2022
Á nýársdag sæmdi forseti Íslands tólf einstaklinga riddarakrossi Hinnar íslensku fálkaorðu og þann 17. júní voru 14 einstaklingar sæmdir orðunnni.

Riddarakross
 Anna Guðný Guðmundsdóttir, píanóleikari, fyrir framlag til tónlistarflutnings.

 Ari Trausti Guðmundsson, jarðeðlisfræðingur fyrir störf á vettvangi vísinda og þekkingarmiðlunar.
 Áslaug Geirsdóttir, prófessor, fyrir störf á sviði jarðvísinda og loftslagsrannsókna.
 Bjarni Felixson, fyrrverandi íþróttafréttamaður, fyrir störf á sviði íþróttamála, félagsmála og miðlunar.

 Drífa Hjartardóttir, bóndi og fyrrverandi alþingismaður, fyrir sveitarstjórnarstörf og framlag til menningarmála í heimabyggð.

 Fríða Björk Ingvarsdóttir, rektor Listaháskóla Íslands, fyrir framlag til menntamála á háskólastigi.
 Gerður Kristný Guðjónsdóttir, rithöfundur, fyrir framlag til íslenskra bókmennta.

 Guðmundur Gunnarsson, veiðarfærameistari, fyrir frumkvöðlastarf á vettvangi sjávarútvegs og þróun veiðarfæra.

 Guðni Guðmundsson, bóndi, fyrir framlag til umhverfisverndar og samfélagsþjónustu.
 Haraldur Ingi Þorleifsson, frumkvöðull, fyrir störf á sviði nýsköpunar og samfélagsmála
 Jóhanna Guðrún Kristjánsdóttir, menntunarfræðingur, fyrir framlag til menntamála og menningarmála í héraði.

 Karen J. Sturlaugsson, tónlistarkennari og hljómsveitarstjórnandi, fyrir framlag til tónlistaruppeldis ungmenna.
 Katrín Fjeldsted, heimilislæknir, fyrir framlag til heilbrigðis- og félagsmála auk starfa í opinbera þágu.
 Kristín Þorkelsdóttir, hönnuður, fyrir brautryðjendastörf á sviði hönnunar og framlag til myndlistar.

 Magnús Jakobsson, fyrrverandi formaður Frjálsíþróttasambands Íslands, fyrir framlag til íþrótta- og æskulýðsstarfs.

 Mats Wibe Lund, ljósmyndari, fyrir störf á vettvangi ljósmyndunar og menningar.

 Már Kristjánsson yfirlæknir, fyrir framlag til meðferðar smitsjúkdóma og baráttu við Covid-19.
 Ólafía Jakobsdóttir, fyrrverandi sveitarstjóri, fyrir störf á sviði landverndar og menningarmála í héraði

 Ólöf Margrét Magnúsdóttir sérkennari, fyrir framlag til sérkennslu og málefna barna með fötlun.

 Ragnheiður Ósk Erlendsdóttir hjúkrunarfræðingur, fyrir störf í þágu heilbrigðisþjónustu og baráttu við Covid-19.

 Rúna Sif Rafnsdóttir sjúkraliði, fyrir framlag í þágu mannúðar.
 Sigurður Flosason, hljóðfæraleikari og tónskáld, fyrir framlag til djasstónlistar og störf á vettvangi tónlistarmenntunar.
 Sigurjón Arason, yfirverkfræðingur og prófessor emeritus, fyrir rannsóknir og þróun á vinnslu sjávarafurða.
 Stefán Haukur Jóhannesson, sendiherra, fyrir störf í opinbera þágu.
 Trausti Valsson, prófessor emeritus, fyrir framlag til skipulagsfræða og samfélagsumræðu.

 Örlygur Richter, fyrrverandi skólastjóri, fyrir störf á vettvangi félagsog skólamála.

2021
Þann 1. janúar árið 2021 sæmdi forseti Íslands fjórtán einstaklinga riddarakrossi Hinnar íslensku fálkaorðu og á þjóðhátíðardaginn 17. júní voru einnig fjórtán sem hlutu orðuna.

Riddarakross

 Bernd Ogrodnik brúðumeistari, Reykjavík, fyrir framlag til brúðuleikhúss og íslenskrar menningar.
 Björn Þór Ólafsson fyrrverandi íþróttakennari, Ólafsfirði, fyrir framlag til skíðaíþrótta, félagsmála og menningarlífs í heimabyggð.
 Bryndís Guðmundsdóttir talmeinafræðingur, Reykjanesbæ, fyrir störf og fræðslu á sviðum talmeinafræði og táknmáls.
Dagný Kristjánsdóttir fyrrverandi prófessor, Reykjavík, fyrir kennslu og rannsóknir á bókmenntum íslenskra kvenna og barnabókmenntum.
Edda Jónsdóttir myndlistarmaður og galleristi, Reykjavík, fyrir forystu um kynningu og miðlun á íslenskri myndlist.
Egill Eðvarðsson kvikmyndagerðarmaður, Reykjavík, fyrir frumkvöðlastörf í dagskrárgerð fyrir sjónvarp og framlag til íslenskrar kvikmyndagerðar.
Felix Valsson svæfinga- og gjörgæslulæknir, Mosfellsbæ, fyrir forystu við innleiðingu nýrrar tækni á sviði lækninga og framlag til björgunarstarfa.
 Halldór Benóný Nellett skipherra, Seltjarnarnesi, fyrir forystu á vettvangi landhelgisgæslu og björgunarstarfa.
 Helga Sif Friðjónsdóttir geðhjúkrunarfræðingur, Kópavogi, fyrir brautryðjandastörf á vettvangi skaðaminnkunar fyrir fíkniefnaneytendur og aðra jaðarsetta hópa.
 Helgi Ólafsson rafvirkjameistari, Raufarhöfn, fyrir framlag til atvinnulífs, lista og menningar í heimabyggð.
 Hrafnhildur Ragnarsdóttir fyrrverandi prófessor, Reykjavík, fyrir rannsóknir og miðlun þekkingar um mál og málnotkun, málþroska barna og þróun læsis.
 Jón Atli Benediktsson rektor, Reykjavík, fyrir framlag til alþjóðlegra vísinda og nýsköpunar á sviði fjarkönnunar og stafrænnar myndgreiningar og störf í þágu háskólamenntunar.
Jón Kristinn Cortez tónlistarkennari og kórstjóri, Reykjavík, fyrir framlag til kóratónlistar og forystu um útgáfu sönglaga eftir íslensk tónskáld.
Lára Stefánsdóttir skólameistari, Ólafsfirði, fyrir frumkvæði og nýsköpun á vettvangi framhaldsskóla.
Margrét Kristmannsdóttir framkvæmdastjóri og fyrrverandi varaformaður Samtaka atvinnulífsins, Kópavogi, fyrir framlag til íslensks atvinnulífs og opinberrar umræðu.
Már Guðmundsson hagfræðingur og fyrrverandi seðlabankastjóri, Reykjavík, fyrir störf í opinbera þágu.
Ólafur Flóvenz jarðeðlisfræðingur og fyrrverandi forstjóri Íslenskra orkurannsókna, Reykjavík, fyrir forystu á vettvangi rannsókna á íslenskum orkuauðlindum.
Ólafur Karl Nielsen fuglafræðingur og formaður Fuglaverndar, Reykjavík, fyrir rannsóknir á íslenskum fuglum og miðlun þekkingar á því sviði.
Páll Halldórsson flugstjóri, Selfossi, riddarakross fyrir framlag til björgunar mannslífa og brautryðjandastörf á vettvangi landgræðslu
 Pétur H. Ármannsson arkitekt, Reykjavík, fyrir rannsóknir á sögu byggingarlistar á Íslandi og miðlun þekkingar á því sviði.
 Pétur Guðfinnsson fyrrverandi útvarpsstjóri, Reykjavík, fyrir forystustörf á vettvangi íslenskra fjölmiðla.
Rakel Garðarsdóttir framkvæmdastjóri, Reykjavík, fyrir framlag til að efla vitund um matarsóun, betri nýtingu og umhverfismál.
Rósa Björg Jónsdóttir bókasafns- og upplýsingafræðingur, Reykjavík, fyrir sjálfboðastörf í þágu Móðurmáls, samtaka um tvítyngi, við skráningu og miðlun barnabóka á öðrum tungumálum en íslensku
 Sigrún Árnadóttir þýðandi, Reykjavík, fyrir þýðingarstörf og framlag til íslenskrar barnamenningar.
 Sigrún Edda Björnsdóttir leikkona, Reykjavík, fyrir framlag til íslenskrar leiklistar.
 Vanda Sigurgeirsdóttir lektor og fyrrverandi knattspyrnumaður, Reykjavík, fyrir framlag til knattspyrnu kvenna og baráttu gegn einelti.
 Vilborg Ingólfsdóttir hjúkrunar- og lýðheilsufræðingur, Reykjavík, fyrir framlag til hjúkrunar og heilbrigðisþjónustu á Íslandi og á alþjóðavettvangi.
Þorbjörg Helgadóttir fyrrverandi orðabókarritstjóri við Árnasafn í Kaupmannahöfn, Nørre Broby í Danmörku, fyrir framlag til íslenskra fræða.

Tilvísanir

Hin íslenska fálkaorða

Orðuveitingar Hinnar íslensku fálkaorðu 2021-2030


Ácidos carboxílicos ômega-3 (Epanova) é um medicamento de prescrição, anteriormente comercializado mas ainda aprovado pela Administração de alimentos e medicamentos (FDA) (desde que retirado do mercado pelo fabricante), usado juntamente com uma dieta com baixo teor de gordura e colesterol que reduz os níveis elevados de triglicerídeos (gordura) em adultos com níveis muito altos. Esta foi a terceira classe de medicamento à base de óleo de peixe, depois dos ésteres etílicos de ácido ômega-3 (Lovaza e Omtryg) e do ácido etil eicosapentaenóico (Vascepa), a ser aprovada para uso como medicamento. A primeira aprovação pela Administração de alimentos e medicamentos (FDA) dos E.U.A. foi concedida em 05 de maio de 2014. Esses medicamentos de óleo de peixe são semelhantes aos suplementos dietéticos de óleo de peixe, mas os ingredientes são melhor controlados e foram testados em ensaios clínicos. Especificamente, o Epanova continha pelo menos 850 mg de ésteres etílicos de ácidos ômega-3 por cápsula de 1 g.

Após o ensaio clínico de fase III em dislipidemia mista, a AstraZeneca anunciou em 13 de janeiro de 2019 que seus ensaios clínicos foram encerrados por inutilidade porque nenhum benefício médico do medicamento foi encontrado.

Usos médicos
Os ácidos carboxílicos ômega-3 são usados, juntamente com mudanças na dieta, para reduzir os níveis de triglicerídeos em adultos com hipertrigliceridemia grave (≥ 500 mg/dL).

A ingestão de grandes doses (2,0 a 4,0 g/dia) de ácidos graxos ômega-3 de cadeia longa, como medicamentos prescritos ou suplementos dietéticos, geralmente é necessária para atingir uma redução significativa (> 15%) dos triglicerídeos e, nessas doses, os efeitos podem ser significativos (de 20% a 35% e até 45% em indivíduos com níveis superiores a 500 mg/dL). Parece que tanto o ácido eicosapentaenóico (EPA) quanto o ácido docosahexaenóico (DHA) reduzem os triglicerídeos. No entanto, o DHA parece aumentar a lipoproteína de baixa densidade (LDL-C) ("colesterol ruim") mais do que o EPA e, além disso, o DHA aumenta a lipoproteína de alta densidade (HDL-C) ("colesterol bom"), enquanto o EPA não.

Outros medicamentos à base de óleo de peixe
Existem outros medicamentos ômega-3 à base de óleo de peixe no mercado que têm usos e mecanismos de ação semelhantes.
Ésteres etílicos de ácido ômega-3 (marcas Omarcor ou Lovaza,Omtryg e, em março de 2016, quatro versões genéricas).
Ácido etil eicosapentaenóico (Vascepa, e 1 genérico como etil icosapent)

Suplementos dietéticos
Existem muitos suplementos dietéticos de óleo de peixe no mercado. Parece haver pouca diferença de efeito entre suplementos dietéticos e formas de prescrição de ácidos graxos ômega-3. É importante ressaltar que os ésteres etílicos EPA e DHA (de receitas médicas) funcionam melhor quando tomados com uma refeição levemente gordurosa de cerca de 350 calorias. Os ingredientes dos suplementos alimentares não são tão cuidadosamente controlados quanto os produtos prescritos e não foram corrigidos e testados em ensaios clínicos, como os medicamentos prescritos. Além disso, as receitas médicas são mais concentradas, exigindo a ingestão de menos cápsulas e aumentando a probabilidade de adesão.

Efeitos colaterais
Cuidados especiais devem ser tomados com pessoas que têm alergias a peixes e mariscos. Além disso, como com outros ácidos graxos ômega-3, tomar ácidos carboxílicos ômega-3 coloca as pessoas que tomam anticoagulantes em risco de tempo de sangramento prolongado.

Os efeitos colaterais incluem diarreia, náusea, dor abdominal e arrotos.

Os ácidos carboxílicos ômega-3 não foram testados em mulheres grávidas e são classificados como de categoria C de gravidez porque são excretados no leite materno e os efeitos em bebês não são conhecidos.

Farmacologia
Os ácidos carboxílicos ômega-3 são absorvidos diretamente no intestino delgado. As concentrações plasmáticas máximas são alcançadas entre 5 e 8 horas após a dosagem de EPA total e entre 5 e 9 horas após a dosagem de DHA total. Tanto o DHA quanto o EPA são metabolizados principalmente no fígado, assim como outros ácidos graxos derivados dos alimentos. A meia-vida do EPA dos ácidos carboxílicos ômega-3 é de cerca de 37 horas. Para o  DHA, a meia-vida é de cerca de 46 horas.

