Salix magnifica es una especie de sauce perteneciente a la familia de las salicáceas. Es nativa de Sichuan en el suroeste de China, donde crece a una altitud de 2100-3000 m. Está amenazado por la pérdida de hábitat.

Descripción
Se trata de un arbusto de hoja caduca o pequeño árbol que alcanza un tamaño de 6 m de altura. La hojas son alternas, de 10-25 cm de largo y 7-12 cm de ancho, de color verde por el haz y por el envés glauco, con venas de color rojo y pecíolada. La flores son producidas en amentos en primavera después de que las hojas nuevas aparezcan, es dioica, con amentos masculinos y femeninos en plantas separadas. Los amentos masculinos son de 10 cm de largo, los amentos femeninos son 10 cm de largo en la polinización, y se amplían hasta los 25 cm de longitud en la madurez de las semillas.

Usos
Se cultiva como planta ornamental en Europa occidental por su follaje, que tiene las hojas más grandes de cualquier otro sauce.

Taxonomía
Salix magnifica fue descrita por William Botting Hemsley y publicado en Bulletin of Miscellaneous Information Kew 1906(5): 163, en el año 1906.
Etimología
Salix: nombre genérico latino para el sauce, sus ramas y madera.

magnifica: epíteto latino que significa "magnífica".
Variedades
Existen tres variedades:
Salix magnifica var. magnifica
Salix magnifica var. apatela (C.K.Schneider) K.S.Hao
Salix magnifica var. ulotricha (C.K.Schneider) N.Chao

Referencias

magnifica
Flora de China
Plantas descritas en 1906
Plantas descritas por Hemsley

Salix magnifica


Anapski  es un posiólok del raión de Korenovsk del krai de Krasnodar, en Rusia. Está situado en las tierras bajas de Kubán-Azov, en la orilla izquierda del río Beisug, frente a Zozova Balka, 34 km al norte de Korenovsk y 92 km al nordeste de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 629 habitantes en 2010.

Pertenece al municipio Novoberezanskoye.

Enlaces externos y referencias

Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace.
Este artículo es una traducción parcial de su correspondiente en la edición en ruso de Wikipedia, Анапский (Кореновский район).
Sitio web del municipio .
Mapa en vlasenko.net .

Localidades del raión de Korenovsk del krai de Krasnodar

Anapski (Korenovsk, Krasnodar)


Mila Pavićević (4. srpnja 1988., Dubrovnik) hrvatska je književnica.

Studirala je dramaturgiju izvedbe na Akademiji dramske umjetnosti i komparativnu književnost te grčki jezik i književnost na Filozofskome fakultetu u Zagrebu.

Objavila je nekoliko zbirki poezije i zbirku kratkih priča Djevojčica od leda i druge bajke koja je dobila nagradu Europske unije za književnost 2009. godine. Djelo joj je također prevedeno na albanski, bugarski, grčki, mađarski, talijanski, makedonski i srpski jezik.

Živi u Berlinu i radi s raznim umjetnicima, uglavnom na području plesa i koreografije. Od listopada 2020. radi na Slobodnom sveučilištu u Berlinu kao znanstvena asistentica.

Vanjske poveznice

 Nagrada Europske unije za književnost

Izvori

Hrvatski književnici
Hrvatski pjesnici
Dubrovački književnici
Dubrovački pjesnici

Mila Pavićević


مقلب حرامية فيلم مصري من إنتاج عام 2009، ومن تأليف وائل عبد الله، وإخراج سميح النقاش.

ملخص الأحداث
تدور أحداث الفيلم في إطار كوميدي - أكشن ملئ بالإثارة، من خلال مجموعة من الحرامية المتخصصين في السرقات الإلكترونية، يتخصص كل شخص منهم في شيء معين، كفك شفرات أي جهاز إلكتروني أو فتح الخزن، ويتفقون جميعاً على تنفيذ صفقة العمر.

