a chegada da Coroa Portuguesa ao Brasil e a abertura dos portos.

História

Antecedentes
Conforme o historiador Boris Fausto, existem três fatores para a criação do governo-geral: O comércio de especiarias com a Índia estava enfraquecendo; Os portugueses estavam fracassando na tentativa de construir um império na região do Marrocos; Os espanhóis estavam extraindo grandes quantidades de metais preciosos das colônias; O fracasso das capitanias hereditárias.

Sistema de governo-geral
Resultando na necessidade de transformar a América Portuguesa (uma província ultramarina do Reino de Portugal) em um empreendimento lucrativo para Portugal, pois a importância do Brasil para a arrecadação da Coroa Portuguesa era pequena. Então em 1548, o rei Dom João III de Portugal criou o Governo-Geral (com capital em Salvador) com o objetivo de centralizar mais a administração colonial, que teve a duração de três governos: Tomé de Sousa, Duarte da Costa e Mem de Sá..

Divisão em dois governos
Em 1572, após a renuncia do governador Mem de Sá, a Coroa Portuguesa, percebendo ainda falhas na administração colonial, dividiu o Brasil Colônia em dois Governos-Gerais: o Governo do Norte abrangendo parte da atual "Região Norte" e da "Região Nordeste do Brasil", finalizando na Capitania da Bahia (com capital no município de Salvador) e; o Governo do Sul iniciando no Espírito Santo (com capital no município de Rio de Janeiro).

Para governador do norte, foi escolhido o conselheiro Luis de Brito e Almeida; e para governador do sul, o desembargador Antônio de Salema (então ouvidor em Pernambuco), nomeado em 10 de Dezembro de 1572. Mas antes de iniciarem o exercício do cargo, os representantes da coroa firmaram um acordo, acerca da liberdade do gentio, que não permitia a escravidão dos indígenas, salvo quando aprisionados em guerra justa.

Unificação dos governos
Mas nesse período, ocorreu uma falta de unidade político-administrativa durante os cinco anos do governo dual. Percebeu-se, que um só comando, foi sempre a melhor política na administração; um dos principais motivos foi a audácia dos flibusteiros franceses e a hostilidade dos indígenas.

Em 1577, resolveu o rei fundir o Norte e o Sul em somente um governo, cessando o sistema dual, ficando o Rio de Janeiro novamente subordinado a Bahia. Foi então nomeado governador uno e geral Lourenço da Veiga, tendo chegado à Bahia em 1578, exercendo o cargo até seu falecimento em 1581.

Extinção do sistema
No período de 1602 à 1612, no contexto da Dinastia Filipina/União Ibérica (1580-1640), ocorreu outra divisão seguido de reunificação. E novamente outra divisão: Estado do Brasil e Estado do Maranhão (1621-1775), reunificado por Marquês de Pombal.

Em 1808, o sistema de governo geral foi oficialmente extinto, quando ocorreria a abertura dos portos e a transferência da Coroa Portuguesa ao Brasil, pondo fim ao pacto colonial. Iniciou-se também a integração política da Amazônia (as capitais Belém e Manaus) com o Brasil.

Em 1621, o território da América Portuguesa foi dividido por Filipe III de Espanha em duas unidades administrativas autônomas: o Estado do Maranhão ao norte, com capital em São Luís, abrangeu a capitania do Grão-Pará, a capitania do Maranhão e a capitania do Ceará, a fim de assegurar a posse do território e promover o desenvolvimento; e o Estado do Brasil ao sul, cuja capital era Salvador, abrangendo as demais capitanias;

Elevação a reino do Brasil

Em 1815, Dom João VI eleva o Estado do Brasil à categoria de Reino, com a denominação Reino do Brasil, formando um reino unido com os reinos de Portugal e de Algarves (depois separou-se do Império Português em 1822).

Evolução territorial do Brasil no período colonial

Década de 1570 no Brasil
Império Português
História do Pará
1532 no Brasil
História do Maranhão
História do Amazonas
Estados e territórios fundados na década de 1570
Colonização do Brasil
Estados e territórios extintos em 1578

Governo do Norte (América Portuguesa)


جسر الجمرات هو جسر في منطقة منى في مكة المكرمة مخصص لسير الحجاج إلى الجمرات أثناء موسم الحج، وهو يضم الجمرة الصغرى، الجمرة الوسطى، جمرة العقبة وتسمى الجمرة الكبرى، يمر من خلاله 300 ألف حاج في الساعة، وقد شهد هذا الجسر العديد من حوادث التدافع بين الحجاج أدت إلى وفاة المئات. وقد تم هدم الجسر القديم وتم إنشاء جسر آخر بديل، يبلغ طوله 950 م وعرضه 80 م، مكون من 5 طوابق ارتفاع كل دور 12م، تبلغ المساحة الإجمالية لموقع الجسر أكثر من 200 ألف م2.
المظلات الأربعة التي تغطي سطح الدور الخامس هي من أعقد المشاريع التي تدخل ضمن مجال الشد الانشائي و الممبران.
تم تصميم و تنفيذ المظلات بالكامل عن طريق شركة سعودية تعد من أقدم الشركات في المملكة و الخليج العربي في مجال صناعة الخيام و المظلات و هي شركة أبناء علي عبد المحسن التميمي مقرها الرئيسي في الرياض.
شركة التميمي واجهت تحديا صعبا جدا عندما قررت الدخول في منافسة التصميم و التنفيذ وهو الوقت المحدد للأعمال و الذي كان تحديا أخذته الشركة على عاتقها و بفضل الله تم الإنجاز قبل انتهاء المدة و أدى مئات الاف الحجاج مناسكهم تحت المظلات حسب ما كان مخططا من قبل حكومة المملكة برعاية خادم الحرمين الشريفين الملك عبد الله بن عبد العزيز رحَمه الله.
استغرق تنفيذ المشروع ١٦٠ يوما لتغطية مساحة  ٤١٠٠٠ م٢ تقريبا بدون أي أعمدة داخلية و استخدمت تقنية الكيابل الفولاذية المسبقة الجهد و اقمشة التفلون PTFE الغير قابلة للاشتعال و مقاومة للعوامل الجوية الصعبة و خاصة الأتربة و عمرها الافتراضي يمتد لعشرات السنين.
عدد الموظفين و العمال لا ييجاوز ال ١٠٠ يقودهم مهندس شاب سعودي (المهندس عايد التميمي) قرر ان يقدم للحجيج ما يستحقونه و بيض وجه الحكومة امام العالم اجمع من خلال شركة و مصنع سعودي بالكامل و للتاريخ من أراد أن يندهش فليتعرف على أحداث هذا المشروع.

نبذة تاريخية

شهد جسر الجمرات منذ إنشائه عام 1974 عددا من الأعمال التطويرية بتوسعته بعرض 40 مترا وبمطلعين من الجهة الشرقية والغربية ومنحدرين بجوار جمرة العقبة من الدور العلوي من الجهة الشمالية والجنوبية وذلك لنزول الحجاج. وتواصل الاهتمام بتطوير الجسر ليشهد في عام 1978 تنفيذ منحدرات من الخرسانة المسلحة (مطالع ومنازل) إلى المستوى الثاني من الجمرات على جانبي الجسر مقابل الجمرة الصغرى.

وفي عام 1982 شهد الجسر توسعة بزيادة عرضه إلى 20 مترا وبطول 120 مترا من الجهة الشمالية الموالية للجمرة الصغرى إضافة إلى توسعة أخرى عام 1987 بزيادة عرضه إلى 80 مترا وبطول 520 متر وتوسيع منحدر الصعود إلى 40 مترا بطول 300 متر وإنشاء خمسة أبراج للخدمات على جانبي الجسر وتنفيذ اللوحات الإرشادية والإنارة والتهوية وبلغت مساحته الإجمالية 600ر57 متر مربع.
ودخل جسر الجمرات مرحلة جديدة من التنظيم والتطوير إذ أجريت في عام 1995 عملية تعديل على مراحل مختلفة وبشكل جمع بين منظر الجسر وتمثيل حركة الحجاج عليه اعقبتها تعديلات مماثلة عام 2005 شملت بنية الجسر وتعديل شكل الأحواض من الشكل الدائري إلى البيضاوي وتعديل الشواخص.

مشروع جسر الجمرات الجديد

يتكون الجسر الجديد الذي بلغ طوله 950 مترا وعرضه 80 مترا من خمسة أدوار. ووفقا للمواصفات فإن أساسات المشروع قادرة على تحمل 12 طابقا وخمسة ملايين حاج في المستقبل إذا دعت الحاجة لذلك ويرتفع الدور الواحد 12 مترا فيما يتضمن ثلاثة أنفاق وأعمال انشائية مع إمكانية التطوير المستقبلي.

ويوفر المشروع 11 مدخلا للجمرات و12 مخرجا في الاتجاهات الأربعة إضافة إلى تزويده بمهابط لطائرات مروحية لحالات الطوارئ ونظام تبريد متطور يعمل بنظام التكييف الصحراوي يضخ نوعا من الرذاذ على الحجاج والمناطق المحيطة بالجمرات مما يؤدي لخفض درجة الحرارة إلى نحو 29 درجة وأنفاقا أرضية - ورافقت مشروع تطوير جسر الجمرات تنفيذ مشاريع جديدة في منطقة الجمرات شملت إعادة تنظيم المنطقة وتسهيل عملية الدخول إلى الجسر عبر توزيعها على 6 اتجاهات منها 3 من الناحية الجنوبية و 3 من الناحية الشمالية وتنظيم الساحات المحيطة بجسر الجمرات لتفادي التجمعات بها والسيطرة على ظاهرة الافتراش حول الجسر إلى جانب مسارات الحجاج. وسيساعد المشروع على تنظيم وتخصيص الأماكن المناسبة للخدمات مثل الاغذية وأماكن الحلاقة ودورات المياه والخدمات الطبية والاسعافية وقوات الدفاع المدني والأمن العام.

ولتحقيق أعلى درجات الأمن والسلامة زود المشروع بآلات تصوير تقنية مطورة موزعة في عدة أماكن ومتصلة بغرفة العمليات التي تشرف على الجسر والساحة المحيطة به لمراقبة الوضع بصورة عامة واتخاذ الاجراءات المناسبة وقت وقوع أي طارئ.

معرض صور

انظر أيضا
 الحج في الإسلام.
 قائمة جسور السعودية
 جمرة العقبة.
 جمرة العقبة الكبرى.

مصادر

وصلات خارجية

 الموقع الرسمي لوزارة الحج

الحج في الإسلام
تأسيسات سنة 1963 في السعودية
جسور اكتملت في سنة 1963
جسور السعودية
مبان ومنشآت في مكة المكرمة
معالم مكة

جسر الجمرات


Normativna etika proučava etičko ponašanje i grana je filozofske etike, koja istražuje pitanja koja se pojavljuju u vezi s tim kako treba djelovati, u moralnom smislu.