Mecanismo de ação
Os ácidos carboxílicos ômega-3, como outros medicamentos à base de ácidos graxos ômega-3, parecem reduzir a produção de triglicerídeos no fígado e aumentar a depuração de triglicerídeos das partículas circulantes de lipoproteínas de densidade muito baixa (VLDL). A maneira como isso acontece não é clara, mas os mecanismos potenciais incluem o aumento da quebra de ácidos graxos; inibição da diglicerídeo aciltransferase, que está envolvida na biossíntese de triglicerídeos no fígado; e atividade aumentada da lipoproteína lipase no sangue.

Propriedades físicas e químicas
Os ácidos carboxílicos ômega-3 são derivados do óleo de peixe e são uma mistura purificada dos ácidos graxos livres poliinsaturados ácido docosahexaenóico (DHA) e ácido eicosapentaenóico (EPA). O medicamento contém uma concentração de DHA de 15 a 25% e uma concentração de EPA de 50 a 60%.

História
Os ácidos carboxílicos ômega-3 foram aprovados pela FDA dos E.U.A. em maio de 2014, e essa(s) formulação(ões) foi(ram) a terceira forma de prescrição de um produto ômega-3 aprovado nos Estados unidos da América. Uma diferença notável é que o tratamento com ácido carboxílico foi o primeiro aprovado na forma de ácido graxo livre. O desenvolvimento foi concluído e a aprovação regulatória foi obtida pela AstraZeneca, mas os ácidos carboxílicos ômega-3 foram criados pela primeira vez na Chrysalis Pharma na Suíça. Mais tarde, a Omthera, com sede em Princeton, obteve os direitos da Chrysalis, e a AstraZeneca adquiriu a Omthera em 2013 por US$ 323 milhões em dinheiro, além de até US$ 120 milhões em parcelas. Na época em que o Epanova foi aprovado, o plano da AstraZeneca era desenvolver um produto combinado com rosuvastatina, cuja patente expiraria em 2016.

Ensaios clínicos de Epanova para hipertrigliceridemia grave mostraram bons resultados. No entanto, um ensaio clínico sobre dislipidemia mista (hipertrigliceridemia com hipocolesterolemia) foi iniciado em 30 de outubro de 2014 e encerrado, após ensaios clínicos de fase III, em 13 de janeiro de 2019 devido à falta de benefícios médicos nos resultados.

Referências

Ligações externas
Site oficial da AstraZeneca nos E.U.A.

Ácidos graxos
Fármacos que atuam no aparelho cardiovascular
Hipolipemiantes
Produtos descontinuados
Suplementos alimentares

Ácidos carboxílicos ômega-3


Einöd ist ein Weiler der Stadt Heldburg im Landkreis Hildburghausen in Thüringen.

Lage
Der Weiler Einöd mit 43 Einwohnern liegt im Heldburger Land südlich der Stadt Bad Colberg-Heldburg an der Landesstraße 1135. Noch etwas südlicher befindet sich Lindenau, bevor Autenhausen in Bayern erreicht wird.

Geschichte
Am 29. September 1223 wurde der Weiler erstmals urkundlich genannt. Es war damals Eigentum des Klosters Trostadt. Um 1317 fiel der Ort den Grafen zu Henneberg zu. 1922 wurde Einöd nach Heldburg eingemeindet.

Literatur
 Norbert Klaus Fuchs: Das Heldburger Land–ein historischer Reiseführer; Verlag Rockstuhl, Bad Langensalza 2013, ISBN 978-3-86777-349-2

Einzelnachweise

Weblinks

 https://www.facebook.com/TourismusvereinHeldburgerLandeV

Geographie (Heldburg)
Ort im Landkreis Hildburghausen
Ersterwähnung 1223

Einöd (Heldburg)


Whitney Houston: I Wanna Dance with Somebody, ou simplement I Wanna Dance with Somebody, est un film américain réalisé par Kasi Lemmons, sorti en 2022.

Il s'agit d'un film biographique consacré à la chanteuse Whitney Houston.

Synopsis
Le film fait le portrait de Whitney Houston, qu'on surnommait « The Voice » (La Voix), de ses débuts comme choriste pour sa mère dans le New Jersey à son statut de vedette. Le biopic est ponctué des chansons les plus emblématiques de la star.

Fiche technique

 Titre original :
 Réalisation : Kasi Lemmons
 Scénario : Anthony McCarten
 Musique : Whitney Houston, Chanda Dancy
 Direction artistique : David Offner
 Décors : Gerald Sullivan
 Costumes : Charlese Antoinette Jones
 Photographie : Barry Ackroyd
 Montage : Daysha Broadway
 Production : Clive Davis, Patricia Houston, Matt Jackson, Jeff Kalligheri, Thad Luckinbill , Trent Luckinbill, Anthony McCarten, Lawrence Mestel, Denis O'Sullivan, Christina Papagjika, Matthew Salloway et Molly Smith
 Production déléguée : Tanner Beard, Dennis Casali, Joshua Kushner, Stella Meghie, Rachel Smith et Seth Spector
 Sociétés de production : , , , ,  et
 Société de distribution :
 Budget :
 Pays de production :
 Langue originale : anglais
 Format : couleur -  - son
 Genre : drame biographique et musical
 Durée :
 Dates de sortie :
 Belgique, France :
 États-Unis, Québec :

Distribution
 Naomi Ackie  : Whitney Houston
 Ashton Sanders  : Bobby Brown
 Stanley Tucci  : Clive Davis
 Nafessa Williams  :
 Clarke Peters  : John Houston
 Tamara Tunie  : Cissy Houston
 Bria Danielle Singleton  : Bobbi Kristina Brown (jeune)
 Bailee Lopes : Bobbi Kristina (petite)
 Daniel Washington	: Gary Houston
 JaQuan Malik Jones : Michael Houston
 Kris Sidberry	: Pat Houston
 Dave Heard :
 Jaison Hunter	: Jermaine Jackson
 Paul Held	: Merv Griffin
 Lynn Leger : Anita Baker
 Ernst Berrouet : Al Sharpton
 Lance A. Williams  : Gerry Griffith
 Kevin Costner : lui même dans le rôle de Frank Farmer (archives du film Bodyguard)

Production

Développement
En , Stella Meghie est annoncée à la réalisation d'un film biographique sur Whitney Houston intitulé , en clin d'œil à la chanson du même nom. Anthony McCarten est annoncé pour écrire le script et produire le film avec notamment Clive Davis (qui a produit Whitney Houston) et Pat Houston (belle-sœur de la chanteuse). En ,  acquiert le film. En , Kasi Lemmons remplace finalement Stella Meghie comme réalisatrice.

Attribution des rôles
En , Naomi Ackie est confirmée dans le rôle de Whitney Houston. En , Ashton Sanders est choisi pour incarner Bobby Brown. Stanley Tucci rejoint peu après le film dans le rôle du producteur Clive Davis. En , Nafessa Williams, Clarke Peters et Tamara Tunie viennent étoffer la distribution.

Tournage
Le tournage débute en  à Newark. Des scènes sont tournées aux  de Boston, à Arlington et Worcester.

Musique
La musique du film est composée par Chanda Dancy.

La bande originale , comprenant , est sortie le  par le label <ref>{{Lien web |langue=en |titre=Music from the Motion Picture Whitney Houston: I Wanna Dance with Somebody to be released by RCA Records on December 16 |url=https://www.prnewswire.com/news-releases/music-from-the-motion-picture-whitney-houston-i-wanna-dance-with-somebody-to-be-released-by-rca-records-on-december-16-301705446.html |site=Film Music Institute |date=16 décembre 2022 |consulté le=17 décembre 2022}}.</ref>.

 Liste de pistes
  de Whitney Houston et P2J ()
  de Whitney Houston et Sam Feldt ()
  de Whitney Houston et Kygo ()
  de Whitney Houston et Jax Jones ()
  de Whitney Houston et SG Lewis ()
  de Whitney Houston et  ()
  de Whitney Houston et Great John ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston et Lucky Daye ()
  de Whitney Houston, Oxlade et Pheelz ()
  de Whitney Houston et Moto Blanco ()
  de Whitney Houston et MATVEÏ ()
  de Whitney Houston et Samaria ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston et Jermaine Jackson ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston (avec  ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston () ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston et Leikely47 ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston ()
  de Whitney Houston ()
  de Clive Davis ()
  de Whitney Houston ()

 Accueil
Le film a rapporté un total de 59,8 millions de dollars au box office mondial.

 Notes et références

 Annexes
 Articles connexes
 Whitney Houston
 Whitney Houston : Destin brisé (Whitney''), téléfilm américain d'Angela Bassett (2015)

Liens externes

Film américain sorti en 2022
Film musical dramatique américain
Film musical américain des années 2020
Film de TriStar Pictures
Film tourné à Boston
Film tourné au Massachusetts
Film tourné au New Jersey
Film se déroulant dans les années 1960
Film se déroulant dans les années 1970
Film se déroulant dans les années 1980
Film se déroulant dans les années 1990
Film se déroulant dans les années 2000
Film se déroulant dans les années 2010
Film biographique américain
Film biographique sur un chanteur
Whitney Houston
Film américain sur la bisexualité
Film doublé au Québec


Slavec este o comună slovacă, aflată în districtul Rožňava din regiunea Košice, pe malul râului Sajo. Localitatea se află la , se întinde pe o suprafață de  și în 2017 număra 476 de locuitori.

Istoric
Localitatea Slavec este atestată documentar din 1320.

Note

Legături externe

Localități din Slovacia

Slavec


Les Loboceae sont une famille d'algues de l'embranchement des Ochrophyta de la classe des Eustigmatophyceae et de l'ordre des Eustigmatales.

Étymologie
En théorie le nom devrait découler d'un genre type nommé Lobocea, or ce genre n'a pas été décrit ; Hegewald  ont décrit le genre Pseudotetraëdriella et l'espèce  Pseudotetraëdriella kamillae en même temps qu'ils créèrent cette famille.

Le nom Pseudotetraëdriella fut donné par comparaison et opposition avec le genre Tetraëdriella, algue d'un groupe voisin puisque, bien qu'étant aussi une Ochrophyte de la classe des Eustigmatophyceae, elle fait partie de l'ordre des Goniochloridales et de la famille des Goniochloridaceae, Pseudotetraëdriella signifiant donc littéralement « faux Tetraëdriella ».

Systématique
La famille de Loboceae a été créée en 2007 par  pour y accueillir le nouveau genre Pseudotetraedriella E. Hegewald et la nouvelle espèce Pseudotetraedriella kamillae E. Hegewald et J. Padisa´k. Le genre diffère nettement des genres décrits avec une forme tétralobulaire ou quadrangulaire comme Tetraedron, Tetraedriella ou encore Polyedrium.

Liste des genres
Selon  :
 Aucun genre type

Selon  :
 Pseudotetraëdriella Hedgewald, Padisak & Friedl, 2007

Publication originale

Notes et références

Notes

Références

Liens externes

Eustigmatophyceae
Famille d'algues (nom scientifique)

Loboceae


Avant les Actes d'Union de 1707, les barons comté de Kinross élisaient des commissaires pour les représenter au Parlement monocaméral d'Écosse et à la Convention des États.

Histoire de la circonscription

Les petits barons et propriétaires francs ont d'abord été autorisés à élire des commissaires du comté pour les représenter au Parlement par un acte du roi James I en 1428; le sheriffdom de Kinross devait être représenté par un commissaire. Cet acte, cependant, est resté inopérant et la représentation des comtés n'a été établie qu'en 1587.

Pendant de nombreuses années, la majorité du Kinross-shire appartenait au comte de Morton et au Lord Balfour de Burleigh, qui siégeaient déjà au Parlement en tant que pairs. Il n'y avait donc pas de commissaire pour le comté, sauf pendant le Commonwealth d'Angleterre, d'Écosse et d'Irlande lorsque les sheriffdoms de Fife et de Kinross étaient représentés conjointement par un Membre du Parlement à Westminster de 1654 à 1659. Cette situation s'est poursuivie jusqu'aux années 1670 lorsque Lord Morton a vendu le domaine de Kinross, comprenant la majeure partie du comté à Sir William Bruce de Balcaskie. Ayant été élu commissaire, Bruce fut autorisé à représenter le comté selon l'ancienne coutume, par lettre royale du 13 août 1681.

Liste des commissaires du comté
 1681–82 et 1685–86: Sir William Bruce de Kinross
 1689 convention et 1689–1690, 1700–1702: Sir David Arnot de Arnot
 1702–07: John Bruce de Kinross

Après l'Union

Le commissaire de Kinross, John Bruce (fils et plus tard héritier de Sir William) a été choisi comme l'un des représentants écossais au premier Parlement de Grande-Bretagne, siégeant de 1707 jusqu'aux élections générales de 1708. Après 1708, le Kinross-shire et le Clackmannanshire étaient alternativement représentés par un membre du parlement à la Chambre des communes de Grande-Bretagne.

Références

Article connexe
 Liste des circonscriptions au Parlement d'Écosse au moment de l'Union

Circonscription du Parlement d'Écosse (jusqu'en 1707)
Politique dans le Perth and Kinross
Histoire du Perth and Kinross

Kinross-shire (circonscription du Parlement d'Écosse)


Skørtejægeren er en stumfilm fra 1919 instrueret af Lau Lauritzen Sr. efter manuskript af Valdemar Hansen.

Handling

Referencer

Eksterne henvisninger

Film instrueret af Lau Lauritzen Sr.
Stumfilm fra Danmark
Danske film fra 1919

Skørtejægeren


O Sistema de Informação da Atenção Básica (SIAB) é um sistema de informação criado em 1998 pelo Ministério da Saúde do Brasil para reunir os dados e monitorar as ações do recém-criado Programa Saúde da Família, hoje Estratégia Saúde da Família (ESF). O sistema contém informações sobre cadastros de domicílios, incluindo condições de moradia e saneamento, e condições de saúde dos cidadãos. Há ainda dados referentes à composição e produção das equipes de Saúde da Família. Este sistema se organiza em um modelo de territórios, permitindo que os dados sejam interpretados do ponto de vista de uma região geográfica definida. Com a criação do Sistema de Informação em Saúde para a Atenção Básica (SISAB), em 2013, este tem sido considerado o principal sistema de informações da atenção primária no país. Assim, a utilização do SIAB tem sido gradativamente descontinuada.