الشخصيات

أغنية مقلب حرامية
 غناء: عصام حرامية
 كلمات: أيمن بهجت قمر
 توزيع:توما

روابط خارجية

المصادر

 صفحة الفيلم في قاعدة بيانات الأفلام العربية
  مقلب حرامية على موقع دايلي موشين

أفلام أحمد السعدني
أفلام شريف سلامة
أفلام صلاح عبد الله
أفلام عمرو يوسف
أفلام ماجد الكدواني
أفلام مصرية إنتاج 2009

مقلب حرامية (فيلم)


البيوفوتونيك  هو اختصاص من الفيزياء الحيوية الذي يقوم بدراسة تقنيات الإنتاج والتحكم والاستشعار الفيزيائي للفوتونات بهدف سبر المادة الحيّة وتفاعلاتها الكميائية. وهي كلمة تصف بصفة عامة التفاعل بين المادة الحيّة (مركب كيميائي، خلية، نسيج...) وإشعاع كهرومغناطيسي، سواء بالانعكاس أو الامتصاص أو الانتشار. وله العديد من التطبيقات، ومنها المجهر البؤري والمسح المجهري بالليزر البؤري  الذي يقوم بإنتاج صور عالية لدراسة بيولوجيا الخلايا أو لتشخيص أمراض الشبكية.

مراجع

انظر أيضا
 فيزياء طبية

علاج بالضوء
علم التأثيرات الكهربائية الحيوية
فوتونية
مصطلحات علم الأحياء

بيوفوتونيك


İskenderun Körfezi Akdeniz'in Hatay ve Adana illeri arasına sokulmuş olan en doğu noktasıdır. Kara ve deniz ulaşımında hizmetlerin oldukça gelişmiş olduğu bölgede ticaret büyük öneme sahiptir. Adını aldığı İskenderun kentinde bulunan liman, Türkiye'nin Akdeniz kıyısında bulunan en büyük üçüncü limanıdır. Geçmişte Orta Doğu'da yaşanmış olan bunalımlardan dolayı Beyrut'un eski önemini yitirmesi körfez ve çevresine değer kazandırmıştır.

Ayrıca bakınız
 Türkiye'deki körfezler listesi

Kaynakça

Dış bağlantılar

Türkiye'deki körfezler
Akdeniz'deki körfezler
Adana ilindeki yeryüzü şekilleri
Hatay ilindeki yeryüzü şekilleri

İskenderun Körfezi


Regatul Muli (în , în , în transliterare Wylie: smi li rgyal po, într-o transcriere fonetică simplificată: mili gyalpo) a fost o formă de organizare politică medievală instalată pe teritoriul actualului districtului autonom tibetan Muli. A ființat din 1648, la scurt timp după invadarea regiunii de către hanul mongol Güshi Khan, până în 1952, după ce a fost proclamată Republica Populară Chineză. Populația acestei regiuni a fost majoritar de etnie pumi, o minoritate tibeto-birmaneză apropiată tibetanilor și practicantă a poliandriei.

Acest regat s-a aflat sub conducerea șefului de trib din Yongning () și a urmat rânduiala religioasă a gelugpa a budismului tibetan (budismul Vajrayana). Lama marelui templu Wanersai () a fost liderul religios al regiunii.

Joseph Rock a numit Muli "țara călugărului lama galben", iar Alexandra David-Neel l-a descris drept un "regat de operetă guvernat de un lider religios". Scriitorul britanic James Hilton s-a inspirat din acest loc în reprezentarea văii utopice Shangri-La în romanul său Orizont pierdut (în ).

Istoric
Gushi Khan a invadat regiunea Kham la începutul anilor 1640, ucigându-l pe regele Beri Donyo Dorje, practicant al religiei bon și persecutându-i pe budiști.

Regatul Muli a fost format în 1648, atunci când administrația dinastiei Qing a conferit titlul de tusi lui Jiangyang rongbu ().

Bombardamentele japoneze asupra zonelor de coastă în timpul celui de-al Doilea Război Chino-Japonez (1937-1945), în anii 1930, și în special masacrul din Nanking, au determinat mutarea capitalei Republicii Chineze la Chongqing (aflat atunci în provincia Sichuan), deplasarea multor refugiați în această regiune, precum și în capitala Kunming a provinciei Yunnan, care a devenit un important oraș industrial. Artiștii care au studiat artele plastice la Hangzhou, printre care Xia Ming (, 1915-1999), au început să exploreze regiunile culturale tibetane, inclusiv Muli, în cea de-a doua jumătate a anilor 1940. Xia Ming, care a pictat acolo din 1945 până în 1948, a fondat Școala Primară Națională din Xikang (provincie care a existat din 1939 până în 1955).