Normativna etika razlikuje se od metaetike po tome što normativna etika ispituje standarde ispravnosti i pogrešnosti postupaka, dok metaetika proučava značenje moralnoga jezika i metafiziku moralnih činjenica. Isto tako, normativna etika razlikuje se od primijenjene etike po tome što se prva više bavi time 'kakav bi tko trebao biti', a ne etikom određenog pitanja (npr. je li ili kada je pobačaj prihvatljiv). Normativna etika također se razlikuje od deskriptivne etike, budući da je potonja empirijsko istraživanje moralnih uvjerenja ljudi. U tom kontekstu normativna etika ponekad se naziva preskriptivnom, za razliku od deskriptivne etike. Međutim, u određenim inačicama metaetičkoga pogleda na moralni realizam, moralne činjenice su i deskriptivne i preskriptivne u isto vrijeme.

Za adekvatno opravdanje normi potrebno je objašnjenje tih normi. Mora biti objašnjenje zašto baš određeni ciljevi, zašto određene zabrane itd. Treba dati težinu određenim odlukama, a ne nekim drugima. Ako se ne može dati koherentno objašnjenje normi (ili pokazati da ne zahtijevaju dodatno obrazloženje), ona se ne mogu smatrati opravdanima i može postojati razlog za njihovo odbacivanje. Stoga postoji zahtjev za objašnjenjem normi u moralnoj teoriji.

Većina tradicionalnih moralnih teorija počiva na principima koji određuju je li neka akcija ispravna ili pogrešna. Klasične teorije u tom smislu uključuju utilitarizam, kantijanizam i neke oblike kontraktarizma. Te teorije uglavnom su nudile korištenje sveobuhvatnih moralnih principa za rješavanje teških moralnih odluka.

Izvori

Etika

Normativna etika


Høybråten Station (Høybråten stasjon) er en jernbanestation på Hovedbanen i Norge. Stationen ligger i kvarteret Høybråten i bydelen Stovner i Groruddalen, 154,6 meter over havet. Den blev taget i brug 20. oktober 1921 og fungerede i en periode også som postekspedition fra 1928 til slutningen af 1940'erne.

Stationen var en af de første sager Høybråten nybyggerforening arbejdede med, idet den første ansøgning blev indsendt til Aker kommune 26. maj 1906. Efter mange afslag opnåede foreningen et gennembrud i 1918, og en byggegrund blev skaffet af Ralph Tschu. Kommunen krævede dog, at stationen skulle have vejforbindelse, hvilket førte til at foreningen anlagde den vej, der nu er kendt som Linjeveien.

På tegningerne til stationsbygningen fra juli 1920 står den under navnet Stig, men da den åbnede, var det blevet til Høybråten. Stig gård lå lige ved siden af stationen, men den blev dog bygget på Stovner gårds jord.

Stationsbygningen står stadig men er ikke betjent af NSB. I stedet benyttes den af Høybråten velforening, der ansøgte om at benytte stationsbygningen 1988, og som efter en renovering kunne flytte ind i oktober 1994. Stationen havde også en træbro, der gik over banen, men den er nu erstattet af en mere moderne stålbro.

Litteratur

Eksterne henvisninger

Stationer på Hovedbanen
Etableret i 1921
Jernbanestationer i Oslo

Høybråten Station


Malvoideae, potporodica biljaka, dio porodice sljezovki. Sastoji se od pet tribusa, a najvažniji rod je Malva (sljez). Drugi značajni rodovi koji mu pripadaju su pamuk (Gossypium) i sljezolika ili hibiskus (Hibiscus).

Obuhvaća biljke, grmove i drveće.

Tribusi

 Tribus Hibisceae Rchb.
 Radyera Bullock (2 spp.)
 Peltaea (J. Presl) Standl. (21 spp.)
 Decaschistia Wight & Arn. (14 spp.)
 Hibiscus L. (425 spp.)
 Hibiscadelphus Rock (8 spp.)
 Roifia Verdc. (1 sp.)
 Lagunaria (DC.) Rchb. (2 spp.)
 Talipariti Fryxell (23 spp.)
 Papuodendron C. T. White (2 spp.)
 Kosteletzkya J. Presl (27 spp.)
 Abelmoschus Medik. (12 spp.)
 Senra Cav. (1 sp.)
 Wercklea Pittier & Standl. (13 spp.)
 Symphyochlamys Gürke (1 sp.)
 Megistostegium Hochr. (3 spp.)
 Perrierophytum Hochr. (9 spp.)
 Humbertiella Hochr. (6 spp.)
 Helicteropsis Hochr. (1 sp.)
 Humbertianthus Hochr. (1 sp.)
 Cenocentrum Gagnep. (1 sp.)
 Urena L. (6 spp.)
 Malachra L. (8 spp.)
 Phragmocarpidium Krapov. (1 sp.)
 Rojasimalva Fryxell (1 sp.)
 Pavonia Cav. (293 spp.)
 Jumelleanthus Hochr. (1 sp.)
 Malvaviscus Fabr. (11 spp.)
 Anotea (DC.) Kunth (1 sp.)
 Woodianthus Krapov. (1 sp.)
 Tribus Kydieae Bates
 Julostylis Thwaites (3 spp.)
 Dicellostyles Benth. (2 spp.)
 Kydia Roxb. (2 spp.)
 Tribus Gossypieae Alef.
 Cephalohibiscus Ulbr. (1 sp.)
 Cienfuegosia Cav. (28 spp.)
 Lebronnecia Fosberg & Sachet (1 sp.)
 Hampea Schltdl. (22 spp.)
 Thespesia Sol. ex Corrêa (18 spp.)
 Thepparatia Phuph. (1 sp.)
 Gossypioides Skovst. (2 spp.)
 Kokia Lewton (4 spp.)
 Gossypium L. (51 spp.)
 Tribus Malveae J. Presl
 Neobaclea Hochr. (1 sp.)
 Corynabutilon (K. Schum.) Kearney (7 spp.)
 Tetrasida Ulbr. (4 spp.)
 Hochreutinera Krapov (2 spp.)
 Spirabutilon Krapov. (1 sp.)
 Abutilon Tourn. ex Mill. (163 spp.)
 Billieturnera Fryxell (1 sp.)
 Pseudabutilon R. E. Fr. (19 spp.)
 Allowissadula D. M. Bates (9 spp.)
 Wissadula Medik. (37 spp.)
 Bastardiastrum (Rose) D. M. Bates (8 spp.)
 Herissantia Medik. (5 spp.)
 Bastardiopsis (K. Schum.) Hassl. (6 spp.)
 Robinsonella Rose & Baker fil. (16 spp.)
 Akrosida Fryxell & Fuertes (2 spp.)
 Dendrosida Fryxell (6 spp.)
 Allosidastrum (Hochr.) Krapov., Fryxell & D. M. Bates (4 spp.)
 Rhynchosida Fryxell (2 spp.)
 Krapovickasia Fryxell (5 spp.)
 Malvella Jaub. & Spach (4 spp.)
 Meximalva Fryxell (2 spp.)
 Sidastrum Baker fil. (8 spp.)
 Sida L. (279 spp.)
 Ripariosida Weakley & D. B. Poind. (1 sp.)
 Bordasia Krapov. (1 sp.)
 Dirhamphis Krapov. (2 spp.)
 Batesimalva Fryxell (5 spp.)
 Horsfordia A. Gray (4 spp.)
 Allobriquetia Bovini (3 spp.)
 Briquetia Hochr. (2 spp.)
 Fryxellia D. M. Bates (1 sp.)
 Callianthe Donnell (49 spp.)
 Bakeridesia Hochr. (22 spp.)
 Phymosia Desv. (8 spp.)
 Andeimalva J. A. Tate (5 spp.)
 Malacothamnus Greene (14 spp.)
 Neobrittonia Hochr. (1 sp.)
 Iliamna Greene (8 spp.)
 Kearnemalvastrum D. M. Bates (2 spp.)
 Malvastrum A. Gray (23 spp.)
 Sphaeralcea A. St.-Hil. (46 spp.)
 Tarasa Phil. (27 spp.)
 Urocarpidium Ulbr. (1 sp.)
 Fuertesimalva Fryxell (16 spp.)
 Calyculogygas Krapov. (2 spp.)
 Monteiroa Krapov. (11 spp.)
 Calyptraemalva Krapov. (1 sp.)
 Napaea L. (1 sp.)
 Eremalche Greene (3 spp.)
 Sidasodes Fryxell & Fuertes (2 spp.)
 Acaulimalva Krapov. (21 spp.)
 Palaua Cav. (16 spp.)
 Nototriche Turcz. (111 spp.)
 Modiola Moench (1 sp.)
 Modiolastrum K. Schum. (6 spp.)
 Gaya Kunth (38 spp.)
 Cristaria Cav. (20 spp.)
 Lecanophora Speg. (7 spp.)
 Anoda Cav. (23 spp.)
 Periptera DC. (5 spp.)
 Kitaibela Willd. (2 spp.)
 Malope L. (4 spp.)
 Anisodontea J. Presl (19 spp.)
 Alcea L. (79 spp.)
 Althaea L. (10 spp.)
 Malvalthaea Iljin (2 spp.)
 Malva L. (55 spp.)
 Callirhoe Nutt. (9 spp.)
 Sidalcea A. Gray ex Benth. (29 spp.)
 Hoheria A. Cunn. (7 spp.)
 Lawrencia Hook. (13 spp.)
 Plagianthus J. R. Forst. & G. Forst. (3 spp.)
 Gynatrix Alef. (2 spp.)
 Asterotrichion Klotzsch (1 sp.)
 Tribus nerazvrstani Malvoideae
 Patinoa Cuatrec. (4 spp.)
 Ochroma Sw. (1 sp.)
 Phragmotheca Cuatrec. (11 spp.)
 Matisia Humb. & Bonpl. (60 spp.)
 Quararibea Aubl. (50 spp.)
 Fremontodendron Coult. (3 spp.)
 Chiranthodendron Sessé ex Larreat. (1 sp.)

Izvori

Sljezovke

Malvoideae


Unidad Nacional steht für politische Gruppierungen
 Unidad Nacional (Bolivien),
 Unidad Nacional (Venezuela),
 Unidad Nacional (Kolumbien),
 Alianza Electoral Unidad Nacional, Peru
 Alianza por la Unidad Nacional, Spanien
 Unidad Nacional (Uruguay),

Unidad Nacional


Gülüç beldesi; Zonguldak, Karadeniz Ereğli'ye bağlı bir belediyedir.

Tarihçe
16 Aralık 1986'da belediye statüsü alarak beldeye dönüştü.

Coğrafya
Dört mahalleden oluşur: Bekyeri, Çengelburnu, Merkez ve Örencik.

Kaynakça

Dış bağlantılar
 YerelNet
 Gülüç Belediyesi

Karadeniz Ereğli belde ve köyleri

Gülüç, Karadeniz Ereğli


My Everything drugi je studijski album američke pjevačice Ariane Grande. Diskografska kuća Republic Records objavila ga je 25. kolovoza 2014. godine. Grande je željela da "My Everything" bude kao "evolucija" njezinog debitantskog albuma, Yours Truly (2013); istražuje zrelije teme i žanrove. U produkciji albuma, Ariana je radila s nizom producenata - uključujući Max Martin, Shellback, Benny Blanco, Ryan Tedder, Darkchild, Ilya Salmanzadeh, Zedd i David Guetta, Nakon objavljivanja, album je debitiran na Billboard 200, prodajući 169.000 primjeraka u prvom tjednu. Prvi je put debitirao u Australiji i Kanadi, a vrhunac je u prvih deset od dvadeset zemalja širom svijeta. Od travnja 2018. album je prodao 735.000 primjeraka u SAD-u.