Ligações externa
Página oficial do Sistema de Informação da Atenção Básica

Atenção primária à saúde no Brasil
Informática médica

Sistema de Informação da Atenção Básica


Premyer Liqası 2015–16 var den 24. sæson af Premyer Liqası, den aserbajdsjanske professionelle fodboldliga, siden dens etablering i 1992. Qarabağ var de forsvarende mestre, efter at have vundet den foregående sæson.

Trænerskifter

Stilling

Referencer

Fodbold i Aserbajdsjan
Fodboldsæson 2015-16

Premyer Liqası 2015-16


Ours steht für:
 Ours (Burge), Nebenfluss der Burge, Frankreich
 Ours (Rockband), US-amerikanische Band
 Ours (Film), Kurzfilm von Morgane Frund (2022)
 Ours de Villard-de-Lans, französische Eishockeymannschaft
 Saint-Ours (Puy-de-Dôme), Gemeinde im Département Puy-de-Dôme, Frankreich
 Saint-Ours (Savoie), Gemeinde im Département Savoie, Frankreich
 Automobiles Ours, französische Automarke

Ours ist der Familienname folgender Personen:
 Jean-Pierre Saint-Ours (1752–1809), Schweizer Maler

Siehe auch:
 Ourse, Nebenfluss der Garonne, Frankreich
 Urs
 Hours

Ours


Nucleația este primul pas în formarea, fie a unei noi faze termodinamice, fie a unei noi structuri prin autoasamblare sau autoorganizare. Nucleația este de obicei definită ca fiind procesul care determină timpul cât trebuie să aștepte un observator înainte ca o nouă fază sau o nouă structură autoorganizată să apară. Nucleația se dovedește a fi adesea foarte sensibilă la impuritățile din sistem. Din acest motiv, este de multe ori important să se facă distincția între nucleația eterogenă și nucleația omogenă. Nucleația eterogenă are loc în zonele de nucleație ale suprafețelor sistemului. Nucleația omogenă are loc departe de orice suprafață.

Caracteristici

Nucleația este de obicei un proces stochastic, astfel încât, chiar și în două sisteme identice, nucleația va avea loc la momente diferite. Acest comportament este similar cu dezintegrarea radioactivă. Un mecanism comun este ilustrat în animație în figura alăturată. Acesta arată nucleația unei noi faze (în roșu) într-o faza existentă (alb). În faza existentă fluctuațiile microscopice ale fazei roșii apar și se degradează continuu, până când o neobișnuit de mare fluctuație a noii faze roșii este atât de mare, încât este mai favorabil pentru aceasta să crească decât să se întoarcă la nimic. Atunci acest nucleu al fazei roșii crește și trece sistemul în această fază. Teoria standard care descrie acest comportament în nucleația unei noi faze termodinamice este numită teoria clasică a nucleației.

Pentru formarea unei noi faze termodinamice, cum ar fi formarea de gheață în apă sub 0 °C, dacă sistemul nu este în pas cu timpul și nucleația se produce într-un singur pas, atunci probabilitatea ca nucleația să nu aibă loc ar trebui să sufere o dezintegrare exponențială după cum se vede în dezintegrarea radioactivă. Acest lucru se vede, de exemplu, în nucleația gheții în picăturile mici de apă suprarăcite. Rata dezintegrării exponențiale dă rata nucleației . Teoria clasică a nucleației este o teorie utilizată pe scară largă pentru estimarea acestor rate, și modul în care variază în funcție de variabile precum temperatura. Ea face o predicție corectă când spune că timpul de așteptare pentru formarea de nuclee scade extrem de rapid atunci când este suprasaturată.

Aceasta nu este doar noua etape, cum ar fi lichide si cristale, care formează prin nucleație urmată de o creștere. Procesul de auto-asamblare care formează obiecte, cum ar fi  agregate amiloide asociate cu boala Alzheimer , de asemenea, începe cu formarea de nuclee. Consumatoare de energie, sistemele care se autoorganizează, cum ar fi microtubulii în celule, manifestă, de asemenea, nucleație și creștere.

Exemple
 Norii se formează când aerul umed se răcește (de multe ori pentru că se ridică) și multe picături mici de apă se nuclează din cauza aerului suprasaturat. Cantitatea de vapori de apă pe care aerul o poate transporta scade odată cu scăderea temperaturii. Excesul de vapori începe să se nucleeze și formează picături mici de apă care formează un nor. Formarea picăturilor fine de apă lichidă este eterogenă, care apar pe particule denumite nuclee de nor de condensare. Însămânțarea norilor este procesul de adăugare de nuclee artificiale de condensare pentru a accelera formarea norilor.
 Nucleația este primul pas în cristalizare, astfel încât aceasta determină faptul dacă un cristal se poate forma sau nu. Frecvent, unele cristale nu se formează nici când acestea sunt termodinamic favorizate. De exemplu, picături mici de apă foarte pură pot rămâne lichide până sub -30°C, deși gheața este starea stabilă sub 0°C.

 Bulele de dioxid de carbon se nuclează la scurt timp după ce presiunea este eliberată dintr-un recipient de lichid carbonatat. Nucleația de multe ori apare mai ușor la o interfață preexistentă  (nucleație eterogenă), așa cum se întâmplă la când facem cartofi prăjiți și șir de caractere utilizat pentru a face bomboane de rock.
 Nucleația în timpul fierberii poate avea loc în cea mai mare parte a lichidului în cazul în care presiunea este redusă, astfel încât lichidul devine supraîncălzit în funcție de presiunea dependentă de punctul de fierbere. De cele mai multe ori, nucleația apare pe suprafața de încălzire, în zonele de nucleație. De obicei, zonele de nucleație sunt fisuri fine în care suprafața gaz liber-lichid este menținută sau pete pe suprafața de încălzire cu proprietăți de umezire mai slabe. Substanțiala supraîncălzire a unui lichid poate fi realizată după ce lichidul este de-gazat și dacă suprafețele sunt curate, netede și a făcute din materiale bine udate de lichid.
 Unele agitatoare de șampanie operează prin furnizarea de mai multe nuclee de coagulare prin intermediul unei suprafețe mari și cu colțuri ascuțite, pentru a accelera eliberarea de bule și eliminarea carbonatării din vin.
 Nucleația microtubul este nucleația de microtubuli, lungi tije tubulare în  celulele eucariote. Această nucleație nu este o fază termodinamică și, ca și alte aspecte ale dinamicii microtubulilor, este un proces de consumator de energie.
 Erupția bomboanei Mentos este un alt exemplu. Suprafața de bomboanei Mentos oferă zone de nucleație pentru formarea de bule de dioxid de carbon din sucurile carbogazoase.

Eterogenă

Nucleația eterogenă, nucleația cu nucleul la o suprafață, este mult mai frecventă decât nucleația omogenă.
Nucleația eterogenă este de obicei considerată a fi mult mai rapidă decât nucleația omogenă folosind teoria clasică a nucleației. Aceasta face predicția că nucleația incetinește exponențial cu înălțimea unei bariere de energie liberă ΔG*. Această barieră vine din sancționarea formării suprafeței nucleului în creștere de către energia liberă. La nucleația omogenă, nucleul este aproximat printr-o sferă, dar după cum putem vedea în schema cu picături macroscopice la dreapta, picăturile de pe suprafețe nu sunt complete sferice și deci zona de interfață între picătură și fluidul înconjurător este mai mică decât este . Această reducere în suprafață a nucleului reduce înălțimea barierei de nucleație și deci mărește exponențial viteza de nucleație

Nucleația poate începe, de asemenea, la suprafața unui lichid. De exemplu, simulări pe calculator ale nanoparticulelor de aur arată că faza de cristal nuclează la suprafața aurului lichid.

Studierea simulării pe calculator a unor modele simple
Teoria clasică a nucleației face o serie de ipoteze; de exemplu, se tratează un nucleu microscopic ca și cum ar fi o picătură macroscopică cu o suprafață bine definită a cărei energie liberă este estimată cu ajutorul unei proprietăți de echilibru: tensiunea interfacială σ. Pentru un nucleu care poate fi nu mai mare decât zece molecule la un loc, nu este întotdeauna clar că putem trata ceva atât de mic ca pe un volum plus o suprafață. De asemenea, nucleația este în mod inerent un fenomen în afara echilibrului termodinamic, astfel încât nu este întotdeauna evident că rata ei poate fi estimată folosind proprietatea echilibrului.

Cu toate acestea, calculatoarele moderne sunt suficient de puternice pentru a calcula, în esență, exact, rata nucleației pentru modele simple. Acestea au fost comparate cu teoria clasică, de exemplu, pentru cazul nucleației fazei cristal în cazul modelului sferelor grele. Acesta este un model de sfere perfect grele în mișcare termică, și este un model simplu a unor coloizi. Pentru cristalizarea sferelor grele teoria clasică este o teorie foarte rezonabil aproximată. Deci, pentru studiul modelelor simple teoria clasică a nucleației funcționează destul de bine, dar nu știm dacă funcționează la fel de bine când e vorba de cristalizarea moleculelor complexe.

Regiunea spinodală
Procesele de tranziție de fază pot fi, de asemenea, explicate în termeni de descompunere spinodală, în care separarea fazelor este întârziată până când sistemul intră în zona instabilă în care o mică perturbare în compoziție duce la o scădere în energie și, astfel, la o spontană creștere a perturbațiilor. Această regiune a diagramei de fază este cunoscută ca regiunea spinodală și procesul de separare a fazelor este cunoscut sub numele de descompunerea spinodală și pot fi determinate de ecuația Cahn–Hilliard.

Experimente pe nucleația cristalelor
De obicei este dificil de a studiat experimental nucleația. Nucleul este microscopic și, astfel, prea mic pentru a fi observat direct. În volume mari de lichide se petrec, de obicei, multiple nucleații și este dificil de diferențiat efectele de nucleație de cele de creștere a fazei nucleate. Aceste probleme pot fi depășite dacă se lucrează cu picături mici. Cum nucleația este stochastică, sunt necesare multe picături, astfel încât pot fi obținute statistici ale nucleațiilor.

La dreapta este prezentat un exemplu de set de date de nucleație. Este pentru nucleația la temperatură constantă și, prin urmare, suprasaturarea fazei cristal a unor picături fine de staniu lichid suprarăcit; aceasta este lucrarea lui Pound și La Mer.

Referințe

Detectoare de particule

Nucleație


Mermer alabalık (Salmo trutta marmorata), Salmonidae familyasına ait olan bir alabalık alt türü. Slovenya'nın Isonzo ırmağı'nda ve Güney ve Orta Avrupa'nın diğer Adriyatik Denizi'ne akan ırmaklarında bulunur.

Isonzo Muharebeleri'nin getirdiği kıtlıktan dolayı yoğun balıkçılık ile nesli tükenmek üzereydi. Irmaktaki balık nüfusunu korumak için dere alabalıkları yetiştirilip ırmağa salındı. Birbirlerine genetik yakınlıklarından dolayı, bu iki tür birbiriyle karışmış ve dere alabalığının özellikleri daha ağır basmıştır. Nesli tükendiği sanılan mermer alabalığın bir gün Isonzo ırmağının bir kolunda tekrar bir populasyonu bulundu. Bu bulunanlar yetiştirilip sayıları çoğaltılarak tekrar ırmağa salındı.

Dış bağlantılar

Asgari endişe altındaki hayvanlar
Salmo
Avrupa'daki tatlı su balıkları
Soča
Slovenya'daki çevre
Neretva Havzası'ndaki endemik balıklar
1817'de tanımlanan balıklar

Mermer alabalık


A prova de perseguição por equipes feminino da patinação de velocidade nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2022 foi disputada no Oval Nacional de Patinação de Velocidade, em Pequim, em 12 e 15 de fevereiro.

Medalhistas

Recordes
Antes desta competição, os recordes mundiais e olímpicos da prova eram os seguintes:

Resultados

Quartas de final
As quartas de final aconteceram no dia 12 de fevereiro às 16:00.

Semifinais

Finais

Perseguição feminina

Patinação de velocidade nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2022 - Perseguição por equipes feminino


Grupa L de la Cupa Mondială de Baschet Masculin din 2019 a fost o grupă din etapa a doua din cadrul Cupei Mondiale de Baschet Masculin din 2019 care și-a desfășurat meciurile la Nanjing Youth Olympic Sports Park Gymnasium, Nanjing. Echipele din această grupă sunt cele care s-au clasat pe primele două locuri din grupele preliminare Grupa G și Grupa H. Echipele au jucat contra celorlalte două echipă din cealaltă grupă. După ce toate meciurile au fost jucate, primele două echipe din clasament s-au calificat în sferturile de finală, echipa de pe locul al treilea s-a clasat în zona locurilor 9-12, iar echipa de pe locul al patrulea s-a clasat în zona locurilor 13-16.

Clasament

Meciuri

Australia vs. Republica Dominicană

Franța vs. Lituania

Republica Dominicană vs. Lituania

Franța vs. Australia

Referințe

Cupa Mondială de Baschet Masculin din 2019
Baschet în China
2019 în sport

Cupa Mondială de Baschet Masculin din 2019 - Grupa L


John Dwight Chesbro (June 5, 1874 – November 6, 1931) was an American professional baseball pitcher. Nicknamed "Happy Jack", Chesbro played for the Pittsburgh Pirates (1899–1902), the New York Highlanders (1903–1909), and the Boston Red Sox (1909) of Major League Baseball (MLB). Chesbro finished his career with a 198–132 win–loss record, a 2.68 earned run average, and 1,265 strikeouts. His 41 wins during the 1904 season remains an American League record. Though some pitchers have won more games in some seasons prior to 1901, historians demarcating 1901 as the beginning of 'modern-era' major league baseball refer to and credit Jack Chesbro and his 1904 win-total as the modern era major league record and its holder. Some view Chesbro's 41 wins in a season as an unbreakable record.

Chesbro's 1904 pitching totals of 51 games started and 48 complete games also fall into the same historical category as his 1904 wins total, as they are all-time American League single-season records.  These 1904 single-season totals for games started and complete games, like the wins total, are also the most recorded by a pitcher in either the American or National League since the beginning of the 20th century and the co-existence of the American and National Leagues as major leagues.  If one demarcates 1901 as the beginning of major league baseball's modern era, Jack Chesbro holds the modern era major league historical single-season records for wins by a pitcher (41), games started by a pitcher (51), and complete games pitched (48).

Chesbro was elected to the National Baseball Hall of Fame in 1946 by the Veterans Committee, though he had received little consideration from the Baseball Writers' Association of America (BBWAA). Some baseball historians consider the 1946 election a mistake, and believe that Chesbro was elected solely on the basis of his 1904 season.

Early life
He was born John D. Chesbro on June 5, 1874, in Houghtonville, a village in North Adams, Massachusetts. He was the fourth of five children of Chad Brown Chesebrough, a shoemaker, and Martha Jane Fralensburgh.

In 1892, Chesbro began playing for a sandlot ball team in Houghtonville. He worked in 1894 as an attendant at the Middletown State Homeopathic Hospital in Middletown, New York in order to play for the Asylums, the team representing the mental hospital. There, an inmate gave Chesbro the nickname "Happy Jack", due to his pleasant demeanor.

Professional career

Minor leagues (1895–1899)
Chesbro began his professional career in minor league baseball in 1895. That year, he pitched for the Albany Senators of the New York State League until they folded, at which point he joined the Johnstown Buckskins. When the league disbanded during the season, he joined the Springfield Maroons of the Eastern League. In 1896, Chesbro pitched for the Roanoke Magicians of the Virginia League, until it disbanded. He pitched the remainder of the 1896 season in Cooperstown, New York for the Cooperstown Athletics. There, the local newspaper shortened his last name to "Chesbro" so that it would fit in the box score.

Chesbro pitched for the Richmond, Virginia based Richmond Bluebirds of the Atlantic League from 1897 through 1899. After the 1898 season, he was drafted by Ned Hanlon of the Baltimore Orioles. However, Hanlon took a job with the Brooklyn Superbas and the Orioles were nearly contracted, resulting in Chesbro not signing with Baltimore, as Hanlon allowed the option to lapse. He returned to Richmond for the 1899 season.

Major League Baseball (1899–1909)
Chesbro was sold by Richmond to the Pittsburgh Pirates on July 7, 1899, for $1,500 ($ in current dollar terms). He made his Major League Baseball (MLB) debut with the Pirates on July 12, 1899. He recorded a 6–9 win–loss record for the 1899 Pirates. After the season, on December 8, 1899, Chesbro was traded with George Fox, Art Madison, John O'Brien, and $25,000 ($ in current dollar terms) to the Louisville Colonels for Honus Wagner, Fred Clarke, Bert Cunningham, Mike Kelley, Tacks Latimer, Tommy Leach, Tom Messitt, Deacon Phillippe, Claude Ritchey, Rube Waddell, Jack Wadsworth, and Chief Zimmer. The Louisville club dissolved that offseason, and Chesbro, Fox, Madison and O'Brien were assigned to Pittsburgh in March as the National League (NL) reduced from 12 to eight teams.

After going 15–13 for the 1900 Pirates, Chesbro won 21 games for the 1901 Pirates, while leading the NL with six shutouts. He went 28–6 with a 2.17 earned run average (ERA) for the 1902 Pirates, leading the NL in wins and shutouts. The Pirates won the National League pennant in 1901 and 1902.

At the end of the 1902 season, the upstart American League (AL) began to entice NL stars to join their league by offering competitive salaries. Chesbro agreed to sign with a new AL franchise, the New York Highlanders (presently known as the New York Yankees), for the 1903 season, for a $1,000 bonus ($ in current dollar terms) to join the AL. The news broke when Jesse Tannehill, who also agreed to join the Highlanders, told Pirates owner Barney Dreyfuss about the planned defection while under the influence of pain medication.  When he refused to participate in a postseason series, Dreyfuss released Chesbro from the Pirates.

Chesbro pitched the Highlanders' first game. He finished the 1903 season with a 21–15 record. Chesbro began throwing a spitball in the 1904 season, which he learned from Elmer Stricklett, the inventor of the spitball. Chesbro also began working on a "slow ball". That year, he started 51 games and finished 48 while posting a 1.82 ERA, striking out 239 batters, and recording 41 wins and 48 complete games over  innings pitched, setting MLB records for wins, complete games, and innings pitched in a season.   That year, no other pitcher in the league won more than 26. Chesbro won 14 straight games from May 14 through July 4, a New York franchise record that stood until Roger Clemens broke it in 2001. His 239 strikeouts remained a team record until Ron Guidry struck out 248 in 1978. On the last day of the season, in a game against the Boston Americans (now known as the Boston Red Sox), he threw a wild pitch in the top of the ninth inning, allowing the winning run to score from third base and causing the Highlanders to lose the pennant to Boston. The ruling on this play was controversial.  Even after Chesbro's death in 1931, his widow, with the support of former Highlanders manager Clark Griffith, continued to claim that the pitch was a passed ball, and blamed the winning run on catcher Red Kleinow.

Before the 1905 season, Chesbro announced that he had created a pitch he called the "jump ball". He struggled in the 1905 season, registering a 19–15 record. During the 1905 season, Chesbro was involved in the first squeeze play in baseball. At third base, Chesbro mistakenly thought he had received a steal sign from manager Clark Griffith, while Willie Keeler bunted for a hit. As Chesbro scored, Griffith made a note of the play and taught it in spring training the following season.

Many baseball observers expected Chesbro to return to form in 1906. That season, Chesbro registered a 23–17 record while leading the AL in earned runs allowed. He was removed from his starts 16 times, the most in the AL.

Chesbro announced he would work on keeping his weight down prior to the 1907 season, but announced his intentions to retire in February 1907. In March 1907, he announced he would return, but not at a pay cut. He signed a new contract two weeks into the 1907 season, in which he went 10–10.

After the 1907 season, Chesbro announced that he was giving up the experimental spitball, intending to return to the "old style of pitching" in 1908. He finished the 1908 season with a 14–20 record.

Prior to the 1909 season, Chesbro was assigned to the Indianapolis Indians of the American Association, a minor league affiliate of the Highlanders. However, Chesbro threatened to retire if transferred there, and did not report to the Highlanders at first. Chesbro made nine appearances for the Highlanders in 1909, before he was waived and claimed by the Boston Red Sox in September 1909. Chesbro pitched one game for the Red Sox, the season finale against the Yankees. The Red Sox returned Chesbro to the Highlanders prior to the 1910 season, but he was placed on the ineligible list after he refused to report to the minor leagues.

Post-MLB career
Chesbro returned to Massachusetts during the 1910 season, where he worked on a farm in Conway, Massachusetts, that he purchased a decade prior. He pitched for a semi-professional baseball team in Whitinsville, Massachusetts, leading them to a championship. Chesbro coached for Massachusetts Agricultural College (presently known as the University of Massachusetts Amherst) in 1911 and continued to pitch for semipro clubs in Massachusetts.

Chesbro met with Highlanders owner Frank J. Farrell and new manager Harry Wolverton in February 1912 about attempting a comeback. Wolverton agreed to give Chesbro a chance at pitching for the Highlanders. However, before leaving for camp he reconsidered and released Chesbro. Chesbro's request for reinstatement as a free agent was granted in March, while the Highlanders granted him his unconditional release. Chesbro decided to travel to Hot Springs, Arkansas, where teams participated in spring training, in an attempt to find a team willing to give him a chance at a comeback. He worked out with Brooklyn and Pittsburgh, but both teams passed on him.

Chesbro appeared in an old-timers game at Braves Field, sponsored by The Boston Post to benefit Boston Children's Hospital, on September 11, 1922. He served as a Washington Senators coach in 1924, which were managed by his former Highlanders manager, Clark Griffith. However, he and Ben Egan were let go when the Senators hired Al Schacht on June 1. In 1927, he managed a minor league team in South Deerfield, Massachusetts, pitching for the team on occasion.

Legacy

Chesbro was inducted into the National Baseball Hall of Fame in 1946 by the Veterans Committee, which considers individuals who are eligible for the Hall of Fame, but no longer eligible to be elected by the Baseball Writers' Association of America (BBWAA). That year, the Veterans Committee elected eleven players: Chesbro, Jesse Burkett, Frank Chance, Johnny Evers, Clark Griffith, Tommy McCarthy, Joe McGinnity, Eddie Plank, Joe Tinker, Rube Waddell, and Ed Walsh. During years where Chesbro was eligible on the BBWAA ballot, Chesbro received zero votes in the 1936 balloting, one vote in the 1937 balloting, two votes in the 1938 balloting, and six votes in the 1939 balloting, zero votes in the 1942 balloting, and zero votes in the 1945 balloting.

Chesbro's 1904 record for games won in a season (41 wins) has stood for over a century—one of the oldest major records in baseball, or in any other sport. Under current playing practices, his record is unbreakable. Chesbro started 51 games that season (plus 4 relief appearances) and pitched 48 complete games, for a record of 41–12. Today, it is uncommon for a pitcher to start even 35 games in a season and complete games are a rarity. The only other 40-win season since 1900 was 40 by Ed Walsh in 1908, and only three other pitchers in the modern era have won as many as 35--Christy Mathewson (37 in 1908), Walter Johnson (36 in 1913) and Joe McGinnity (35 in 1904). The last pitcher to win as many as 30 games was Denny McLain in 1968. The pitcher's mound was lowered to its current height of 10 inches in 1969, and since then no pitcher has won more than 27 games in a season.

Tinker considered Chesbro one of the six toughest pitchers he faced in MLB. Dan Holmes, who runs the Hall of Fame's website, called Chesbro "one of the best pitchers in the game at that time."

However, Chesbro's induction is considered dubious, as his overall career was overshadowed by his 1904 season. Baseball historian Bill James considers Chesbro to be undeserving of induction to the Hall of Fame. In particular, James compared Chesbro's statistics to those of former Pittsburgh Pirate teammates Deacon Phillippe (189–109, 2.59), Sam Leever (194–100, 2.47), and Jesse Tannehill (197–117, 2.80), none of whom are in the Hall of Fame. In his book The Politics of Glory, James charged that the induction of undeserving players created a "second tier" in the Hall of Fame. James claimed that Chesbro was inducted into the Hall of Fame solely on the basis of his 1904 season, even though other pitchers who did not make the Hall of Fame have similar career statistics.

Personal life
Chesbro married Mabel Suttleworth of Conway, Massachusetts, in 1896. After his retirement, Chesbro farmed and raised poultry in Conway, where he died on November 6, 1931, of a myocardial infarction; he was buried at Howland Cemetery in Conway. Mabel died in 1940.

See also

 List of Major League Baseball annual wins leaders
 List of Major League Baseball career hit batsmen leaders

References
Bibliography

In-line citations

External links

1874 births
1931 deaths
Baseball players from Berkshire County, Massachusetts
Major League Baseball pitchers
Pittsburgh Pirates players
New York Highlanders players
Boston Red Sox players
National Baseball Hall of Fame inductees
American League wins champions
National League wins champions
People from North Adams, Massachusetts
Springfield Maroons players
Johnstown Buckskins players
Albany Senators players
Roanoke Magicians players
Richmond Giants players
Richmond Bluebirds players
Washington Senators (1901–1960) coaches
19th-century baseball players
People from Conway, Massachusetts
Baseball players from Franklin County, Massachusetts

Jack Chesbro


بو قلبين، مسلسل تلفزيوني كويتي أنتج وعرض في عام 1997، كتبه الإماراتي جمال سالم وأخرجه غافل فاضل.

ملخص القصة
تتوفى زوجة (كنعان)؛ فيدخل في حالة عزلة عن الدنيا. وفي أحد الأيام يذهب مع أخته إلى إحدى المجلات لكي يتم توظيفها هناك، فيقابل رئيسة التحرير (دلال) التي يجد أنها شبيهة بزوجته، كما يقابل صديقتها الممثلة (قماشة) التي أرادت أن تتزوجه، ولكن إعجابه بدلال يدفعه للعمل بنفس المجلة، ويقرر الزواج من الصديقتين.

الفنانين المشاركين
 داوود حسين .. بدور كنعان.
 انتصار الشراح .. بدور قماشة.
 طارق العلي .. بدور إبراهيم الأدعم.
 مريم زيمان .. بدور دلال.
 أحمد السلمان .. بدور فيصل.
 محمد السريع .. بدور أبو يوسف.
 لطيفة المجرن .. بدور أم كنعان.
 رشا مصطفى .. بدور سلوى.
 عبير أحمد .. بدور أمل.
 علي السميري .. بدور يوسف.
 خليفه خليفوه .. بدور ساحر.
 علي سلطان.
 صادق الدبيس.
 ناصر كرماني.
 بدر الطيار.
 فايز العامر.
 فيصل بوغازي.
 جمال الشطي.
 خالد العجيرب.

مصادر

مسلسلات تلفزيونية كويتية بدأ عرضها في 1997

بو قلبين (مسلسل)


Olaylar
 17 Şubat - An Luşan İsyanı sona erdi.
 7 Haziran - FMU (French Mason Union) kuruldu.

Doğumlar

Ölümler

769


Le raid sur Santorin a eu lieu le  dans le cadre de la campagne de la Méditerranée durant la Seconde Guerre mondiale. Elle a été menée par le British Special Boat Service, visant la garnison mixte allemande et italienne sur l'île de Santorin en mer Égée. Le raid a été effectué en tandem avec des opérations similaires sur les îles d'Ios, Mykonos et Amorgos qui visaient à détruire les postes d'observation navale et les stations de radio de l'Axe sur les îles des Cyclades.

Contexte
Au cours de l'hiver 1943, les Allemands avaient pris le contrôle de l'archipel égéen. Au printemps 1944, ils entretenaient encore des garnisons appréciables sur les îles grecques. Les Britanniques souhaitaient maintenir un front secondaire dans la mer Égée, c'est pourquoi, après la chute de Kos et Leros, le QG du Moyen-Orient donna l'ordre à l'unité des forces spéciales SBS d'attaquer les garnisons des îles grecques occupées telles que Santorin.