Uspjeh albuma
"Best mistake" s Big Seanom objavljena je 12. kolovoza 2014. kao promotivni singl za one koji predaju album. Ubrzo nakon objavljivanja, "Best mistake" postigla je broj jedan na Billboardovom Twitteru u stvarnom vremenu i na singlovskoj ploči iTunes. Prodao je 104.000 jedinica u prvom tjednu sletjeti na broj 6 na Digital Songs listi. Također je vrhunac na broju 49 na Billboard Hot 100.

Singlovi
"Problem", je prvi singl s albuma u kojem je australska reperica Iggy Azalea, na Radio Disney Music Awards 2014., objavio za digitalno preuzimanje kasnije 28. travnja 2014. Pjesma je debitirala na 3. mjestu na Billboardu Hot 100 i prodao 438.000 primjeraka u prvom tjednu, što je pet najvećih debita od strane žena u povijesti. Kasnija vrhunac je na broj 2 na Hot 100, držeći taj položaj za pet uzastopnih tjedana.  Prodano je 3,7 milijuna primjeraka u SAD-u, a potvrdila je sedmodnevnu platinu tvrtke RIAA (Udruga za snimanje industrije Amerike) u ožujku 2016. godine.

"Break Free" drugi singls albuma producenta Zedda za elektronsku glazbu, a objavljen je 2. srpnja 2014. Pjesma je debitirala na broju 15 na Billboard Hot 100 s 161.000 preuzimanja u prvom tjednu. Nakon objavljivanja pjesme u video spotu "Break Free" dospjela je na Hot 100 od broja 18 do broja 4, dok su Arianini Ostali singlovi, "Bang Bang" i "Problem" također ušli u 10 najboljih tjedna, tj. 10, odnosno 7. S tri pjesme u top 10, Ariana Grande postala je druga ženska voditeljica koja je imala tri singla u top 10 od Adelau 2012. godine. Također je dostigla broj 1 na Billboard Dance / Electronic Digital Songs listi. "Break Free" prodao je 1,9 milijuna primjeraka od travnja 2018, a RIAA je certificiran trostruki platinum.

"Bang Bang", Jessie J, Ariana Grande i Nicki Minajj, najprije su poslane na Hot odrasle suvremene radio stanice 28. srpnja 2014., putem Republic Records,  oznaku koja sadrži sva tri umjetnika, a pušteno je kao digitalno preuzimanje srpnja 2014. preko Republic, a služi kao zajednički singl. Pjesma je debitirana na broj 6, a vrhunac na broj 3 na Hot 100, dok je debitirao na vrhu mjesta u Ujedinjenom Kraljevstvu. Od studenog 2017., "Bang Bang" je certificiran sedmodnevnom platinom od strane RIAA,  i prodao je 3,4 milijuna primjeraka u SAD-u od objavljivanja.

"Love Me Harder", je četvti singl koji ima kanadski PBR & B izvođača The Weeknd, pušten je na raskrižju crossover radiju 30. rujna, 2014. Debitirao je na broju 79, a kasnije nalazio se na broju 7 na Hot 100, čime je Ariana zaslužila titulu umjetnika vrh deset pojedinačno u 2014. Također je postao The Weekndov prvi top ten ulaska u Sjedinjene Države.  Do travnja 2018. pjesma je prodala 1,7 milijuna primjeraka u Sjedinjenim Državama, potvrđena je trostruka platina od strane tvrtke RIAA (Američka udruga za snimanje industrije).

"One Last Time" objavljen je 10. veljače 2015. kao rijedak crossover i suvremeni hitni radio postaji kao peti i konačni singl. Predstavao je na broju 80 na Hot 100 i vrhunac na broju 13.  Od travnja 2018. "One Last Time" prodan je 881.000 digitalnih jedinica u SAD-u.

Popis pjesama

Singlovi iz 2014.
Američke skladbe

My Everything


සෝනි එක්ස්පීරියා සී4 යනු සෝනි විසින් නිෂ්පාදනය හා සංවර්ධනය මැද පරාසයේ ඇන්ඩ්රොයිඩ් දුරකථනක් වන අතර එය Xperia C3 ට පසු නිකුත් කරන ලදි. මෙම ජංගම දුරකථනය 2015 මැයි 6 හඳුන්වාදෙමින් "සෙල්ෆි ස්මාර්ට් ෆෝන්" ලෙස අලෙවි කර ඇත. මාස තුනකට පසුව, සෝනි එහි අනුප්‍රාප්තික ලෙස එක්ස්පීරියා C5 අල්ට්රා ඉදිරිපත් කරන ලදී.
දුරකතනයේ ප්‍රධාන ලක්ෂණය වන්නේ 25 මි.මී. මෙගාපික්සල් 5 ඉදිරිපස කැමරාව හා මීඩියාටෙක් MT6752 විසින් බලය ලබන 1.7 GHz ක ඔක්ටා-කෝර් ප්‍රොසෙසරය වේ.

ප්‍රකාශයට පත්කිරීම
2015 මැයි මස, උපාය මාර්ග විශ්ලේෂකයන් උපකරණයේ ඉදිරිපස කැමරා ප්‍රමිතිය ඇගයීමට ලක් කිරීම සඳහා ස්වාධීන පාරිභෝගික පරීක්ෂණයක් පැවතිනි. පරීක්ෂණයට පසු, උපකරණය "ලෝකයේ හොඳම සෙල්ෆි ස්මාර්ට් ජංගම දුරකථනය" හා "සෙල්ෆි සඳහා ලෝකයන්හි හොඳම ස්මාර්ට් ජංගම දුරකථනය" ලෙස බව ප්‍රකාශ කරන ලදි.

අලෙවිය
2015 මැයි 26 දින, මෙම උපාංගයේ ද්විත්ව සිම් සංස්කරණය එක්ස්පීරියා M4 ඇක්වා හි ද්විත්ව සිම් සංස්කරණය සමග ඉන්දියාවේදී එළිදැකීය.

මූලාශ්‍ර

බාහිර සැබැඳි
 වයිට් පේපර්
 නිල මුදාහැරීම
 නිල වෙබ්අඩවිය

ඇන්ඩ්‍රොයිඩ් (මෙහෙයුම් පද්ධතිය)
ජංගම දුරකථන

සෝනි එක්ස්පීරියා සී4


A Better Life ("Ein besseres Leben") ist ein Spielfilm des US-amerikanischen Regisseurs Chris Weitz aus dem Jahr 2011. Er erzählt die Geschichte eines mexikanischen Gärtners, der sich illegal in den USA aufhält und eine bessere Zukunft für sich und seinen Sohn anstrebt. Der Hauptdarsteller Demián Bichir wurde für seinen Auftritt für einen Oscar nominiert.

Handlung
Carlos Galindo arbeitet als Gärtner in Los Angeles. Sein Sohn Luis geht auf die High School, und Carlos legt alles daran, ihn von dem Einfluss der ortsansässigen Straßengangs fernzuhalten. Dies gestaltet sich allerdings schwierig, da Luis Freundin Ruthie Valdez die Nichte eines stadtbekannten Gang-Anführers ist.

Carlos arbeitet hart, um für sich und seine Familie den eigenen Amerikanischen Traum zu verwirklichen. Als er sich eines Tages von seinem Geld einen gebrauchten Pick-Up leisten kann, scheint die Erfüllung dieses Traumes in absehbarer Nähe. Doch bald darauf wird der Pick-Up gestohlen, und Carlos muss sich entgegen seinem Willen in das Gang-Milieu wagen, um seine Verhältnisse zu ordnen.

Hintergrund
Der Regisseur Chris Weitz, unter anderem bekannt für seine Filme About a Boy und Der goldene Kompass, nahm bei den Dreharbeiten die Hilfe des Jesuitenpfarrers Gregory Boyle in Anspruch, Gründer des bekannten Selbsthilfe-Projektes Homeboy Industries, das Ex-Kriminellen aus dem Gang-Milieu dabei hilft, sich zu resozialisieren. Boyle vermittelte unter anderem Drehorte und half Weitz dabei, die Geschehnisse so authentisch wie möglich darzustellen. Dabei konzentriert sich der Film explizit auf die Kultur und den lokalen Habitus von Los Angeles, was sich im englischen Original unter anderem im Slang der Straßengangs wiederfindet.

Der Film stellt in gewisser Weise ein Novum in der Filmbranche dar, als dass zum ersten Mal eine US-Produktion fast ausschließlich mit hispanischen Darstellern besetzt wurde und sich gänzlich im hispanischen Milieu bewegt.

Der Film erschien am 24. Juni 2011 in den USA.

Rezeption
Der Film wurde von der Kritik größtenteils positiv aufgenommen. Der US-amerikanische Filmkritiker Rogert Ebert gab dem Film 3.5 von 4 möglichen Punkten und lobte insbesondere die Schauspielerleistungen als "vollkommen perfekt".
Auf der Internetseite Rotten Tomatoes erhielt A Better Life eine Zustimmung von 85 % bei einer durchschnittlichen Bewertung von 6,7/10. Auch auf Metacritic.com erzielte der Film durchschnittlich 64 von 100 Punkten.

Demián Bichir wurde für seine Darstellung des Carlos Galindo für einen Oscar nominiert. Darüber hinaus gab es Nominierungen für den Independent Spirit Award und den Screen Actors Guild Award. Auch Komponist Alexandre Desplat wurde für seine Arbeit an dem Projekt ausgezeichnet.

Weblinks

Einzelnachweise

Filmtitel 2011
US-amerikanischer Film
Filmdrama

A Better Life


نهلة عبد الوهاب هي مطربة عراقية ذات صوت ريفي دافئ اشتهرت بالاغاني الريفية وخاصة أغنية «أخذني الشوگ بجناحه»، التي سجلت بها في عام 1983.

أغنية «أخذني الشوگ بجناحه» تحت عنوان «الفلاحة»، والتي غنتها نهلة عبد الوهاب من كلمات الشاعر الراحل جودت التميمي وألحان صباح زيارة، حيث أصبحت هذه الأغنية مقدمة لبرنامج «المجلة الزراعية» الذي كان يعرض على تلفزيون العراق، وتتحدث كلمات الاغنية عن دور المرأة المزارعة في دعم الاقتصاد الزراعي.

غابت الفنانة نهلة عبد الوهاب عن الساحة الفنية أكثر من 30 سنة بسبب الظروف الإنتاجية والظروف الاجتماعية الخاصة بها، ثم عادت إلى الساحة الفنية من جديد بمجموعة من الأعمال، منها أغنية وطنية وأخرى عاطفية.

المصدر

مغنيات عراقيات في القرن 20
مواليد القرن 20
صفحات تحتاج تصنيف سنة الولادة (أشخاص أحياء)

نهلة عبد الوهاب


Rusya'nın federal bölümleri ( subyektı Rossiyskoy Federatsii), Rusya Anayasası'na göre Rusya'nın en üst düzey idari bölümleri olan kurucu varlıklardır. Rusya, 85 adet federal bölüme ayrılmakta olup bu bölümler cumhuriyetler, kraylar, oblastlar, federal şehirler, özerk oblastlar ve özerk okruglar olmak üzere altı düzeyde toplanmaktadır.