Le raid
Le 19 avril, un groupe de 19 commandos commandés par le major  quitte leur cachette dans la baie de Balisu, en Turquie, à bord de deux goélettes. Après un voyage de trois jours comprenant des escales intermédiaires à Sýrna et Ánydros, le groupe débarque sur une plage à l'est près du cap Columbo dans la nuit du 22 au 23. Ils marchent vers le village de Vourvoúlos et après avoir contacté les habitants, le groupe se cache dans une grotte voisine. Les deux goélettes cherchent refuge dans les îles Christianá, au sud-ouest de Santorin. Un membre du groupe de commandos est le lieutenant grec Stéfanos Kazoúllis. Le 23 avril, Kazoúllis est guidé par des habitants vers la capitale Fira pour recueillir des renseignements. Sur la base des informations de Kazoúllis, Lassen décide de diviser ses forces en trois détachements. Le premier doit attaquer la caserne de Fira, le second se diriger vers la résidence du commandant allemand (lieutenant Hesse) à Fira et tenter de la capturer tandis que le troisième doit viser la station de radio d'Imerovígli. Cette radio avait une longue portée et servait de relais soutenant les communications entre Athènes et la Crète.

L'heure zéro de l'attaque est fixée à 00 h 45 le 24 avril et les trois détachements sont conduits vers leurs cibles par des guides locaux. La caserne est située au centre de Fira, au deuxième étage d'un immeuble qui abritait une banque. Les assaillants viennent de deux directions différentes et malgré les aboiements des chiens, ils réussissent à surprendre la garnison de 40 hommes et à éliminer la majorité d'entre-eux. Au cours de l'attaque, Kazoúllis reçoit une balle dans la poitrine et décède sur le coup. Le sergent Frank Kingston reçoit également une balle dans l'abdomen et succombe à ses blessures quelques heures plus tard. L'attaque contre le commandant allemand échoue car quelques allemands réussissent à s'enfuir indemnes. Le bâtiment abritant l'installation radio est explosé avec des bombes à retardement. Les commandos s'échappent à l'aide de leurs deux goélettes, emmenant avec eux quelques-uns des habitants les ayant aidés.

Représailles
Le 29 avril, des renforts allemands venus de l'île de Mílos encerclent Vourvoúlos. Ils rassemblent tous les hommes locaux âgés de 14 ans et les menaces de représailles s'ils ne révèlent pas ceux qui les ayant aidés. Quelques villageois admettent leur implication et sont envoyés au peloton d'exécution. Au total, cinq hommes, dont le maire du village, sont exécutés. On ne sait pas pourquoi le reste des villageois et le village lui-même ont été épargnés. Cela fut peut-être le résultat d'une lettre écrite au lieutenant Hesse par Lassen, l'avertissant que son nom était connu des Alliés qui le tiendraient responsable de toutes les représailles qu'il aurait ordonnées. Un monument commémorant les victimes a été érigé à Vourvoúlos.

Conséquences
Deux commandos sont morts dans l'opération et cinq civils ont été abattus en représailles. 13 autres civils d'Imerovígli qui espéraient mettre à sac les provisions allemandes dans le bâtiment de la radio sont morts lors de l'explosion de celui-ci. Le nombre de victimes allemandes est d'environ 40 et 19 faits prisonniers. En raison de sa violence, l'opération devint connue sous le nom de Lassen's Bloodbath. Cette opération et des opérations similaires ont forcé le général allemand Kleemann à indiquer à ses troupes qu'« [elles] vivaient dans un pays ennemi » et à renforcer les garnisons égéennes de 4 000 hommes. Ces forces sont restées en place pendant le reste de la guerre, privant les autres fronts de leurs services. En août 1944, Kazoúllis reçoit à titre posthume la Croix grecque de la vaillance.

Notes et références

Histoire de Santorin
Histoire des Cyclades
Théâtre méditerranéen de la Seconde Guerre mondiale
Crime de guerre du Troisième Reich en Grèce
1944 en Grèce
Avril 1944

Raid sur Santorin


Joanna Majdan (zeitweise Joanna Majdan-Gajewska, * 9. Juni 1988 in Koszalin) ist eine polnische Schachspielerin und Großmeister der Frauen (WGM) seit 2009.

Schach

Joanna Majdan gewann mehrmals Medaillen bei polnischen Mädchenmeisterschaften. Im Jahr 1998 gewann sie in Krynica-Zdrój eine Bronzemedaille in der Kategorie unter 10 Jahren. 2002 war es eine Goldmedaille bei den nationalen Meisterschaften unter 14 Jahren.

Ebenfalls 2002 belegte sie den vierten Platz bei der Jugendweltmeisterschaft U14 weiblich in Iraklio.
2004 wurde sie Zweite bei der Jugendweltmeisterschaft U16 weiblich. 2005 errang sie in Belfort den dritten Platz bei der Jugendweltmeisterschaft U18 weiblich.
Aufgrund dieses Erfolges verlieh ihr die FIDE den Titel einer Internationalen Meisterin der Frauen (WIM).

Im Jahr 2006 gewann sie die Goldmedaille bei der polnischen Jugendmeisterschaft U20 weiblich. 2008 war sie Erste bei der polnischen Meisterschaften U20 weiblich und holte Silber in der Einzelmeisterschaft der polnischen Frauen.

2009 wurde Majdan zur WGM ernannt. Die erforderlichen Normen erfüllte sie bei der polnischen Frauenmeisterschaft 2008 in Krakau und bei der Schacholympiade 2008 der Frauen in Dresden.

Nationalmannschaft

Mit der polnischen Frauenmannschaft nahm Majdan an den Schacholympiaden 2006 in Turin, 2008 in Dresden und 2010 in Chanty-Mansijsk teil. In Dresden gewann sie eine Goldmedaille an Brett 4 mit 9,5 Punkten aus 11 Partien. Außerdem nahm sie an den Mannschaftsweltmeisterschaften der Frauen 2009 und 2017 und den Mannschaftseuropameisterschaften der Frauen 2009, 2011, 2013, 2015, 2017 und 2019 teil. 2009 in Novi Sad und 2015 in Reykjavík gewann sie die Einzelwertung der Reservespielerinnen, 2011 in Porto Carras wurde sie Vizemeisterin mit der Mannschaft, 2013 in Warschau erreichte sie mit der Mannschaft den dritten Platz.

Vereine

In der polnischen Mannschaftsmeisterschaft spielte sie 2010 für AZS UMCS Lublin und erreichte das drittbeste Einzelergebnis am Frauenbrett, seit 2018 tritt sie für Wieża Pęgów an. In der deutschen Frauenbundesliga spielte sie von 2010 bis 2012 am Spitzenbrett des SV Chemie Guben, seit der Saison 2015/16 spielt sie für die Rodewischer Schachmiezen.

Sonstiges

Im Sommer 2010 heiratete Joanna Majdan den polnischen Großmeister Grzegorz Gajewski.

Einzelnachweise

Weblinks

Schachspieler (Polen)
Schachspieler (SV Chemie Guben)
Schachspieler (Rodewischer Schachmiezen)
Schachspieler
Person (Koszalin)
Pole
Geboren 1988
Frau

Joanna Majdan (Schachspielerin)


María Dueñas Vinuesa () este o scriitoare spaniolă.

A devenit cunoscută pentru debutul său în 2009, El tiempo entre costuras. Romanul a câștigat multe premii și este una dintre cele mai vândute cărți din ultimii ani în Spania. Este tradus într-un total de 35 de limbi  În plus, romanul a fost filmat ca o telenovelă. Ultimul ei roman La templanza este romanul best - seller din Spania în anul 2015. Si după acest roman (12/2016) este realizat un serial de televiziune.

Biografie
Dueñas s-a născut  în 1964, în Puertollano, în provincia Ciudad Real,  fiind cel mai mare din cei opt copii. După terminarea studiilor sale, a urmat o carieră în știință, iar din 2003 este profesor de limba engleză la Universitatea din Murcia. María Dueñas locuiește cu soțul ei și cu doi copii în Cartagena (Spania).

În octombrie 2019, María Dueñas, a venit în România la invitația Festivalului Internațional de Literatură și Traducere (FILIT) din Iași.

Opere
 El tiempo entre costuras, 2009
 Misiune Olvido, 2012
 La templanza, 2015

Traduceri în limba română
 Iubirile croitoresei, 2013, editura Polirom, traducător Ileana Scipione, ISBN 978-973-46-4181-9
 Cumpătarea, 2016, editura Polirom, traducător Ileana Scipione, ISBN 978-973-46-5818-3

Note

Legături externe
 Site-ul autorului
 Literatură de și despre María Dueñas în catalogul Bibliotecii Naționale Germane

Nașteri în 1964
Spanioli în viață
Scriitoare din secolul al XXI-lea
Scriitori spanioli din secolul al XX-lea
Scriitori spanioli din secolul al XXI-lea

María Dueñas


Gruß an Kiel (sem þýðir "að kveðja Kíl") er þýskur mars sem var saminn af saxneska tónlistamanninum Friedrich Spohr.

Tónlist

Gruß an Kiel


Serrasalmus manueli, in Venezuela Caribito Parguasero, engl. Manuel's Piranha oder Green Tiger Piranha, ist eine Sägesalmlerart aus dem tropischen Südamerika.

Beschreibung
Serrasalmus manueli ist eine große Sägesalmlerart. Sie erreicht eine Standardlänge von 36 cm, Exemplare aus dem unteren Amazonas sollen bis 60 cm erreichen. Die Färbung ist silber mit einem bläulich-grünen Schimmer. Operculum, Kehle und Brustflosse (Pectorale) sind orange-rot gefärbt. Die Seiten des Körpers zeigen zahlreiche kurze, schmale, längliche Flecken, die Schwanzflosse zum Körper hin ein schwarzes Band. An der Schulter befindet sich ein auffälliger Fleck. Jungtiere sind länglicher und weniger massig, ihr Kopf und die Augen sind verhältnismäßig groß.

Die dreieckigen, scharfen, an den Schneiden mit einer Wellenlänge von etwa 10–15 µm mikrogesägten Zähne sind so angeordnet, dass die Spitzen beim Schließen des Mauls übereinander liegen und die Beute zuerst punktieren. Beim weiteren Schließen wird das Gewebe wie durch eine Guillotine durchtrennt.

Verbreitung
S. manueli bewohnt die Einzugsgebiete von Amazonas und Orinoco in Brasilien und Venezuela. Typlokalität ist der Río Paraguaza, Mittlerer Orinoco.

Lebensweise
S. manueli bevorzugt Klar- und Schwarzwasserflüsse und meidet Weißwasserflüsse. Sie kommen wie viele andere Piranha-Arten nur in unbelasteten Gewässern vor und sind äußerst empfindlich gegenüber Wasserverschmutzungen. Sie können daher als Indikator für Gewässerqualität dienen. S. manueli fressen Früchte und Samen sowie Flossen und Fleischstücke, die sie aus Beutefischen herausbeißen.

Systematik
2007 veröffentlichte Untersuchungen sehen die Gattung Serrasalmus als monophyletisch mit drei Hauptkladen an. Danach gehört Serrasalmus manueli zur Klade B 1.

Einzelnachweise

Weblinks

Sägesalmler
Serrasalmidae

Serrasalmus manueli


Ford Castle er et slot et vadested over floden Till i byen Ford i Northumberland i England.

Borgen stammer fra omkring 1278. Ejeren, sir William Heron, fik licens til krenellering i 1338.<ref name="ford">Ford Castle. ford-and-etal.co.uk. Hentet 23/6-2022</ref/> Den blev erobret af skotterne i 1385, hvor krenelleringen blev fjernet. I begyndelsen af 1500-tallet blev den genopbygget og befæstet igen. Den blev indtaget af James 4. af Skotland om aftenen efter slaget ved Flodden i 1513. Det kom til Carr-familien via et ægteskab i 1549 og til sir Francis Blake af Cogges i 1660'erne - igen via et ægteskab.

Blake byggede en stor herregård i Tudorstil på slottet i 1694. Ved Blakes død i 1717 overgik Ford til hans datter Marys mand, og i 1723 til hendes søn Francis Blake Delaval (1692–1752). I 1761 genopbyggede John Delaval, 1. Baron Delaval (1728–1808) den store hal med hjælp fra arkitekt George Raffield i gotisk stil.

Ved hans død overgik ejendommen til hans barnebarn Susannah, som var gift med the Marquess af Waterford. I 1862 til  3. Marquess' enke, som genopbyggede og ombyggede den store hal.

I 1907 købte kulminemagnaten James Joicey, 1. Baron Joicey slottet, og det er fortsat i familiens eje. Det har siden 1956 har været udlejet til Northumberland County Council som Young Persons' Residential Centre.<ref name="ford">

Se også
 Liste over borge og slotte i England

Referencer

Eksterne henvisninger
Ford Castle 1
  Images and History of Ford Castle
Ford Castle 2
  Gazetteer Historical Castles
Fry, Plantagenet Somerset, The David & Charles Book of Castles, David & Charles, 1980.

Slotte i Northumberland
Etableret i 1278

Ford Castle


Capul Nord (în ; în ) este un cap aflat pe coasta de nord a insulei Magerøya din Norvegia de Nord, pe teritoriul administrativ al comunei Nordkapp din județul Finnmark, Norvegia. Drumul European E69 are aici capătul său nordic, întrucât locația este o populară atracție turistică. Capul include și o stâncă de 307 m înălțime cu un platou mare aflat pe partea de sus, de unde vizitatorii pot sta și urmări soarele de la miezul nopții și Marea Barents la nord. Un nou centru pentru vizitatori a fost construit în anul 1988, pe platou cu vedere panoramică, o cafenea, restaurant, oficiu poștal, magazin de suveniruri, și un așa-numit super-video cinema.

Geografie

Stâncă abruptă a Capului Nord este situată la , la circa  de Polul Nord. Este adesea menționată ca fiind cel mai nordic punct al Europei. Cu toate acestea, punctul vecin Knivskjellodden, aflat imediat la vest, se extinde cu 1457 m mai la nord. În plus, ambele aceste puncte sunt situate pe o insulă; cel mai nordic punct al Europei continentale propriu-zise este situat la  (Kinnarodden) care se află la circa 5,7 km mai spre sud și la circa 70 km la est. Acest punct este situat în apropiere de satul Mehamn de pe peninsula Nordkinn. Cel mai nordic punct al Europei, incluzând insulele, este la câteva sute de kilometri mai la nord, fie în Țara Franz Josef din Rusia, fie în arhipelagul norvegian Svalbard, în funcție de alegerea dacă Țara Franz Josef este considerată a fi parte a Europei sau a Asiei.