Her federal bölümün kendi anayasası, yöneticisi, parlamentosu ve anayasa mahkemesi bulunmaktadır. Bu federal bölümlerin hepsi eşit bir biçimde iki delege ile Federal Meclis'in üst meclisi olan Federasyon Meclisi'nde temsil edilirler. Bununla birlikte sahip oldukları özerklik bakımından farklılık gösterirler. Çukotka Özerk Okrugu istisna olmak kaydıyla özerk okruglar kendi federal haklarıyla birlikte kendilerinden daha büyük bir federal bölüme bağlıdır.

1993 yılında Rusya Federasyonu 89 federal bölümden oluşmaktaydı. 2008 yılına kadar federal bölümlerin sayısı birkaç bölümün birleşmesi nedeniyle 83'e düştü. Son olarak 2014 yılında Kırım'ın ilhakının ardından Sivastopol ve Kırım Cumhuriyeti Rusya'nın 84. ve 85. federal bölümleri haline geldiler. Bu bölümler uluslararası alanda Ukrayna'nın parçası olarak kabul edilmektedirler.

Tüm federal bölümler daha büyük sekiz federal bölge altında toplanmıştır. Bu bölgeler idari bölümler olmayıp federal hükûmetin farklı federal bölümlerdeki faaliyetlerini organize etmekten sorumludurlar.

Hiyerarşik düzen

Her federal bölüm aşağıdaki kategorilerden birine dahildir:
 Cumhuriyetler (республика respublika), özerktirler, her birinin kendi anayasaları, cumhurbaşkanları ve meclisleri vardır, uluslararası ilişkilerde federal hükûmetçe temsil edilirler ve her biri belirli bir etnik kökenin ana vatanı kabul edilirler. Toplam 22 adet bulunmaktadır.
 Oblastlar (область oblast), bir valisi ve yerel olarak seçilmiş bir meclisi bulunan en yaygın federal bölümlerdir. Genel olarak oblast merkezinin ismini alırlar. Toplam 46 adet bulunmaktadır.
 Kraylar (край kray), esas itibarı ile oblastlar ile aynı olup zamanında öncü bölge sayıldıklarından bu isimle adlandırılmışlardır. Toplam dokuz adet bulunmaktadır.
 Özerk oblastlar (автономная область avtonomnaya oblast), oblastlardan daha özerk oblastlardır. Rusya'nın tek özerk oblastı Yahudi Özerk Oblastı'dır.
 Özerk okruglar (автономный округ avtonomni okrug), oblastlardan daha özerk ama cumhuriyetlerden daha bağımlı federal bölümlerdir. Genellikle önemli veya baskın etnik azınlığa sahiptirler ve Çukotka Özerk Okrugu istisna olmak kaydıyla kendilerinden daha büyük bir federal bölüme bağlıdır. Toplam dört adet bulunmaktadır.
 Federal şehirler (федеральный город federalni gorod), federal hükûmetin doğrudan yönetimi altında olan ayrı bölgeler gibi hareket eden büyük şehirlerdir.

Federal bölümler

Birleşmeler

2005 yılından başlayarak bazı bölümler birleştirilerek daha büyük bölümler oluşturuldu. Birleştirmeler 1 Mart 2008 tarihi itibari ile tamamlanmış olup günümüzde henüz yeni bir birleştirme planlanmamaktadır.

Ayrıca bakınız
 Rusya'nın idari bölümleri
 Rusya'nın federal bölgeleri
 Rusya'nın ekonomik bölgeleri
 ISO 3166-2:RU

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Russian Classifier of Municipal Entities Territories (OTKMO)

Rusya'nın federal bölümleri


1984-85 තරඟාවලිය එක්දින ජාත්‍යන්තර (එක්දින) ක්‍රිකට් ත්‍රිත්ව තරගාවලියක් වූ අතර එහිදී ඕස්ට්‍රේලියාව විසින් ශ්‍රී ලංකාවට සහ බටහිර ඉන්දීය කොදෙව් පිලට සත්කාරකත්වය ලබා දුන්නේය. ඕස්ට්‍රේලියාව සහ බටහිර ඉන්දීය කොදෙව් පිල අවසන් මහා තරගයට පිවිසි අතර බටහිර ඉන්දීය කොදෙව් පිල 2-1ක් ලෙස ජය ගත්තේය. 1995-96 තරගවාරය තෙක් ශ්‍රී ලංකාව සහ බටහිර ඉන්දීය කොදෙව් කණ්ඩායම ත්‍රිත්ව තරගාවලියට නැවත තරඟ කලේ නැත.

මූලික වටය

1 වන තරගය

2 වන තරගය

3 වන තරගය

4 වන තරගය

5 වන තරගය

6 වන තරගය

7 වන තරගය

8 වන තරගය

9 වන තරගය

10 වන තරගය

11 වන තරගය

12 වන තරගය

13 වන තරගය

14 වන තරගය

15 වන තරගය

අවසාන තරගමාලාව
බටහිර ඉන්දීය කොදෙව් පිල විසින් ඕස්ටේ‍්‍රලියාවට එරෙහිව අවසන් තරග 3 න් 2–1ක් ලෙස ජය ගත්තේය.

1වන අවසන් තරගය

2වන අවසන් තරගය

3වන අවසන් තරගය

බාහිර සබැදි

 තරගාවලි සාරාංශය ESPNcricinfo මගින්

1984 in cricket
1985 in cricket
1984 in Australian cricket
1985 in Australian cricket
1984–85
1984–85 Australian cricket season
International cricket competitions from 1980–81 to 1985
ශ්‍රී ලංකාව තුළ ක්‍රිකට්
ක්‍රිකට්

ඕස්ට්‍රේලියානු තුන්කොන් තරගාවලිය 1985


The Kokkilai offensive was a  military operation carried out by the Tamil Tigers in Kokkilai, Mullaitivu District, Sri Lanka.  It is claimed this was the first attack by LTTE on a Sri Lankan Army barrack.   Ravi Jayewardene, brother of then President of Sri Lanka JR Jayewardene reported to the National Security Council that the Kokkilai  attack was a full-scale armed confrontation and said the Tamil Tigers were becoming a 'sophisticated enemy.'

It is believed Tamil Tigers' Ranjan Kanagaratnam died in this attack, he was the son of Sri Lankan Member of Parliament late K. Kanagaratnam.

See also
 List of Sri Lankan Civil War battles

ආශ්‍රිත

Battles of Eelam War I
Military history of Sri Lanka
1985 in Sri Lanka
Conflicts in 1985
20th-century conflicts

කෝකිලායි ප්‍රහාරය


කුමාර් ශේඛර් කම්මුලා යනු පද්මරාඕ නගර්හි ඉන්දියානු චිත්‍රපට අධ්‍යක්ෂකවරයකු, තිරරචකයකු සහ නිෂ්පාදකරවයෙකි. ඔහු මූලික වශයෙන්ම තෙලිඟු සිනමාව සම්බන්ධයෙන් කටයුතු කරයි.

වෘත්තිය
කම්මුලා සිය අධ්‍යක්ෂක ප්‍රවේශය සනිටුහන් කළේ ස්වාධීන චිත්‍රපටයක් වූ ඩොලර් ඩ්‍රීම්ස් (2000) තුළිනි. විචාරක පැසසුමට පත් මේ වෙනුවෙන් ඔහු අධ්‍යක්ෂකගේ හොඳම ප්‍රථම චිත්‍රපටය සඳහා ජාතික චිත්‍රපට සම්මානය හිමි කරගත්තේ ය. මෙම චිත්‍රපටය ඉන්දියාවේ අන්තර්ජාතික චිත්‍රපට උළෙලේ දී තිරගත විය. ඔහු සිය නිර්මාණ සඳහා ෆිල්ම්ෆෙයාර් දකුණු සම්මාන දෙකක් සහ ප්‍රාන්ත නන්දි සම්මාන හයක් හිමි කරගත්තේ ය. 2011 කෑන්ස් චිත්‍රපට උළෙල තුළ ඉන්දියානු සිනමාව නියෝජනය කළ අධ්‍යක්ෂකවරයකු ලෙස ද සේඛර් සැලකේ.

ඔහුගේ දෙවන චිත්‍රපටය වූ ආනන්ද් 2004 වර්ෂයේ බ්ලොක්බස්ටරයක් විය. ඔහුගේ ඊළඟ චිත්‍රපටය වූ ගෝදාවරී ද විචාරක පැසසුම් ලද සාර්ථක චිත්‍රපටයක් විය. 2007 සැප්තැම්බර් 28 දින මුදාහැරි හැපි ඩේස් චිත්‍රපටය ද දැවැන්ත සාර්ථකත්වයක් ලද්දේ ය. මෙය දෙමළ සහ කන්නඩ භාෂාවලින් ප්‍රතිනිර්මාණය විය. 2010 වර්ෂයේ මුදාහැරුණු දෙමළ ප්‍රභේදය සඳහා ඔහු රචනයෙන් දායක විය. අනතුරුව ඔහු ලීඩර් චිත්‍රපටය අධ්‍යක්ෂණය කළ අතර, 2010 පෙබරවාරි 19 දින මුදාහැරුණු මෙය ද යහපත් ප්‍රතිචාර හිමි කරගත්තේ ය. 2016දී සේඛර් කම්මුලා සිය බොලිවුඩ් ආගමනය නිවේදනය කළේ සල්මන් ඛාන් ප්‍රධාන චරිත නිරූපණය කරන චිත්‍රපටයක් පිළිබඳ පවසමිනි.

ඔහු 2012 ජනප්‍රිය බොලිවුඩ් චිත්‍රපටයක් වූ කහානි තෙලිඟු බසින් ප්‍රතිනිර්මාණය කළේ අනාමිකා ලෙස ය. මෙහි විද්‍යා බාලන්ගේ චරිතය නිරූපණය කළේ නයන්තාරා විසිනි. සේඛර් කම්මුලා සිය ප්‍රථම හින්දි චිත්‍රපටය ලෙස හැපි ඩේස් චිත්‍රපටයේ ප්‍රතිනිර්මාණය අධ්‍යක්ෂණය කිරීමට නියමිත ය. මෙහි හින්දි ප්‍රභේදය නිෂ්පාදනය කරන්නේ සුප්‍රකට චිත්‍රපට නිෂ්පාදක ශේඛර් කපූර් විසිනි. මෙම චිත්‍රපටයේ නවක නළු නිළියන් රැසක්ම දැකගත හැකි වනු ඇත. මෙහි තිරරචනය මුම්බායි පසුබිම් කරගත් රචක නිඛිල් මහාජාන් විසින් සිදුකිරීමට නියමිත ය. මේ වනවිට ශේඛර් කම්මුලාගේ ෆිදා චිත්‍රපටය බොක්ස් ඔෆීස් වාර්තා තබමින් තිරගත වේ. මෙය දින 10ක් ඇතුළත් කොටි 50කට අධික ආදායමක් උපයාගත්තේ ය. දිල් රාජුගේ නිෂ්පාදනයක් වන එම චිත්‍රපටයේ ප්‍රධාන චරිත නිරූපණය කළේ වරුන් තේජ් සහ සායි පල්ලවී විසිනි.

චිත්‍රපට නාමාවලිය

සම්මාන
ජාතික චිත්‍රපට සම්මාන
අධ්‍යක්ෂකගේ හොඳම ප්‍රථම චිත්‍රපටය සඳහා ඉන්දිරා ගාන්ධි සම්මානය – ස්වර්ණ පද්ම සම්මානය – ඩොලර් ඩ්‍රීම්ස් (2000)

නන්දි සම්මාන
2004 – හොඳම අධ්‍යක්ෂක සඳහා නන්දි සම්මානය – ආනන්ද්
2004 – දෙවන හොඳම වෘත්තාන්ත චිත්‍රපටය සඳහා නන්දි සම්මානය – ආනන්ද්
2006 – දෙවන හොඳම වෘත්තාන්ත චිත්‍රපටය සඳහා නන්දි සම්මානය – ගෝදාවරී
2006 – හොඳම අධ්‍යක්ෂක සඳහා නන්දි සම්මානය – ගෝදාවරී
2007 – දෙවන හොඳම වෘත්තාන්ත චිත්‍රපටය සඳහා නන්දි සම්මානය – හැපි ඩේස්
2011 – හොඳම කථාව සඳහා නන්දි සම්මානය – ලීඩර්

ෆිල්ම්ෆෙයාර් සම්මාන දකුණ
2007 – ෆිල්ම්ෆෙයාර් හොඳම චිත්‍රපටය සම්මානය (තෙලිඟු) – හැපි ඩේස්
2007– ෆිල්ම්ෆෙයාර් හොඳම අධ්‍යක්ෂක සම්මානය (තෙලිඟු) – හැපි ඩේස්

වෙනත් සම්මාන
දසාරි හොඳම චිත්‍රපට අධ්‍යක්ෂක සම්මානය – හැපි ඩේස්

ආශ්‍රේයයන්

බාහිර සබැඳි

http://www.amigoscreations.com/

ජාතික චිත්‍රපට සම්මාන (ඉන්දියාව) ජයග්‍රාහකයෝ
21වන සියවසේ ඉන්දියානු චිත්‍රපට අධ්‍යක්ෂකවරු
තෙලිඟු ජනයා
තෙලිඟු චිත්‍රපට අධ්‍යක්ෂකවරු
ජීවත්වන්නෝ
1974 උපත්
හොවාර්ඩ් විශ්වවිද්‍යාලයේ ආදිශිෂ්‍යයෝ
රට්ගර්ස් විශ්වවිද්‍යාලයේ ආදිශිෂ්‍යයෝ
ඉන්දියාවේ හයිදරාබාද්හි රචකයෝ
ෆිල්ම්ෆෙයාර් සම්මාන දකුණ ජයග්‍රාහකයෝ
නන්දි සම්මාන ජයග්‍රාහකයෝ
ඉන්දියාවේ හයිදරාබාද්හි චිත්‍රපට අධ්‍යක්ෂකවරු

සේඛර් කම්මුලා


Das 3. Festival da Canção ( III Grande Prémio TV da Cançao 1966) fand am 15. Januar 1966 in den Tóbis-Studios in Lissabon statt. Es diente als portugiesischer Vorentscheid für den Eurovision Song Contest 1966.

Moderator der Sendung war Henrique Mendes.

Als Siegerin ging Madalena Iglésias mit dem Titel Ele e ela hervor. Beim Eurovision Song Contest in Luxemburg erhielt sie sechs Punkte und belegte am Ende den 13. Platz.

Teilnahme

Weblinks
 III Grande Prémio TV da Canção 1966 (portugiesisch)

1966
Musikwettbewerb 1966
Veranstaltung in Lissabon
Musikveranstaltung in Portugal

Festival da Canção 1966


Festivalul Internațional de Literatură și Traducere Iași (FILIT) este un festival internațional care are loc anual în luna octombrie, în Iași. Proiectul a fost organizat începând cu anul 2013, de Muzeul Național al Literaturii Române din Iași la inițiativa scriitorilor ieșeni Dan Lungu, Florin Lăzărescu și Lucian Dan Teodorovici.

Festivalul reunește la Iași profesioniști din domeniul cărții, atât din țară, cât și din străinătate. Scriitori, traducători, editori, organizatori de festival, critici literari, librari, distribuitori de carte, manageri și jurnaliști culturali – cu toții se află de-a lungul celor cinci zile de festival în centrul unor evenimente destinate pe de o parte  publicului larg, pe de altă parte specialiștilor din domeniu.

Istoric
Cu peste 26.000 de vizitatori la prima sa ediție, FILIT a fost nu doar un succes de public, ci a pus bazele și unor colaborări viitoare cu festivaluri similare din Franța și Elveția și a creat cadrul perfect de întâlnire a scriitorilor români cu traducători în limbile engleză, germană, spaniolă, norvegiană etc.

După ediția din 2013, cotidianul spaniol El País a declarat că FILIT "este deja, de la prima sa ediție, cel mai important festival literar din Europa de Est", iar Frankfurter Allgemeine Zeitung a apreciat că "un eveniment de asemenea anvergură și de o asemenea croială europeană n-a mai existat vreodată în România".

Managementul festivalului
Manager al primelor patru ediții a fost scriitorul Dan Lungu, iar începând cu ediția 2017, manager al FILIT este scriitorul Lucian Dan Teodorovici.

Ediții

Ediția I
A avut loc în perioada 23-27 octombrie 2013. Prima ediție a FILIT a adunat peste 200 de profesioniști ai domeniului literar, printre numele importante ale scriitorilor străini invitați numărându-se: François Weyergans (Franța), Andrei Kurkov (Ucraina), David Vann (Marea Britanie), Aris Fioretos (Suedia), Attila Bartis (Ungaria), Georgi Gospodinov (Bulgaria), Jan Konneffke (Germania), François Garde (Franța), Jean Mattern (Franța) sau Andrew Cowan (Marea Britanie).

Ediția a II-a
S-a desfășurat între 1-5 octombrie 2014. Ediția a doua, considerată cea mai pregnantă dintre cele desfășurate până în prezent, i-a avut printre cei peste 250 de invitați pe scriitorii străini: Herta Müller, câștigătoare a Premiului Nobel pentru Literatură în anul 2009, celebrul scriitor britanic David Lodge, la fel de cunoscutul scriitor și scenarist mexican Guillermo Arriaga, alături de Sahar Delijani (Iran), Edward Hirsch (SUA), Monika Peetz (Germania), Romain Puertolas (Franța), Care Santos (Spania), Nicolas Clement (Franta), Jens Christian Grøndahl (Danemarca), Andrew Louth (Marea Britanie), Patrick McGuinness (Marea Britanie), James Meek (Marea Britanie), Marius Daniel Popescu (Elveția), Malgorzata Rejmer (Polonia), Marius Szczygieł (Polonia) și Oksana Zabuzhko (Ucraina). Anul 2014 i-a adus la FILIT și pe mulți dintre cei mai renumiți scriitori români, prozatori și poeți, precum și traducători, critici literari, manageri culturali din România și din afara țării.

Ediția a III-a
A treia ediție s-a desfășurat între 1-4 octombrie 2015. În urma unor probleme de natură politică și administrativă, ediția a III-a a FILIT a fost mai întâi suspendată de organizatori, iar în cele din urmă s-a acceptat organizarea ei într-o formulă restrânsă față de anii precedenți, reducându-se atât numărul invitaților, cât și perioada de desfășurare a festivalului (de la cinci la trei zile). Printre numele importante prezente la această ediție s-au numărat scriitorii Horia-Roman Patapievici din România și Evgheni Vodolazkin din Rusia.

Ediția a IV-a
Desfășurat între 26-30 octombrie 2016, și această ediție a păstrat formula restrânsă din anul anterior, cauzată de piedicile administrative clamate de organizatori. Printre invitații importanți ai festivalului s-au numărat laureații Premiului Goncourt Jean Rouaud și Nicolas Cavaillès .

Ediția a V-a
4-8 octombrie 2017. Odată cu ediția a V-a, FILIT anunță revenirea la formula consacrată în primii doi ani de desfășurare a festivalului, fiind incluse secțiuni noi, restabilindu-se perioada de desfășurare a festivalului la cinci zile și sporindu-se numărul invitaților de prestigiu din țară și străinătate. Printre numele mari ale literaturii mondiale anunțate de organizatori pentru această ediție se numără scriitoarea din Belarus Svetlana Alexievici, laureată a Premiului Nobel pentru Literatură în anul 2015, scriitorul chinez Gao Xingjian, laureat al Premiului Nobel pentru Literatură în anul 2000, cea mai importantă scriitoare poloneză, Olga Tokarczuk, cel mai cunoscut scriitor român contemporan, Mircea Cărtărescu, foarte apreciații scriitori britanici Jonathan Coe și Jim Crace, precum și scriitorul american de romane policier Jeff Lindsay, creator al celebrului personaj central din Dexter (serial), alături de mulți alți scriitori, traducători, critici literari, manageri și jurnaliști culturali din România și străinătate.

Ediția a VI-a
3-7 octombrie 2018..

Ediția a VII-a
Festivalul Internațional de Literatură și Traducere Iași se desfășoară în perioada 2-6 octombrie 2019.

Printre invitații ediției din 2019 sunt; Diana Bădica, Dan Coman, Florin Irimia, Emanuela Iurkin, Dan Miron, Cătălin Pavel, Dan Pleșa, Simona Popescu, Andreea Răsuceanu, Doina Ruști, Bogdan Suceavă, Svetlana Cârstean, Ionel Ciupureanu, Sorin Despot, Diana Iepure, Irina Georgescu, Silvia Grădinaru, Ligia Keșișian, Vasile Leac, Vlad Pojoga, Monica Stoica, Livia Ștefan, Victor Țvetov, Mihai Vieru, Gelu Vlașin, Andrei Zbîrnea, Cristina Andone, Lavinia Braniște, Veronica D. Niculescu, Alexandru Vakulovski, Matei Vișniec, Rodica Bretin, Lucian Merișca, Ana Maria Negrilă, Mircea Opriță, Liviu Surugiu, Andrei Crăciun, Bogdan Georgescu, Olga Macrinici.

Și-au anunțat prezența Richard Ford (SUA), Mihail Pavlovici Șîșkin (Rusia), María Dueñas (Spania), Mathias Énard, Lionel Duroy (Franța), Sjón (Islanda), Kim Leine (Danemarca), Herman Koch (Olanda), Aslı Erdoğan (Turcia), Ahmed Saadawi (Irak), Svetislav Basara (Serbia), Drago Jančar (Slovenia), Geneviève Damas (Belgia), Faruk Šehić (Bosnia-Herțegovina).

"Atelierele FILIT pentru traducători" (a V-a ediție)
În perioada 3-12 septembrie 2019, are loc a V-a ediție, "Atelierele FILIT pentru traducători", care se desfășoară la Ipotești. Participanți sunt Johanna Bertóti (România, limba maghiară), Hristo Boev (Bulgaria), Angela Bratsou (Grecia), Florin Buzdugan (România, limba engleză), Maria Gabriela Constantin (România, limba maghiară), Jan Cornelius (Germania), Jean-Louis Courriol (Franța), Andrew Davidson-Novosivschei (S.U.A.), Anna Heinz (Germania), Rik Kiessling (Germania), Alexey Kubanov (Kazahstan), Patricia Lorenzana (Spania), Marija Markić (Croația), Ana-Maria Surugiu (Austria), Francesco Testa (Italia), Florica Ciodaru-Courriol (Franța) și Ivan Pilchin (Republica Moldova).