Capul Nord este punctul în care Marea Norvegiei, parte a Oceanului Atlantic, se întâlnește cu Marea Barents, parte a Oceanului Arctic. Soarele de la miezul nopții poate fi văzut din 14 mai până la 31 iulie. Soarele atinge punctul său cel mai scăzut la orele 0:14 – 0:24 în aceste zile.

Transport
Capul Nord se atinge de  prin , un tunel submarin care leagă insula  de continent. Ruta ciclistă EuroVelo EV1 pornește de la Capul Nord până la , Portugalia—o distanță de 8196 km de uscat și pe mare.

Rute regulate de autobuz duc de la orașul apropiat Honningsvåg la Capul Nord (36 km), și autocarele completează navele de croazieră care ancorează în portul de Honningsvåg. Cel mai apropiat aeroport este Aeroportul Honningsvåg, Valan (cod IATA: HVG).

Iarna
Capul Nord se poate vizita și pe timp de iarnă, ultima porțiune de drum fiind însă deschisă doar pentru mers în convoi la ore fixe. Drumul care parcurge toată Norvegia până la Capul Nord este ținut deschis în timpul iernii și este accesibil vehiculelor obișnuite, fiind necesare anumite măsuri de precauție pentru condus de iarnă, pe zăpadă și în condiții de vânt. Înainte de aceasta, E69 era singurul drum european închis pe timp de iarnă.

Istoria

Capul Nord a fost numit astfel de către englezul , căpitanul vasului Edward Bonaventure, care a trecut pe aici în 1553, în căutarea .

Al Doilea Război mondial
În 1943, s-a dat  în Oceanul Arctic în largul acestui promontoriu, unde  a fost în cele din urmă scufundată de tunurile navei  și de torpilele distrugătorului  , și de alte nave ale Marinei Britanice.

Controversa taxei de intrare
Guvernul norvegiei a cerut în 2011 reducerea taxei de intrare pe platou. La momentul respectiv, un bilet pentru adulți costa între 160 și 235 kr. taxa nu a fost redusă, în schimb a crescut ușor. Adesea este ceață (întrucât platoul este mai sus decât  mediu), ceea ce obturează priveliștea frumoasă. Nu există nici o reducere pentru această situație, dar biletul este valabil pentru intrări multiple timp de 48 de ore.

Sport și agrement
 din 2009 a dat startul în Bari, Italia, și s-a terminat la Capul Nord. Distanța totală a fost de 4485 kilometri.

Prima etapă din Cursa Arctică a Norvegiei din 2014 s-a ținut la Capul Nord, la 14 august 2014. Cursa de biciclete a început în Hammerfest, terminându-se pe Capul Nord și a fost câștigată de norvegianul Lars Petter Nordhaug de la  cu un timp de 4 ore, 51 minute și 3 secunde.

Recordul de ciclism de la nordul la sudul Norvegiei, de la Capul Nord la Lindesnes, este de 4 zile, 22 ore și 18 minute, fiind efectuat de un grup de cinci bărbați din Rye, Oslo, în luna iulie 2003.

Referințe

Legături externe
 Site-ul oficial al Capului Nord

 Informații turistice
 Imagini de la Skarsvåg și Capul Nord
 Jan S. Krogh's Geosite: Capul Nord

Puncte extreme ale Pământului
Capuri

Capul Nord


Olympia-Einkaufszentrum  est une station de correspondance composée d'une station sur la ligne U1 et une station sur la ligne U3 du métro de Munich. Elle est située dans le secteur Moosach, à Munich en Allemagne. Elle dessert notamment le centre commercial Olympia.

Mise en service en 2004 (U1) et 2007 (U3), elle est desservie par les rames des lignes U1, U3 et U7 qui est une ligne d'exploitation de renfort qui circule sur les lignes d'infrastructure UI, U2 et U5.

Situation sur le réseau

Établie en souterrain, Olympia-Einkaufszentrum est une station de correspondance composée d'une station terminus de la ligne U1 et à plus grande profondeur d'une station de passage de la ligne U3 du métro de Munich.

La station Olympia-Einkaufszentrum, terminus nord de la ligne U1 est située avant la station Moosacher St.-Martins-Platz, en direction du terminus sud Mangfallplatz.

La station, de passage, Olympia-Einkaufszentrum de la ligne U3 est située entre la station Moosacher St.-Martins-Platz, en direction du terminus nord-ouest Feldmoching, et la station Oberwiesenfeld, en direction du terminus sud-ouest Fürstenried West.

La station U1 dispose des deux voies de ligne encadrées par deux quais latéraux. Ces installations sont également desservies par les rames de renfort de la ligne U7 du métro de Munich. La station U3 dispose d'un quai central encadré par les deux voies de la ligne.

Histoire
La station Olympia-Einkaufszentrum, de la ligne U1, est mise en service le , lors de l'ouverture à l'exploitation du prolongement de Georg-Brauchle-Ring (ancien terminus) à Olympia-Einkaufszentrum, le nouveau terminus nord. Elle est conçue par le cabinet Betz Architects, en collaboration avec l'équipe du Métro de Munich. Elle doit son nom au centre commercial avec qui elle dispose d'une liaison directe. Elle est à l'extrémité nord du niveau supérieur et se trouve à  en dessous de la Hanauer Straße. Avec une portée de plus de , la plate-forme sans pilier est le plus grand plafond en béton armé autoportant de la zone du métro de Munich. Le plafond est peint en bleu, les murs ont des tôles d'acier inoxydable pliées partiellement en miroir. Le sol en pierre est clair.

La station Olympia-Einkaufszentrum, de la ligne U3, est mise en service le , lors de l'ouverture à l'exploitation du prolongement de Olympiazentrum au nouveau terminus Olympia-Einkaufszentrum. La station est conçue par Paul Kramer et Otto Vogel, de l'équipe du métro, en lien avec le cabinet Betz Architects, le concepteur de la station U1. Au niveau inférieur, les parois arrière sont constituées de centaines d'éléments en acier inoxydable en forme de pyramide afin qu'ils reflètent la lumière. L'éclairage est fixé au plafond peint en bleu avec des entretoises ellipsoïdales à mi-hauteur.

La station de la ligne U3 devient une station de passage le , lors de l'ouverture à l'exploitation du prolongement suivant d'Olympia-Einkaufszentrum au nouveau terminus Moosach.

Services aux voyageurs

Accès et accueil
Au portique nord du niveau supérieur, il y a un parking-relais pour vélos, unique dans le métro de Munich, et offre un accès direct aux centres commerciaux d'Olympia et de Mona. Le portique nord du niveau supérieur mène notamment à la plate-forme de la ligne 3.

Le niveau inférieur sous la Pelkovenstraße dispose d'une mezzanine avec une connexion à la ligne 1 et qui peut être utilisée pour rejoindre la Pelkovenstraße.

Desserte
Olympia-Einkaufszentrum est une station de correspondance qui comprend deux stations, au niveau supérieur Olympia-Einkaufszentrum (U1/U7) et au niveau inférieur Olympia-Einkaufszentrum (U3) des escaliers mécaniques et un ascenseur établissent les relations entre les deux stations.

Olympia-Einkaufszentrum (U1/U7) est une station de terminus de la ligne U1, desservie par toutes les rames de cette ligne. C'est également une station terminus de la ligne U7, qui fait circuler des rames de quatre voiture pendant les pics de fréquentation. Principalement le matin entre 7h et 9h et l'après-midi entre 15h et 19h, elle ne circule pas pendant les vacances scolaires.

Olympia-Einkaufszentrum, de la ligne U3 est desservie par les rames de cette ligne.

Intermodalité
À proximité des arrêts de bus sont desservis par les lignes X35, X36, 50, 60, 143, 163, 175 et N71.

Art dans la station
L'artiste  crée à l'entresol l'installation , qui se compose de trois glissières de sécurité d'autoroute.

À proximité
 Olympia (centre commercial)

Notes et références

Notes

Références

Voir aussi

Articles connexes
 Métro de Munich
 Ligne U1 du métro de Munich
 Ligne U3 du métro de Munich
 Ligne U7 du métro de Munich

Liens externes
 .
 .
 .
 .

Station de la ligne U1 du métro de Munich
Station de la ligne U3 du métro de Munich
Station de la ligne U7 du métro de Munich
Station de métro mise en service en 2004
Terminus d'une ligne du métro de Munich

Olympia-Einkaufszentrum (métro de Munich)


عمر زعيتر أو عمر زعيتر الجزائري ( - 1924) قاض في محكمة الحقوق في نابلس، شغل منصب رئيس بلدية نابلس لفترة قصيرة قبل وفاته في عام 1924. أنجب اثنتين من أهم شخصيات نابلس هما المترجم الفذ عادل زعيتر و السياسي والمحامي أكرم زعيتر.

انظر أيضًا
 أكرم زعيتر
 عادل زعيتر
 وائل زعيتر

مراجع

أشخاص من ولاية بيروت
رؤساء بلدية نابلس
صفحات تحتاج تصنيف سنة الولادة
وفيات 1924

عمر زعيتر


ඉලීය "නාස්ටි" නෂ්ටාසේ (, උපත 19 ජූලි 1946) යනු,  a රුමේනියානු හිටපු ලෝක අංක 1 වෘත්තීය ටෙනිස් ක්‍රීඩකයෙක් වන අතර, 1970 ගණන් වලදී ලෝකයේ ඉහළ මට්ටමේ ක්‍රීඩකයන්ගෙන් එක් අයෙකු විය. 1973 අගෝස්තු 23 දින සිට 1974 ජූනි 2 දක්වා ඔහු ලෝකයේ අංක 1 අනුස්ථිතිය දැරීය. ඉතිහාසය පුරා ඒටීපී වෘත්තීමය අභිධානයන් සියයකට වඩා (58 කේවල සහ 45 යුග්ම) දිනාගත් ක්‍රීඩකයන් පස් දෙනා අතුරින් නෂ්ටාසේ එක් අයෙකු වෙයි .  ජාත්‍යන්තර ටෙනිස් කීර්තිමතුන්ගේ ගොන්න වෙතට ඔහු එක්කෙරුණේ 1991 වසරෙහිදීය. නෂ්ටාසේ විසින්  ග්‍රෑන්ඩ් ස්ලෑම් අභිධානයන් හතක්, කේවල දෙකක්, පිරිමි යුගල තුනක් සහ මිශ්‍ර යුගල දෙකක්, දිනා ගන්නා ලදි. මාස්ටර්ස් ග්‍රොන් ප්‍රී වසර-අවසාන ශූරතා අභිධාන සතරක් සහ  වර්තමාන මාස්ටර්ස් 1000 සඳහා පූර්වගයන්වූ ශූරතා තරග මාලා අභිධාන (1970–73) හතක්ද ඔහු විසින් දිනා ගන්නා ලදි. ටෙනිස් සඟරාව විසින්,  2005 වසරෙහිදී, ඔහු පෙර වසර 40 තුල බිහිවූ  28වන-හොඳම ක්‍රීඩකයා ලෙසින් නම් කෙරිණි. එක් තරගයක් හෝ නොපැරදී ප්‍රංශ විවෘත අභිධානයක් දිනා ගත් පළමු පිරිමි ක්‍රීඩකයා ඔහු විය (1973).

මතභේදාකාරී හැසිරීම
ගිජෙර්මෝ වීලාස්ගේ තරග 46 ක් පුරා අඛන්ඩව පවත්වාගෙන පැමිණි ජයග්‍රහණ මාලාව අවසන් කිරීම සඳහා, 1977 වසරෙහිදී ' ස්පැගෙටි තන්තු වියැණු' (දෙවරක්-තන්තු වියැණු) පිත්තක් භාවිතා කිරීමට නෂ්ටාසේ විසින් ක්‍රියා කරන ලදි. දින කිහිපයකින් අනතුරුව, ඒටීපී විසින් එවැනි පිති භාවිතා කීරීම තහනම් කෙරිණි.

1994 වසරෙහිදී,   ඔහුගේ රටෙහි ඩේවීස් කුසලාන නායකයාවූ නෂ්ටාසේ, මහා බ්‍රිතාන්‍යයට එරෙහිව රටින් පිට තරගයක් වෙනුවෙන් තහනමකට ලක්වූයේ, දකුණු අප්‍රිකාවකට එරෙහිව තරගයකදී ඔහුගේ අපචාරී හැසිරීම නිසාවෙනි. 2017 වසරෙහිදී, මහා බ්‍රිතාන්‍යයට එරෙහිව ඔහුගේ රටෙහි ෆෙඩ් කුසලාන කණ්ඩායම සඳහා නායකත්වය සපයද්දී නෂ්ටාසේ යළිත් මතභේදකාරී තත්ත්වයක් මධ්‍යයට පිවිසියේය. වාරය තෝරා ගැනීම සඳහාවූ උත්සවය තුලදී සෙරිනා විලියම්ස්ගේ නූපන් දරුවා පිළිබඳ ඔහු විසින් පරිභවතාත්මක පරිකථනයක් සිදු කරන ලද අතර පෙර දින රාත්‍රියෙහි කණ්ඩායම් රාත්‍රි භෝජන සංග්‍රහයෙහිදී ප්‍රති කණ්ඩායමෙහි ඔහුගේ අනුරූප නිලධාරියා   ඈන් කියොතෝවෝං වෙතින් සෙරිනාගේ කාමර අංකය විමසා ඇත. විලියම්ස්ගේ ප්‍රොක්ත මත්ද්‍රව්‍ය භාවිතයක් පිළිබඳව නෂ්ටාසේ විසින් මීට පෙර අභූත පරිකථන සිදු කොට තිබුණි.  ඉන්පසු,  තරග මාලාව ක්‍රීඩාකිරීම ඇරඹීමට පෙර, පෙරදිනයේ වූ ඔහු විසින් සිදු කල පරිකථන වාර්තා කිරීම පිළිබඳව බ්‍රිතාන්‍ය මාධ්‍යවේදීන් අභියෝගයට ලක්කිරීමට නෂ්ටාසේ විසින් මාධ්‍ය කේන්ද්‍රයට කඩා වැදුණු බවට ප්‍රෝක්ත අයුරින් සඳහන් වෙයි. ප්‍රෙස් එසෝෂියේෂන් ස්පෝට් හී ටෙනිස් වාර්තාකරු ඇලනෝර් කෲක් පමණක් හමුවූ නෂ්ටාසේ විසින් එහිදී මෙම වාර්තාකරණය පිළිබඳව අක්‍රෝෂ පරිභවයක්  දියත් කර ඇත. දෙවන තරගය තුලදී නෂ්ටාසේ ක්‍රිඩාංගණයෙන් පිටුවහල් කෙරිණි. අයිටීඑෆ් විසින් වැඩිමනත් වශයෙන් නිකුත්කල ප්‍රකාශනයක් පරිදී නෂ්ටාසේගේ නිල පිළිගැනීම ඉවත් කර ඇති බවත් තරග මාලාව තුල තවදුරටත් ඔහු සහභාගී නොවන බවත් දන්වා තිබුණි. (බ්‍රිතාන්‍ය්‍යන් මේ දිනවල ඉතා සංවේදී වන බැවින්).