Note

Legături externe
 Website-ul oficial al FILIT Iași
 Pagina de Facebook a FILIT Iași
 Pagina FILIT pe website-ul organizației "Europe for festivals/Festivals for Europe"

Literatură și Traducere
Literatură română
Fondări în 2013

Festivalul Internațional de Literatură și Traducere din Iași


Cedar Point Sandusky, Ohio, ABD'de Erie Gölü'nün kenarındaki 1,5 km² bir yarımadada bulunan bir eğlence parkı dır. 68 ride ve 16 rollercoaster ile dünyanın en büyük eğlence parkıdır. Dünyanın ikinci en yüksek ve ikinci en hızlı rollercoasterı buradadır, Top Thrill Dragster. Parkta ayrıca 1,5 km uzunluğunda plaj, iki su parkı (Soak City ve Castaway Bay), marina, birkaç otel ile go-kart ve minyatür golf sahası gibi değişik etkinliklerin yapıldığı "Challenge Park" bulunur. "America's Roller Coast" olarak da adlandırılan park 9 yıldır Amusement Today tarafından "Dünyanın En İyi Parkı" seçilmiştir.

Park 1870'te açılmış ve Lake Compounce'den sonra Kuzey Amerika'nın en eski eğlence parkıdır.Cedar Point, Cedar Fair, L.P. adlı eğlence parkı şirketinin amiral gemisidir. Cedar Point 2006 sezonuna 6 Mayıs'ta başlamıştır.

Cedar Point'in normal sezonu Mayıs ayı başından itibaren Eylül ayı ortalarına kadar devam eder ve Eylül ortalarından sonra 8 hafta sonu daha açıktır.

Thrill rideları

Çocuk rideları

Diğer ridelar

Dış bağlantılar
 Resmi Cedar Point Sitesi
 PointBuzz
 Point Pixels , 8,000 den fazla Cedar Point fotoğrafı.

Amerika Birleşik Devletleri'ndeki eğlence parkları
Sandusky, Ohio
Ohio'daki merkezî yerler

Cedar Point


La gare de Kherson (ukrainien : Херсон (станція)) est une gare ferroviaire située dans la ville de Kherson en Ukraine.

Situation ferroviaire

Histoire
La gare date de 1907 et fait partie de la ligne de Chemin de fer Lemberg-Czernowitz-Jassy créée en 1864 par l'empire d'Autriche, elle relie le 16 octobre 1907 Kherson à Mykolaïv.

Service des voyageurs

Accueil

Desserte

Intermodalité

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Transport ferroviaire en Ukraine
 Liste de gares en Ukraine

Liens externes

Gare dans l'oblast de Kherson
Gare
Gare mise en service en 1907

Gare de Kherson


Entoprocta, Spiralia üstşubesine bağlı bir hayvan şubesidir.

Dış bağlantılar

Kaynakça

Spiralia

Entoprocta


Mihalıççık, Eskişehir ilinin bir ilçesidir. 1915'e kadar Ankara'nın ilçesiydi ve Kurtuluş Savaşı'nda çok kısa bir süre Yunan işgaline uğramıştır. Kuzeyde Ankara'nın Nallıhan, Beypazarı ve Polatlı ilçeleriyle komşudur.

Mihalıççık isminin Köse Mihal'den veya oğlu Mihalgazi'den geldiği yönünde pek çok rivayet olmakla beraber henüz kesin tarihi belge elde edilememiştir.

İlçe halkı geçimini tarım, hayvancılık, madencilik ve hizmet sektörlerinden karşılamaktadır. İlçe toprakları genellikle dağlık ve ormanlıktır. Arazi yapısı, ulaşım yollarına uzak olması ve sanayisinin olmayışından dolayı ilçe merkezi, doğallığını kaybetmemiş tipik bir Anadolu kasabasıdır. Tam karasal iklime sahip olup yazları sıcak, kışları ise yoğun yağışlı ve gece gündüz sıcaklık farkı çok olan bulunduğu rakım itibarıyla yazın dahi akşamları serin rüzgarları barındıran bir ilçedir. Kuzeyinde Sündiken dağları uzanır. Sakarya Nehri ilçenin kuzeyinden akar. Bu nehir üzerinde bulunan Gökçekaya barajları ve elektrik santralleri de Mihalıççık ilçesindedir.

İlçe merkezi iki mahalleden oluşur ve çarşısı bütünleşik bir yapıya sahiptir. İlçede genellikle müstakil, yatay mimari yerleşimi bulunup son yıllarda birçok apartman yükselmiş ve yarı dikey mimari yapıya geçiş yapılmıştır. İlçede bölgesel küçük ölçekli marketlerin yanı sıra zincir marketler ve birçok branşta hizmet veren işletmeler bulunmaktadır. Fast-food kültürü tam oturmamış ilçede birden fazla ev yemeği ve meşhur Mihalıçcık Kavurması yapan lokantalar bulunmaktadır. Mihalıçcık Bazlaması adı verilen yöreye ait ekmek üreticileri de aynı çarşı merkezinde bulunmaktadır. İlçe kuzey girişinde 14 yataklı devlet hastanesi ve aynı kampüste bulunan dört adet aile hekimi muayenehanesi, Büyükşehir Belediyesi itfaiye istasyonu ve şantiyesi çarşı merkezinde bir adet Ziraat Bankası şubesi, bir adet PTT şubesi, Büyükşehir Belediye Başkanlığına ait Sular idaresi müdürlüğü ve bölgesel doğalgaz idaresi, üç adet akaryakıt istasyonu, iki adet eczane ve İlçe güney girişinde yaşlılar köşkü, merkezinde halk kütüphanesi, ilçenin kuzey kısmında ise Kalburcu mesire alanı bulunmaktadır. İlçe tarımında kirazın rolü yıllardir önemini kaybetmemiş ve her geçen yıl kiraz üreticisi artmıştır, her yıl temmuz ayında yukarıda bahsi geçen mesire alanında belediye tarafından Kiraz Festivali düzenlenmektedir. İlçenin Beypazarı bağlantı yolu üstünde taze balık restoranları bulunmaktadır.

Bunların yanı sıra belediyeye ait ilçe merkezinde 25 odalı otel, ilçe güney girişinde cafeler, aile çay bahçeleri ve restoranlar ilçe kuzey girişinde halk arasında Yelken diye tabir edilen tepede ilçenin panaromik olarak izlenebilecegi restoran ve aile çay bahçesi, ilçe merkezinde spor salonu bulunmaktadır.

Yunus Emre'ye ait türbe ve mezar da ilçeye bağlı Yunusemre mahallesinde bulunur. Bu mahallede ayrıca TCDD tren istasyonu mevcuttur. Anadolu Selçuklularından kalan Çalçı Cami, Türk-İslam mimarisinin güzel örneklerinden biri olup, Çalçı köyünde bulunmaktadır. Ayrıca yine Selçuklular zamanından kalan Çalçı Çeşmesi bulunmaktadır. İlçede Ilıcalar (Yarıkçı) mahallesinde de şifalı sularıyla ünlü kaplıcalar vardır.
İlçenin kuzeyinde Gürleyik Doğal Şelalesi bulunmakta ve son dönemlerde çevre bölge ve illerden piknik, kamp ve yüzme amaçlı birçok doğal güzellik tutkunun uğrak noktası durumuna gelmiştir. Bunların yanı sıra Ömer Mahallesi sınırları içerisinde bulunan balık avı ve bol oksijene sahip bir piknik yapmak isteyen vatandaşların kullandığı çevresi ormanlık Ömerköy Göleti ve aynı bölgede bulunan tam öğün yemek hizmeti olan, göle sıfır turizm ve av oteli de sessiz, orman ve göl manzaralı bir tatil için ziyaretçilerine hizmet vermektedir.

Koyunağılı mahallesinde linyit kömürü, Kavak mahallesinde krom, Bahtiyar mahallesinde manyezit, Kartal mevkii ve Sorkun mahallesinde Boksit, İlçenin güney sırtında ve Yayla mahallesinde manyezit madenleri çıkarılır. Mihalıççık yakınlarında kaolin madeni de çıkar

rılır. İlçenin Koyunağılı mahallesinde Yunusemre Termik Santrali bulunmaktadır.

Eğitim
İlçede Mihalıççık İlçe Milli Eğitim Müdürlüğüne bağlı olarak Atatürk Anaokulu, Hürriyet İlkokulu, Yunusemre İlkokulu, Şehit Ramazan Manastır Ortaokulu, Gün Sazak Yatılı Bölge Ortaokulu, Yunusemre İmam Hatip Ortaokulu, Şehit Münir Yıldızak Çok Programlı Anadolu Lisesi, Mihalıççık Halk Eğitimi Merkezi ve Özel Mihalıççık Ortaokul Erkek Öğrenci Yurdu bulunmaktadır. 2020 yılından itibaren Mihalıççık İlçe Milli Eğitim Müdürü olarak Abdullah Demirtaş görev yapmaktadır. Örgün eğitim gören öğrenci sayısı 587'dir.

Nüfus

Kaynakça

Mihalıççık


Danijel Aleksić (chirilic sârbești: Дaниjeл Алeкcић; n. 30 aprilie 1991) este un fotbalist sârb care joacă în prezent pentru Yeni Malatyaspor în turul Süper Ligii.

Tinerețe
Născut în Pula, SR Croația, SFR Iugoslavia, Aleksić avea doar câteva luni când mama lui a fugit în Serbia din cauza escaladării conflictului etnic din Croația. Aleksić nu și-a întâlnit niciodată tatăl biologic și poartă numele de familie al mamei sale.

Cariera pe echipe
A început să joace fotbal la șapte ani la clubul local FK Veternik  Până la vârsta de 11 ani, s-a transferat la FK Voivodina, unde a jucat la fiecare categorie de vârstă. În paralel cu fotbalul, a urmat cursurile liceului tehnic Jovan Vukanović.

Voivodina
La 5 mai 2007, el și-a făcut debutul la seniori pentru Voivodina sub conducerea antrenorului Milovan Rajevac într-un meci din campionat cu Steaua Roșie Belgrad. Având doar 16 ani și cinci zile, Aleksić a devenit al doilea cel mai tânăr jucător care a jucat vreodată într-un meci din SuperLiga Serbiei (fiind doar în urma lui Slavko Perović). Până la sfârșitul sezonului 2006-2007, a mai jucat un meci în campionat.

El a înscris primul său gol în 2 aprilie 2008 într-o victorie scor 4-1 împotriva lui Hajduk Kula.

În timpul sezonului 2008-2009, când a jucat pentru Voivodina într-un derby cu Steaua Roșie Belgrad, Aleksić a marcat un gol în minutul 90 minute într-o victorie de palmares cu 2-0. În noiembrie 2008, Aleksić a început să fie considerat o țintă de transfer pentru cele mai mari cluburi din Serbia - Steaua Roșie și Partizan - totuși, oficialii de la Voivodina erau hotărâți să nu-l vândă la echipe din campionatul intern. La sfârșitul lunii martie 2009, el a început, de asemenea, să fie urmărit de scouteri ai lui Real Madrid și Villarreal, care au venit să-l vadă jucând pentru echipa națională a Serbiei sub 19 ani. La rândul său, la jumătatea lunii mai 2009, Aleksić a spus că preferă ca primul său transfer în străinătate să fie în Eredivisie sau în Bundesliga din Germania. La 26 august 2009, Daily Mail a susținut că Manchester City a plătit 6 milioane de lire sterline pentru a semna cu jucătorul în vârstă de 18 ani.

Genoa
La 19 ianuarie 2010, tânărul a semnat cu CFC Genoa.

A fost cel de-al doilea sârb adus la echipă, după Nenad Tomović. Jucând sub conducerea antrenorului Gian Piero Gasperini, Aleksić a debutat în Serie A împotriva lui Juventus pe 14 februarie 2010, înlocuindu-l pe Domenico Criscito în minutul 88, într-un meci pe care Genoa l-a pierdut cu 3-2. A fost singurul meci jucat de el până la sfârșitul sezonului de Serie A 2009-2010.

Sosirea atacantului Luca Toni la Genoa în 2010 l-a făcut pe clubul său să-și dorească să-l împrumute pe 1 iulie la clubul de Serie B FC Crotone. A refuzat transferul și a rămas în cele din urmă la Genoa, până la sfârșitul perioadei de transferuri din vara anului 2010, atunci când a fost împrumutat la clubul din 2. Bundesliga SpVgg Greuther Fürth până la sfârșitul sezonului 2010-2011.

La 28 iunie 2011, FK Austria Viena a confirmat faptul că Aleksić a dat probe pentru echipa lor.

Încercarea de împrumut la Kavala
Pe 21 august 2011, mass-media greacă a scris că Genoa l-a împrumutat la Kavala, dar după câteva săptămâni, echipa greacă a fost exclusă din Superliga din Grecia și a fost retrogradată în divizia regională greacă, astfel încât împrumutul a fost anulat și jucătorul s-a întors la Genova.

Cariera la națională
Aleksić este deținătorul unei distincții semnificative. El este singurul jucător care a jucat pentru echipele naționale ale Serbiei la patru nivele de vârstă diferite într-un singur an calendaristic. Pe tot parcursul anului 2008, a jucat pentru naționala U17 din Serbia (cadeți), U19 (juniori), U21 și naționala mare.

La tineret
Aleksić a fost căpitanul echipei naționale de fotbal U17 din Serbia. În campania din 2008 a turneului de elită, care a avut loc pe parcursul a cinci zile la sfârșitul lunii martie 2008, Aleksić a marcat cinci goluri în trei meciuri (trei din acțiune și două din penalty), Serbia clasându-se pe primul loc în grupă, calificându-se astfel la turneul final. Pe lângă cele cinci goluri ale sale, echipa a marcat doar un singur gol prin Adem Ljajić. Aleksić și-a condus echipa până în grupe și a fost unul dintre candidații la Gheata de aur U17 pentru cele mai multe goluri.

În mai 2008, la Campionatul European de Fotbal sub 17 ani din 2008, în Turcia, a marcat un gol spectaculos din foarfecă într-un prim meci împotriva Scoției, marcând încă un gol și stabilind scorul final la 2-0. În următorul meci din grupe dintre Serbia și Olanda, în ciuda faptului că sârbii au dominat partida, echipa nu a putut câștiga datorită paradelor portarului olandez Jeroen Zoet - în cele din urmă Serbia a pierdut cu 0-1. Meciul final și decisiv al grupei a fost împotriva Turciei, iar Serbia a ratat mult, inclusiv prin Aleksić care a lovit bara, meciul s-a încheiat cu 0-0, ceea ce a înseamnat că Serbia a terminat pe locul trei în grupe și nu a avansat în semifinale.

Echipa națională a Serbiei
Aleksić și-a făcut debutul la echipa națională la vârsta de 17 ani, în decembrie 2008, sub conducerea lui Radomir Antić, într-un amical împotriva Poloniei, făcându-l unul dintre cei mai tineri debutanți ai primei reprezentative. Meciul a fost jucat la Belek, în Turcia. Următorul meci jucat pentru echipa națională a venit zece ani mai târziu, când a intrat în finalul meciului de Liga Națiunilor UEFA împotriva Lituaniei.

Statistici privind cariera

Club

 Până pe 9 decembrie 2018

La națională

Referințe

Legături externe

 Danijel Aleksić la reprezentacija.rs

Fotbaliști ai Lechia Gdańsk
Fotbaliști ai Genoa CFC
Fotbaliști internaționali sârbi
Atacanți
Fotbaliști sârbi
Sârbi în viață
Nașteri în 1991

Danijel Aleksić


Niangua Township ist der Name folgender Townships in den Vereinigten Staaten:

 Niangua Township (Camden County, Missouri)
 Niangua Township (Webster County, Missouri)

Niangua Township


Adunarea Națională Provizorie pentru Austria Germană (în , inoficial și Adunarea Națională din Viena, Wiener Nationalversammlung) a fost primul parlament al statului Austria Germană.

Istoria Austriei


Les compétitions de karaté aux Jeux africains de 2007 ont lieu en  à Alger, en Algérie.

Médaillés

Femmes
Miora Razafindrakoto (Madagascar) est médaillée de bronze en kata individuel.
Kaouther Hasnaoui (Tunisie) est médaillée d'or en kumite des plus de 60 kg
Nancy Tshiaba (République démocratique du Congo) est médaillée d'argent en kumite des plus de 60 kg.
Rafika Dakhlaoui (Tunisie) est médaillée d'or toutes catégories (open)
Faïza Zigaoua (Algérie) est médaillée d'argent toutes catégories (open).
Ilhem El Djou (Algérie) est médaillée d'or
Khadidja Tagrara (Algérie) est médaillé d'or.
L'équipe d'Algérie féminine de kata est médaillée d'or.

Hommes
Yacine Gori (Algérie) est médaillé d'or en kumite des moins de 75 kg.
Almine Tabib (Algérie) est médaillé d'argent en kumite des moins de 75 kg.
Mohamed Abderrahmane (Égypte) est médaillé d'or en kumite des moins de 80 kg.
Yacine Ticira (Algérie) est médaillé d'argent en kumite des moins de 80 kg.
Bilal Boughzala (Algérie) est médaillé d'or.
Abdessalam Samah (Égypte) est médaillé d'or.
Jean-Baptiste Mbaye (Sénégal) est médaillé d'argent.
Fousseyni Sacko (Mali) est médaillé d'or.

Notes et références

2007
Jeux africains de 2007
Jeux africains
Karaté en Algérie

Karaté aux Jeux africains de 2007


Whitley County is the name of two counties in the United States:

 Whitley County, Indiana
 Whitley County, Kentucky

Whitley County


La Ligue des champions de la FEF (FEF Champions League) est une compétition annuelle de futsal organisée par la Fédération européenne de futsal (FEF) et regroupant les meilleurs clubs du continent européen. Il s'agit de l'équivalent de la Ligue des champions de futsal de l'UEFA, fédération de football organisant aussi le futsal européen en parallèle.

La FEF Champions League est une compétition qui présente la particularité de réunir, sur un même plateau, les meilleures clubs européennes masculins et féminins de futsal.

Histoire

UEFS Cup (1995-2017)

FEF Champions League (depuis 2017)
L'édition 2021 est organisée en Turquie à Antalya. Antalya 1207 Sport en féminines et Stolista Futsal chez les hommes remportent la compétition.

La Ligue des champions de la FEF 2022 a lieu du 19 au 23 avril 2022 et est organisée par le Nantes Métropole Futsal (NMF) au CREPS des Pays-de-la-Loire à La Chapelle-sur-Erdre, au nord de Nantes. Originellement, 24 équipes devaient participer à la compétition continentale, mais le plateau est sérieusement revu à la baisse en raison de la guerre en Ukraine et de la crise sanitaire. Dix équipes s'affrontent : six équipes masculines et quatre équipes féminines. Chez les filles, la section féminine du NMF, vainqueure des phases finales de la Coupe de France organisée par l'Association Française de Futsal (AFF), en novembre 2021 affronte Barcelone Futsal Beats (champion d'Espagne), Teia Futbol Cinc (champion de Catalogne) et les Nîmoises du Futsal Marguerittois (vice-championnes de France et d'Europe). Côté messieurs, six équipes briguent le trophée : Barcelone, Dublin, Novara (Italie) et les Français de Château-Renault (USR Futsal) et d'Échirolles (FC Picasso).

Format
En 2022, avec moins d'équipes à cause du Covid, les garçons sont répartis en deux poules de trois avec une formule de qualification puis les demi-finales et la finale, tandis que le tournoi féminin fonctionne avec un système de championnat puis une finale pour les deux premières.

Les vainqueurs décrochent également un billet pour la prochaine Coupe intercontinentale.

Palmarès

Palmarès par édition de la Ligue des champions FEF

Détails du palmarès masculin

Détails du palmarès féminin

Notes et références

Liens externes

FEF
futsal
Compétition de futsal en Europe
Compétition continentale de clubs de futsal
Compétition fondée en 1991

Ligue des champions de futsal de la FEF


Upernivik Ø eller bare Upernivik er en ubeboet bjergrig ø i Karrats Fjord i det vestlige Grønland. Øen, der er meget bjergrig, har et areal på 540 km². Højeste punkt er det 2.105 meter høje bjerg Palup Qaqqaa. Administrativt hører øen under Qaasuitsup.

Øen er adskilt fra det grønlandske fastland af havstræderne Inukavsait mod nord (2,6 km bredt til halvøen Akuliaruseq) og Paakassaa (3,8 km bredt).

Eksterne kilder og henvisninger

Øer i Grønland

Upernivik Ø


Le Parc d'État de Pedra Branca est une zone de conservation de l'environnement située dans la Zone Ouest de la ville de Rio de Janeiro, au Brésil. Elle est considérée comme l'une des plus grandes forêts urbaines du monde, couvrant , et la plus importante de Rio après la forêt de Tijuca.

Caractéristiques
Le Pico da Pedra Branca, avec  d'altitude, est le point culminant de la ville de Rio de Janeiro. Il est situé à la frontière entre les quartiers de Jacarepaguá et Campo Grande, pouvant être vu depuis quelques endroits des quartiers de Bangu, Campo Grande et Baixada de Jacarepaguá. Sa constitution rocheuse est composée de granites de couleur rose à clair – d'où le nom de Pierre Blanche (Pedra Branca). Le pic est l'un des points les plus isolés de la ville, en raison des quelques sentiers existants et des quelques routes goudronnées qui donnent accès au pied du pic. La principale voie d'accès passe par le siège du noyau Pau da Fome à Jacarepaguá et par Campo Grande.

À l'intérieur du parc se trouve un complexe de voies d'escalade à Pedra Hime (356 mètres de haut), également connue sous le nom de "Pedra do Canino", avec différents degrés de difficulté .

Biome
Le parc est recouvert de végétation typique de la forêt atlantique (cèdres, jacaranda, Jequitibás et ipe) qui sert d'abri à de nombreux animaux comprenant le puma, l'ocelot, le paresseux, le tamandua, le paca, le tatou, le tégu, le coandou, le toucan, la pénélope et les agoutis. En plus du patrimoine naturel varié, elle possède quelques édifices d'intérêt culturel, tels que d'anciens aqueducs, des barrages, des ruines d'anciennes fermes et un portique. Dans les environs du noyau Pau da Fome se trouve le musée d'art contemporain Bispo do Rosário, ainsi que la maison de l'ancien siège de la ferme Piraquara datant du  et l'Aqueduc Veiga Brito des années 60, qui alimente encore une grande partie de la ville de Rio.