ආශ්‍රිත

ඉලීය නෂ්ටාසේ


Rijeka Drava teče kroz Podravinu u duljini oko 80 km. Od te duljine oko 65 km pripada Koprivničko-Križevačkoj županiji. To je ujedno i dio zaštićenog područja "Regionalni park Mura–Drava" koji se proteže još i kroz susjedne županije uz rijeku Dravu do Dunava čineći veliki Rezervat Mura–Drava–Dunav. Na tom putu Drava stalno oblikuje puno zavoja i promjena glavnog korita te nastaju rukavci (meandri) sa stalnom ili povremenom protočnošću. Na više mjesta, ovako velika i silovita rijeka, oblikuje čitave mreže malih vodenih tijekova koji ograđuju riječne otoke i otočiće. Nekadašnji dravski rukavci, "Stare Drave", danas se na više mjesta u reljefu Podravine ističu kao udubljenja potkovastog oblika čiji su kraci okrenuti prema današnjem dravskom koritu. To su mrtvice ili mrtvaje, neteče, od kojih su neke još vezane uskim vodenim prolazima uz dravsko korito, poglavito za višeg vodostaja. Usporedno uz maticu rijeke u Podravini ima i nekoliko manjih stalno protočnh rukavaca koji se također nazivaju "Stara Drava". Širina rukavaca mjestimično je takoreći dnevno promjenljiva (zbog uzvodnih hidroelektrana) jer ovisi o vodostaju rijeke Drave. Ti rukavci stvaraju riječne otoke. Oni su najčešće pošumljeni niskom vegetacijom i šikarom, rjeđe su to livade i druga obradiva tla. U Koprivničko-Đurđevačkoj Podravini to je vidljivo primjerice kod naselja Selnice Podravske, Legrada, Komatnice, Repaša, Gabajeve Grede, Gotalova, Molve Greda, Novog Virja, Ferdinandovca i Podravskih Sesveta. Pokraj Selnice Podravske doista teče rijeka Drava koja izlazi iz hidroelektrane pa daje izgled kao protočni rukavac, jer veći dio vodene mase protječe odvodnim kanalom pokraj hidroelektrane.

Flora i fauna

Flora

Obale rukavaca obrasle su niskim raslinjem (bijelom vrbom, bršljanima i dr.), visokim raslinjem (pojedinačna stabla crne topole, crne johe, bagrema-akacije,  i dr.) i šikarom i prilično su nepristupačne, ovisno o vremenskim prilikama. Riječni otoci i obale rukavaca prošarani su vrbicima ili pojedinačnim stablima vrba i crnih topola, trskom, rogozom, šašom, ježincom, čičkom, šikarom i ostalom trnovitom i močvarnom vegetacijom. Neki dijelovi oko rukavaca, mrtvica i bara su potpuno nepristupačni i predstavljaju netaknutu divlju prirodu. Dno je šljunkovito i djelomično muljevito, djelomično obraslo vodenom travom (krocanj, mrijesnjak, mekana i tvrda voščika), trskom, vodenim orašcem, vodenim lećem, vodenom kugom, vodenom paprati a ima i bijelog lopoča, žutog lokvanja i druge vodene vegetacije. U mrtvicama ima puno više trske, vodenih trava i trulog lišća u mulju pa je na većem dijelu pristup vodi gotovo nemoguć.

Fauna
Mjestimično širok pojas guste visoke i niske vegetacije sa šikarom, uz vodenu vegetaciju, je dobro stanište i zaštita za mnoge životinjske vrste ovog područja: dlakavu i pernatu divljač (jelen, srna, patka, fazan, roda), divlje životinje (divlja svinja, vidra, kuna), gmazove (bjelouška, kornjača), ribe (štuka, šaran, amur, babuška), vodozemce (žaba), dvojezupce (zec), glodavce (dabar kod Legrada) i druge. U vodi osim žaba ima i velik broj različitih vrsta riba. Dva od četiri najveća podravska mrijestilišta žaba nalaze se uz rijeku Dravu u slabije protočnim rukavcima, posebno mrtvicama i barama. Jedno je između Selnice Podravske i Legrada, a drugo nekoliko km južno od Gabajeve Grede. S prvim toplijim danima u proljeće tisuće žaba koje se nalaze u krugu oko 2 km oko svojih mrijestilišta, većinom obična krastača, zelena krastača, močvarna smeđa žaba i druge, kreću iz zimovališta na mriješćenje. Na tom putu nalaze se prometne ceste Selnica Podravska-Legrad i Gabajeva Greda-Molve pa žabama u prelasku pomažu Ekološko društvo Koprivnica i volonteri. Žabe, ali još više i one male žabice zbog svojih dnevnih ljetnih aktivnosti stradavaju na prometnici, a i kasnije kad se vraćaju u zimovališta.

Rukavci i mrtvice ("Stare Drave") u Podravini

Rukavci
*-nije tipičan primjer "Stare Drave".  Duljina rukavaca ovisi o vodostaju rijeke Drave i može biti dnevno promjenljiva.

Stružice
Rukavac  Stružice (pokraj otoka Stružice) je protočno korito starog toka rijeke Drave. Dug je oko 10 km i širok mjestimično do 50 m, prosječno 15 do 20 m. Nalazi se oko 600 m južno od naselja Gotalovo i oko 1 km jugozapadno od Otočke. Vodom gospodare ŠRK "Šaran" Gotalovo i ŠRK "Otočka" Otočka. Uz manji dio lijeve obale rukavca prolazi poljski put koji na nekoliko mjesta prelazi korito rukavca i tu se nalazi više ribičkih mjesta. Kopno između rukavca i glavnog toka rijeke Drave čini otok Stružice. Na oko polovici otočne površine razvijena je šumska vegetacija čiji dijelovi se povremeno plave a drugu polovicu otoka Stružice čine dolinske livade košanice, a najviša tla čine oranice.

Sigečki zaton
Sigečki zaljev je dravsko sidrište (obilježeni prostor na vodnom putu namijenjen za sidrenje plovila) i nema sva obilježja kao stara Drava. Dug je oko 500 m i većim dijelom širok oko 100-150 m. Sjeverni dio je nizak i šumovit a južno su poljoprivredne površine, uglavnom livade. Za većeg vodostaja je protočan.

Virki
Rukavac  Virki (pokraj otoka Vrbik/Virke) je protočno korito starog toka rijeke Drave. Nalazi se oko 500 m sjeverno od naselja Gabajeve Grede i 500 m istočno od Komatnice. Dug je oko 3 km i širok mjestimično do 50 m, prosječno 10 do 20 m. Desna (zapadna) obala mu je znatno viša od lijeve, mjestimično 4 do 5 m i izložena je stalnoj eroziji. U zapadni dio rukavca svojim širokim utokom ulijeva se potok Gliboki. S obzirom na raznolikost prostora i vegetacije, upravo ovaj dio rukavca i njegovog zaleđa prema rijeci Dravi predstavlja najljepši dio krajolika u ovom dijelu tijeka rijeke Drave. Više ribičkih mjesta nalazi se duž korita nedaleko od ceste s jugozapadne strane gdje su uglavnom poljoprivredne površine. Istočni dio, koji predstavlja otok Vrbik (Virke) površine oko 1,2 km2, od rukavca/starog korita do glavnog korita rijeke Drave je gusto šumovit, djelomično poplavljen i prilično nepristupačan.

Čep
Rukavac Čep nalazi se oko 1,6 km jugoistočno od naselja Gabajeva Greda. Kod prosječnog vodostaja rijeke Drave dug je oko 1 km i širok od par metara do nekoliko desetaka metara što je bliže rijeci. Za vrijeme višeg vodostaja je protočan. Južna obala je uređena i vrlo pristupačna s više desetaka ribičkih mjesta i tu se oko rukavca nalaze poljoprivredne površine, uglavnom livade. Tlo između rukavca i Drave je samo malo iznad vodene površine pa je dijelom močvarno područje.

Zeleni brijeg
Repaški rukavac Zeleni brijeg (površine oko 1,3 hektara – površina ovisi o vodostaju rijeke Drave) nalazi se oko 450 m južno od naselja Repaš. Rukavac je kod prosječnog vodostaja rijeke Drave dug oko 700 m i širok od par metara do nekoliko desetaka metara što je bliže rijeci. Rukavcem gospodari ŠRK "Bistra" Repaš. Južna obala rukavca obrasla je niskim raslinjem, visokim raslinjem i šikarom i prilično je nepristupačna, ovisno o vremenskim prilikama. Sjeveroistočna obala je uređena i vrlo pristupačna s više desetaka ribičkih mjesta. Južni dio oko rukavca je više šumovit a sjeverno su poljoprivredne površine, uglavnom livade.

Đurtanovo
Rukavac  Đurtanovo (povezan s rukavcem Čarda i pokraj otoka Karaš) je dijelom protočno korito starog toka rijeke Drave. Dug je oko 1 km i širok prosječno 10 do 15 m. Nalazi se oko 1 km sjeverno od naselja Novo Virje. Vodom gospodari ŠRK "Drava" Novo Virje.  Uz cijeli dio desne južne obale rukavca prolazi poljski put i tu se nalazi najviše ribičkih mjesta. Južno od rukavca su poljoprivredne površine. Kopno između rukavca i glavnog toka rijeke Drave za višeg vodostaja čini mali otok Vrbak površine oko 13 hektara.  Na otoku je uglavnom razvijena niska šumska vegetacija čiji dijelovi su povremeno poplavljeni.

Čarda
Rukavac Čarda dug je oko 4 km i širok prosječno 10 do 20 m. Nalazi se oko 1 km sjeveroistočno od naselja Novo Virje i naselja Crnec. Vodom gospodari ŠRK "Drava" Novo Virje. Uz velik dio desne južne obale rukavca prolazi poljski put i tu se nalazi najviše ribičkih mjesta. Južno od rukavca su poljoprivredne površine. Kopno između rukavca i glavnog toka rijeke Drave čini otok Karaš (Karas) površine oko 1,3 km2.  Na otoku je uglavnom razvijena šumska vegetacija čiji dijelovi su povremeno poplavljeni. Dio otoka prošaran je vrbicima ili pojedinačnim stablima vrba i crnih topola,  trskom, rogozom, šikarom i ostalom močvarnom vegetacijom.

Rog Strug kanal
Kanal Rog Strug (Rogstrug) nalazi se oko 2 km jugoistočno od naselja Podravske Sesvete i nema sva obilježja kao stara Drava. Nastaje pokraj naselja Batinske spajanjem kanala Čivićevac i kanala Bistra (prije se spominje i kao potok Katalenec) i tekući desetak km utiče u rijeku Dravu. Kanal, kojim gospodari ŠRK "Kečiga" Podravske Sesvete, je širok od nekoliko metara do desetak i više metara prije ušća u Dravu. Cijelim tokom je prokopan, uređen i reguliran a nastao je zbog smanjenja mogućnosti poplava okolnih naselja jer je još nedugo istočno od grada Đurđevca sve do rijeke Drave bilo močvarno područje. Pri svom kraju, nadalje od utoka kanala Kopanjek, u duljini od oko 1,6 km ima skoro sve osobine kao dravski rukavac.  * Osim ovih navedenih poznati su rukavac pokraj Selnice Podravske na lijevoj obali Drave, možda najpoznatiji je onaj u Legradu s plažom Halaš Čarda (Halasz Csarda) i sidrištem, pa "Keter" 500 m sjeverno od jezera i vikend naselja Šoderica, "Sekuline" sjeverno pokraj Molve Grede, rukavac pokraj Širina Virovskih i drugi.

Mrtvice
*- Sjeverno jezero u skupu Autoput 3 jezera je dio nekadašnjeg rukavca na kojem su još vidljivi ostaci nekadašnjeg mlina i brane. Površina mrtvica ovisi o vodostaju rijeke Drave i ponegdje može biti i dnevno promjenljiva.

Ješkovo
Jedna od najpoznatijih mrtvica u Podravini je jezero Ješkovo. Nalazi se nekoliko km jugozapadno od naselja Gola i njime gospodari Športsko ribolovni klub "Ješkovo" Gola. Jezero je pravi dragulj prirodne baštine potkovastog oblika, površine oko 20 ha (ovisi o vodostaju rijeke Drave), duljine oko 2 km i širine do 150 m. Unutarnja obala je zarasla širim pojasom trske i rogoza a oko njih su pojedinačna stabla vrba i topola. Nadalje su oranice i livade. Na jezeru se često može sresti ribiče, umjetnike i zaljubljenike u mir, tišinu i prirodu. Uz obalu je uređeno dvadesetak ribolovnih pozicija (čeka) za sportski ribolov. Vrijedi sistem "Ulovi i pusti" C&R za šarana i amura. Poznato je ribičko takmičenje "Carp Cup" Ješkovo i "Spin" kup i prvenstva. U ovom jedinstvenom prirodnom okruženju djeluju "Likovna udruga "Motacilla Alba – Ješkovo", "Art centar Ješkovo" i likovne slikarske kolonije. Već godinama se održava "Međunarodni simpozij umjetničke keramike" i "Međunarodna kolonija umjetničke keramike". Uz jezero se nalazi "Park znamenitih podravaca i rijeke Drave" (27 skulptura podravskih i povezanih uz Podravinu slikara, znanstvenika, književnika i svetac poredanih u nizu pod vedrim nebom), a na samom ulazu u Park nalazi se "Drveni kip iz Guinessove knjige rekorda" - impresivna drvena skulptura štuke.

Čambina
To je najveća prirodna voda u Koprivničko-križevačkoj županiji ukupne površine oko 35 hektara (Velika i Mala Čambina). Površina ovisi o vodostaju rijeke Drave. Mrtvica-rukavac je još uvijek povezana protočnim kanalom s rijekom. Obale su obrasle visokom (crna joha, crna topola, pojedinačna zimzelena stabla) i niskom vegetacijom (vrba), šikarom, trskom, rogozom, šašom, trnjem i drugom. Dno prosječno plitkog jezera od 2 metra je prilično muljevito. Unutarnjost potkovastog dijela širine oko 1 km je teško pristupačna pa s debelim slojem obalne trske i rogoza predstavlja netaknutu prirodu i veliku zaštitu raznim životinjskim vrstama. Čambina je jedno od većih podravskih mrijestilišta riba i žaba.

Đelekovečka mrtvica
Mrtvica/jezero Đelekovečka mrtvica (točnije, polukružni rukavac starog toka rijeke Drave, površine oko 6,5? hektara – površinu je teško odrediti zbog vodenog bilja, posebno trske i rogoza i često promjenjivog vodostaja Drave) nalazi se u Koprivničko-križevačkoj županiji na području općine Legrad. Mrtvica je posebno poznata po brojnosti štuke.

Autoput 3*
Jezera Autoput 3 (četiri jezera sjeverno od središnjih Autoput 2 ZERP jezera) površine ukupno oko 17 ha nalaze se na krajnjem zapadu općine Gotalovo, 2 km sjeveroistočno od naselja Botovo. Najsjevernije jezero u skupu tih jezera je dio nekadašnjeg rukavca na kojem su još vidljivi ostaci nekadašnjeg mlina i brane. Pristup jezeru je prilično otežan zbog debljeg sloja obalne trske. Mrtvica-jezero je, osim drugih ribljih vrsta, posebno poznata po brojnosti štuke.

Osredek
Osredek je sustav nekoliko nekadašnjih dravskih rukavaca južno i jugoistočno oko naselja Gabajeva Greda. Ukupna duljina kanala je oko 2,5 km, širine 10-20 metara, jako su zarasli vodenim travama i drugim močvarnim biljem, duboki tek oko 0,5-1 metar. Na dnu je deblji talog mulja i teško je odrediti vodenu površinu jer slobodne vode gotovo da i nema pa je i riblji fond siromašan. Iako je mrtvica u završnoj fazi, nestajanja, predstavlja dobro stanište za ptice i veće je podravsko mrijestilište žaba. U južnom dijelu mrtvica na samo nekoliko desetaka metara okružuje veliko umjetno podravsko jezero Prosenica.

Ribolov
U svim rukavcima "Stare Drave", poglavito za većeg vodostaja rijeke, ima skoro svih ribljih vrsta kojih ima i u Dravi. Ribolovnih mjesta obično ima najviše uz udaljeniju pristupačniju obalu od glavne matice rijeke. Ima svih ribljih vrsta za sve vrste sportskog ribolova: šaran (divlji/vretenasti i ribnjački/bezljuskaš), amur, obični grgeč i pastrvski grgeč bass (unesena-alohtona vrsta), tolstolobik (bijeli/sivi glavaš), smuđ, som, štuka, linjak, manjić, klen, bolen, mrena, jez i ostala sitnija riba koja obitava u ovom području deverika, podust, krupatica, nosonja, crvenperka, klenić, žutooka-bodorka, balavac, karas, bjelica-uklija, krkuša, rijetki piškor-čikov, pijor,  bliže rijeci pastrva, mladica, plotica, lipljen i dr. Ima i unesene-alohtone invazivne vrste riba: babuška, patuljasti som (patuljan)-američki som, sunčanica i bezribica. Nakon ulova obavezno je vraćanje neozlijeđenih sljedećih vrsta riba: karas, balonijev i prugasti balavac, tankorepa i bjelorepa krkuša, veliki i mali vretenac i zlatni vijun. Neograničeni izlov vrijedi za sljedeće vrste riba: babuška (skoro potpuno je istisnula karasa iz naših voda), sunčanica, patuljasti somić i bezribica. U mrtvicama "Stare Drave" brojnost ribljih vrsta je daleko siromašnija. U skoro svima ima štuke, grgeča, linjaka, crvenperke, žutooke-bodorke i unesene štetne vrste babuška, patuljasti somić-patuljan i sunčanica. U onim većim mrtvicama, koje se poribljavaju, ima i šarana, amura, soma, tolstolobika i nekih drugih vrsta.

Galerija

Izvori

Povezani članci
Podravina

Vanjske poveznice
 Geoportal.dgu.hr , DGU RH osnovni slojevi TK25, TK100 i DOF2018
Ribolovni tereni ZŠRK Koprivnica , Zajednica športsko ribolovnih klubova Koprivnica
Popis ribolovnih voda , Ribolovne vode podravsko-prigorskog kraja

Drava

Stara Drava u Podravini


Konkordans, [kʌŋkɒˈdanˀs] (af latin concordantia betyder enighed, overensstemmelse, harmoni, af kon- og afledn. af cor 'hjerte'). Ant. 'diskonkordans'.

1 systematisk 'register' over steder i et tekstkorpus, hvor bestemte ord, egennavne, udtryk, tematikker osv. forekommer.

2 'overensstemmelse' - f.eks. mellem udenrigspolitik og forsvarspolitik.

3 'søgningspræcision' - afgørelsen af konkordansen mellem forskellige kilder ved søgning i korpus, f.eks. i digital database. Der kan være tale om stor, lille eller ingen konkordans eller samstemmighed mellem data indsamlet forskellige steder, på forskellige måder, i forskellige tidsaldre o.a. Er kilderne eller undersøgelserne modstridende, tales om 'diskonkordans'.

Konkordans i

Genetik
Der er genetisk konkordans, når generne i et par (én- eller tveæggede) tvillinger er af samme fænotype, dvs. deler gener som kommer til udtryk f.eks. ved egenskaber eller sygdomme. I tvillingestudier tyder konkordans mellem enæggede tvillinger på en væsentlig genetisk komponent, mens høj konkordans hos både en- og tveæggede snarere er tegn på en væsentlig miljømæssig indflydelse.

Historie
Som eksempel nævnes den danske administrative og royale korrespondance fra 789 til 1450, som er digitaliseret og oversat. En sådan korrespondencekonkordans muliggør et nemt overblik over navngivne personers bevægelser over tid, ejendommes ejerskifte, konsekvenser af pantsætninger, politiske alliancer og meget andet.

Litteratur
Det er meget normalt at lave konkordanser over store forfatteres samlede værker. F.eks. Søren Kierkegaards samlede skrifter er gjort tilgængelige på nettet og fungerer som en søgbar konkordans over samtlige forekomster af begreber, tematikker, navne osv. i hans forfatterskab.

Medicin
Sigtet med en medicinalkonkordans er en fuldstændig oversigt over mediciner og deres bivirkninger indsamlet fra forskellige kilder. En sådan konkordans er blandt andet med til at muliggøre de små advarsler, som stort set alle medicinalprodukter er udstyrede med.

Oversættelse

Historisk oversættelse
Bibelkonkordanser er med digitaliseringens tilkomst blevet entydige afsløringsmekanismer i afdækningen af falsknerier ved oversættelser af begreber fra originalteksten. Hvad der f.eks. længe stod oversat som 'uegnet" i betydningen "ufrugtbar" viste sig ved granskelse af en digital konkordans at være en udtalelse fra Jesus, hvor han enerkendte kastraktion som vej ind i himlen.

Teknisk oversættelse
Ved oversættelse af IT sigter en konkordans, at alle oversættelser af f.eks. et styresystem har 100% overensstemmelse mellem kilde- og målsproget i alle henseender. Forudsætningen for oversættelsen er således den indledningsvise skabelse eller oversættelse af en fuldstændig konkordans over standardord og -udtryk.

Serieoversættelser
F.eks. serielle fantasyromaner rummer typisk mange selvopfundne begreber og person- og stednavne. En forlods skabelse af en konkordans til at sikre overenstemmelse i sprogbruget serien igennem er til stor nytte, da en series bøger ofte oversættes af flere forfattere.

Samlinger
Gældende f.eks. for en møntsamling afstemmer en konkordans mønters forekomst i forskellige kataloger, så den samme mønt trods forskelligartede systematiseringsmodeller nemt kan findes.

Sprogvidenskab
En konkordans for ordbøger samler forskellige ordbøgers oversættelser til et "autoritativt" opslagsværk over det pågældende sprog, og vil således fremstå som en mere "komplet" ordbog. Et meget almindeligt eksempel er en synonymordbog, men også sprogoversættelser har gavn af samstemmighed, som i samme opslag opregner f.eks. betydningers forandringer over tid.

Statistik
Som statistisk grundbegreb angiver en konkordans en tilsyneladende overensstemmelse mellem indsamlet data (som ikke nødvendigvis er matematisk eksakt).

Tekstbehandling
En konkordansfil er en liste over ord, som skal i stikordsregister. I f.eks. programmet LibreOffice knyttes konkordansfilen til programmet, som så selv finder alle forekomster af de angivne ord i teksten og opretter et stikordsregister med henvisninger.

Eksterne kilder/henvisninger

Ord og vendinger

Konkordans


An Cercestis sagittatus in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Adolf Engler. An Cercestis sagittatus in nahilalakip ha genus nga Cercestis, ngan familia nga Araceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cercestis

Cercestis sagittatus


Taksony () is a town of roughly 6,000 inhabitants roughly 23 kilometers south of Budapest, on the bank of the Ráckeve branch of the Danube known as Kisduna (Little Danube). Taksony is known for its many natural springs and tranquil scenery and serves as a haven for fishermen, boaters and summer vacationers.

History
Taksony was named after the reigning prince Taksony of Hungary, Prince Árpád's grandson. After the invasion of the Mongols, the settlement was destroyed several times by fire. Maria Theresa settled Germans here.  Relocation of families occurred after World War II and shortly thereafter, a new phase of development began. The Saint Anna Roman Catholic Church, devastated by an earthquake, was rebuilt in 1958. The foundation stone of the Calvinist church was laid on September 6, 1987. The early 20th century life of the ethnic Germans is presented in the House of Regional Traditions which is a traditional home with relics of German settlers, from early the years of the 20th century. Taksony's Catholic parish is famous for its Saint Anna feasts.

Sport
Taksony SE

Twin towns - sister cities
 Henfenfeld – Germany
 Rain am Lech – Germany
 Čierny Brod – Slovakia
 Matúškovo – Slovakia
 Bačka Topola – Serbia
 Bačka – Serbia
 Sândominic – Romania
 Corund – Romania

References

Populated places in Pest County
Hungarian German communities

Taksony


Monolatrizm, bir politeizm tipidir. Birçok tanrının var olduğuna inanmakla birlikte bu tanrıların her birinin sadece kendisine tapan kişilere karşı güçlü olduklarını (sadece o kişiyi etkileyebildikleri) öne sürer. Böylece monolatrist bir kişi birden çok panteonun varlığına inanırken bunlardan sadece kendisinin bağlı bulunduğu inancın panteonun kendisini etkileyeceğine inanır.

Göz atınız
 Kathenoteizm
 Monoteizm
 Politeizm
 Henoteizm

İlahiyat

Monolatrizm


Simón Wohnsiedler Morán (1843-1925) fue un compositor venezolano de música popular.

Biografía
Su padre, Jacobo Wohnsiedler, llegó desde Alemania a Barquisimeto en 1839 y se casa con Clemencia Morán con quien tiene 7 hijos: Simón, Juan Pablo (1846-1897), Juan Manuel, Rosa, Ramón, Jacobo y Francisco.

Simón Wohnsiedler estudia piano, flauta y clarinete con José Eligio Torrealba en Barquismeto.
Se gradúa de médico en la Universidad de Caracas 1886, por lo que era llamado El Médico Armónico.  Regresa a Barquisimeto y se dedica a la docencia de inglés, francés, alemán y música en el Colegio Primera Categoría de Barquisimeto y en el Colegio San Agustín, fundado en 1878 por su hermano el presbítero Juan Pablo, respetado eclesiástico en el estado y también músico.
Sólo algunas de sus obras se conocen hoy, como son los valses Geranio, Arreboles, Gardenias, Hojas de trébol, Excelsior, Noche campestre, Hiotropo, Muchachito, Amaranto, Ensueño y No me olvides, así como las marchas religiosas Adiós, San Agustín y el Himno a la Divina Pastora, escrito el año 1906 con motivo de la cincuentenaria visita de la Divina Pastora a Barquisimeto. Una parte importante de estas obras quedaron en poder de Juancho Lucena, quien las tenía entre el repertorio de su Orquesta Mavare.
Uno de sus valses, Muchachito, lo escribe precisamente motivado por las maniobras que tenía que hacer Juancho Lucena siendo niño para poder tocar el contrabajo.  El estreno tiene lugar cuando un grupo de músicos, dirigidos por Antonio Carrillo, lo tocan en una serenata al Orfeón Lamas, durante la visita de esta agrupación coral a la ciudad de Barquisimeto el año 1938.
En una presentación, dos días después en el teatro Juares, el Orfeón lo canta en versión a cuatro voces de Vicente Emilio Sojo. El éxito del mismo hace que se despierte el interés por este compositor olvidado.

Referencias

Barquisimetanos
Músicos de Venezuela

Simón Wohnsiedler