Images

Références

Liens externes

  https://www.facebook.com/pqpedrabranca
 Guide des sentiers du parc d'État de Pedra Branca ( https://www.facebook.com/pqpedrabranca)

Source de traduction

Aire protégée créée en 1974
Parc d'État du Brésil
Parc ou jardin public à Rio de Janeiro
Géographie de Rio de Janeiro
Environnement dans l'État de Rio de Janeiro

Parc d'État de Pedra Branca


Allium lacunosum es una especie de planta bulbosa geófita del género Allium, perteneciente a la familia de las amarilidáceas, del orden de las Asparagales. Originaria de América del Norte.

Descripción
Allium lacunosum, es endémica de California, donde es un miembro común de la flora en muchos tipos de hábitat, desde la bahía a la montaña o  al desierto. Esta cebolla crece de bulbo con una gruesa cubierta de color marrón amarillento que mide de uno o dos centímetros de largo. El tallo alcanza hasta unos 35 centímetros de altura máxima y por lo general tiene dos hojas que pueden ser tan o más largas que el tallo. La inflorescencia contiene hasta 45 flores de color blanco o rosa pálido con vetas oscuras, de menos de un centímetro de largo.

Taxonomía

Allium lacunosum fue descrita por  Sereno Watson y publicado en Proceedings of the American Academy of Arts and Sciences 14: 231, en el año 1879.
Etimología
Allium: nombre genérico muy antiguo. Las plantas de este género eran conocidos tanto por los romanos como por los griegos. Sin embargo, parece que el término tiene un origen celta y significa "quemar", en referencia al fuerte olor acre de la planta. Uno de los primeros en utilizar este nombre para fines botánicos fue el naturalista francés Joseph Pitton de Tournefort (1656-1708).

lacunosum: epíteto latino que significa "lleno de huecos".
Variedades aceptadas
 Allium lacunosum var. davisiae (M.E.Jones) McNeal & Ownbey

Referencias

Enlaces externos

 Jepson Manual Treatment
 USDA Plants Profile
 Flora of North America
 Photo gallery

lacunosum
Flora de California
Plantas descritas en 1879
Plantas descritas por S.Watson

Allium lacunosum


Universitatea din Mostar (în , în , în ) este a doua cea mai mare universitate din Bosnia și Herțegovina cu sediul în orașul Mostar. A fost fondată la 11 februarie 1977. Este singura universitate în limba croată din afara Croației.

Universitatea are zece facultăți și o Academie de Arte Plastice, cu 46 de specializări și 70 de grupuri de studiu. Din această cauză, Universitatea din Mostar este una dintre cele mai diverse instituții școlare din Bosnia și Herțegovina. În anul școlar 2014/15 a avut 10.712 de studenți, din care 17% provin din Republica Croația.

Universitatea din Mostar este membră a Rețelei Universităților din Balcani (BAUNAS) (din care mai fac parte Universitatea de Stat din Comrat din Republica Moldova, Universitatea Babeș-Bolyai și alte universități din Balcani).

Istorie
Rădăcinile Universității din Mostar datează din 1895, când a fost înființată o școală teologică franciscană. După cel de-al doilea război mondial, această instituție a fost închisă. În 1950, școala superioară de formare a cadrelor didactice și-a început activitatea în Mostar. Apoi a urmat înființarea unei școli tehnice superioare în 1959, o școală agricolă superioară în 1960 și Departamentele Facultăților de Drept și Economie din Sarajevo.

Universitatea a fost înființată în Mostar în 1977 ca Universitatea "Džemal Bijedić" din Mostar, iar facultățile și școlile superioare au funcționat în continuare. Din 1992, limba croată este limba oficială a Universității din Mostar. Este singura universitate de limbă croată din Bosnia și Herțegovina, cu aproximativ 1000 de angajați. Are zece facultăți, o Academie de Arte Plastice, opt institute și centrul studențesc din cadrul Universității.

În timpul Războiului Bosniac din perioada 1992-1995, Universitatea nu a încetat să funcționeze. La începutul războiului, în 1992 a fost redenumită din Universitatea "Džemal Bijedić" din Mostar în Universitatea din Mostar, numele actual. De la mijlocul anilor 1990, a început deschiderea de noi facultăți și institute științifice. În cei mai dificili ani ai războiului, în care supraviețuirea Universității a fost pusă în pericol,  rectorul Universității din Mostar, dr. Zdenko Kordić (rector din 1992 până în 1999) a asigurat conservarea și promovarea Universității din Mostar la nivel european și mondial.

Universitatea din Mostar participă la Conferința Rectorilor din Bosnia și Herțegovina și este, de asemenea, un membru asociat al Conferinței rectorilor croați. Sigiliul universitar este format din desenul clădirii mănăstirii franciscane .

Facultăți
 Facultatea de Agricultură și Tehnologia Alimentară
 Facultatea de Științe Economice
 Facultatea de Construcții
 Școala Medicală
 Facultatea de Studii Medicale
 Facultatea de Farmacie
 Facultatea de Filosofie
 Facultatea de Științe, Matematică și Educație
 Facultatea de Drept
 Facultatea de Inginerie Mecanică și Informatică
 Academia de Arte Plastice

Toate facultățile sunt situate în Mostar, cu excepția Academiei de Arte Plastice, situată în Široki Brijeg. Cel mai mare număr de facilități universitare este situat în campusul 1 din centrul orașului, o parte a facilităților se află în campusul 2 în suburbia Rodoč, în timp ce clădirea Facultății de Medicină și a Facultății de Studii Medicale sunt situate in cadrul Spitalului Universitar Clinic din Mostar.

Studenți
Universitatea din Mostar are circa 16.000 de studenți, ceea ce o face a treia universitate din Bosnia și Herțegovina. De-a lungul anilor, Universitatea din Mostar a înregistrat o creștere rapidă a numărului de studenți. În anul școlar 2006-2007, Universitatea a avut 6.256 de studenți, iar în 2014-2015 a avut 10.712 de studenți.

Numărul studenților străini, dintre care marea majoritate provin din Croația vecină, este în creștere, de asemenea. În anul universitar 2008-2009, au fost 292 de studenți din Croația, în timp ce în perioada 2012-2013 au fost 644 de studenți din Croația. În perioada 2014-2015, studenții din Croația au reprezentat 17 % din totalul studenților Universității din Mostar.

Note

Universități din Bosnia și Herțegovina
 Universitate

Universitatea din Mostar


Un jurnal de bord (denumit și jurnalul navei sau jurnalul căpitanului) este o condică, registru, caiet, sistem de fișe etc. în care se înregistrează evenimentele importante cu privire la gestionarea, exploatarea și navigația unei nave. Este un element esențial în sistemele tradiționale de navigație și trebuie să fie completat cel puțin zilnic.

Termenul se referea inițial la o carte în care erau înregistrate informații folosite pentru a estima viteza navei prin apă. Jurnalele de bord din prezent au ajuns să conțină multe date operaționale referitoare la un vapor sau submarin, cum ar fi condițiile meteorologice, cronologia operațiunilor curente, incidentele semnificative, echipajul complet și porturile în care nava a intrat.

Termenul jurnal de bord a fost extins pentru o mare varietate de alte utilizări. Astăzi, un jurnal de bord electronic sau virtual este folosit de obicei pentru ținerea evidenței funcționării unor utilaje complexe, cum ar fi centralele nucleare sau acceleratoarele de particule. În domeniul militar, un jurnal de bord este o colecție de documente oficiale obligatorii. Fiecare document (de obicei aranjate după dată) prezintă un eveniment sau o acțiune semnificativă.

Transport
Majoritatea autorităților navale naționale specifică faptul că jurnalele sunt păstrate pentru a oferi o înregistrare a evenimentelor și pentru a ajuta echipajele să navigheze atunci când comunicațiile prin radio, radar sau GPS nu funcționează. Examinarea în detaliu a unui jurnal de bord este de multe ori o parte importantă în procesul de investigație din cadrul unor anchete navale oficiale, în aceeași măsură ca o "cutie neagră" pentru avioane. Înregistrările din jurnalul de bord au uneori mare importanță în procesele privind litigii comerciale maritime.

Navele comerciale țin adesea un "jurnal brut", un registru preliminar în care sunt notate cursul navei, viteza, locația și alte date, care sunt apoi transcrise în "jurnalul oficial", versiunea finală a jurnalului unei nave. Pot fi făcute modificări în jurnalul brut, dar jurnalul oficial este considerat permanent și nu sunt permise ștersături. Modificările sau corecțiile într-un jurnal oficial trebuie să fie făcute de către deținătorul autorizat al jurnalului, iar înregistrările anulate sau corectate trebuie să rămână lizibile.

Legislația românească
Legislația românească privind transportul naval precizează că toate navele care arborează pavilionul român trebuie să țină un jurnal de bord (art. 48 (2) din Ordonanța nr. 42/1997), în care urmează să fie înscrise obligatoriu fiecare preluare de comandă (art. 73 (2) din Ordonanța nr. 42/1997), nașterile, căsătoriile și decesele care au loc la bordul navei (art. 83 din Ordonanța nr. 42/1997), infracțiunile care au loc la bordul navei (art. 82 din Ordonanța nr. 42/1997), precum și solicitările de ajutor primite de la navele aflate în pericol, efectuarea operațiunilor de asistență și salvare sau motivul neacordării ajutorului solicitat (art. 89, 90 și 92 din Ordonanța nr. 42/1997). În cazul în care nava se află în pericol sau trebuie abandonată, comandantul are obligația de a păstra în siguranță și de a salva jurnalul de bord și celelalte documente ale navei (art. 75 din Ordonanța nr. 42/1997).

Utilizarea în ficțiune
 Serialul de televiziune Hornblower menționează informații din jurnalul de bord pentru a explica desfășurarea acțiunii sau pentru a face povestea mai realistă.
 În Star Trek, jurnalul căpitanului, un tip de jurnal de bord, este folosit pentru a informa spectatorii cu privire la evenimentele în curs de desfășurare și acționează ca o formă mai realistă de monolog. El face parte dintr-un sistem amplu de jurnal, care include jurnalele personale ale membrilor echipajului și jurnalele oficiale ale altor ofițeri, pentru întâmplările care nu pot fi reflectate credibil în jurnalul oficial al căpitanului.

Note

Navigație

Jurnal de bord


කටවහරේ "සිද්ධායුර්වේද" හෝ ගම්පහ බෙහෙත් ලෙස හැඳින්වෙන්නේ පණ්ඩිත් ජී.පී.වික්‍රමාරච්චි විසින් ස්ථාපනය කරන ලද වත්මන් කැළණි ආයුර්වේද විද්‍යාලය සහ ඒ අනුබද්ධ සීමාසහිත සිද්ධායුර්වේද රසායනෞෂධ සමාගමයි. නුමුත් ඇත්ත වශයෙන්ම සිද්ධ හෙවත් සිද්ධ ආයුර්වේදය යනු සාම්ප්‍රදායික දෙමළ වෛද්‍යක්‍රමයයි.

දෙමළ සංස්කෘතිය
සාම්ප්‍රදායික වෛද්‍යක්‍රම

සිද්ධායුර්වේදය