Note

Bibliografie

Istoria Chinei

Regatul Muli


The Windsor knot, sometimes referred to as a full Windsor (or misleadingly as a double Windsor) to distinguish it from the half-Windsor, is a knot used to tie a necktie. As with other common necktie knots, the Windsor knot is triangular, and the wide end of the tie drapes in front of the narrow end. The Windsor is a wider knot than most common knots, and while not truly symmetric is more balanced than the common four-in-hand knot. The Windsor's width makes it especially suited to be used with a spread or cutaway collar.

History and adoption
The knot is named after the Duke of Windsor. He is sometimes credited with its invention alongside his London shirtmaker. It is however the case that the Duke achieved the wide knot that was his signature by wearing ties of thicker cloth that produced a wider knot from the conventional four-in-hand, and hence the Windsor knot was likely invented to emulate the Duke's wide knots using ties of normal thickness.

The Windsor knot is the only tie knot that is to be used by all personnel in the Royal Air Force and the Royal Air Force Cadets (ATC and CCF(RAF)) in the UK when wearing their black tie while in uniform.  However, it is often frowned upon in other Armed Services or Regiments of the British Forces through its association with the Duke, who as King Edward VIII famously abdicated in order to marry American divorcee Wallis Simpson.

The Windsor and four-in-hand knots are authorized for use by all services of the Canadian Forces.

Specification
In the 1999 book The 85 Ways to Tie a Tie, by Thomas Fink and Yong Mao, the Windsor knot is knot 31 and described in that book's notation as:
 Li Co Ri Lo Ci Ro Li Co T

This notation encodes the following series of steps:
 Start with the tie draped over the neck, with the seam inward and the wide end of the tie to the right.
 Cross the wide end over the narrow end.
 Bring the wide end inward and up so that it passes under the intersection and out under the neck.
 Bring the wide end over to the right.
 Bring the wide end inward and left so that it passes under the intersection and out to the left.
 Bring the wide end up to the center.
 Bring the wide end inward and down so that it passes under the intersection and out to the right.
 Bring the wide end over to the left.
 Bring the wide end inward and up so that it passes under the intersection and out under the neck.
 Bring the wide end down and thread it between the front-most horizontal segment and the rest of the knot. Pull both ends gently to tighten.

Common variations on the Windsor include:
 Li Co Li Ro Ci Lo Ri Co T (knot 32) (the "Persian Knot")
 Li Co Ri Lo Ci Lo Ri Co T (knot 33)
 Li Co Li Ro Ci Ro Li Co T (knot 35)

In fiction
In Ian Fleming's novel From Russia, with Love, Chapter 25 is entitled "A tie with a Windsor knot". James Bond, traveling on the Orient Express, is met by a supposed fellow British agent, who wears "the dark blue and red zigzagged tie of the Royal Artillery, tied with a Windsor knot.[...] Bond mistrusted anyone who tied his tie with a Windsor knot. It showed too much vanity. It was often the mark of a cad."

See also
 List of knots

References

External links

Necktie knots

de:Krawattenknoten#Windsorknoten

Windsor knot


Soğucak, Karabük ilinin Eflani ilçesine bağlı bir köydür.

Tarihçe
Köyün adı, 1928 yılı kayıtlarında Dendek olarak geçmektedir. Daha önceleri Safranbolu ilçesine bağlıyken, 23 Mayıs 1959'da Eflani ilçesine bağlandı.

Coğrafya
Köy, Karabük il merkezine 59 km, Eflani ilçe merkezine 14 km uzaklıktadır.

Nüfus

Kaynakça

Dış bağlantılar

Eflani belde ve köyleri

Soğucak, Eflani


Sladun (sladunac, hrast sladunac, lat. Quercus frainetto), listopadno stablo iz porodice bukovki, rod hrastova. rasprostranjen je u jugoistočnoj Europi i Maloj Aziji.

Stablo naraste do 25 metara visine, guste je, široke i okruglaste krošnje. Deblo je promjera 1 metar, kora je tanka svjetlosiva, listovi obrnuto jajasti, dugi do 20 cm., cvjetovi jednospolni i jednodomni, žirevi jajasti.

Ime vrste je nikad ispravljena tipografska greška, a trebao bi glasiti farnietto, u značenju mali hrast.

Žirevi hrasta sladunca su jestivi ali je potrebna prethodnba obrada kuhanjem, pećenjem i mljevenjem u brašno.

Izvori

Hrastovi

Sladun


Proba de schi acrobatic, sărituri masculin de la Jocurile Olimpice de iarnă din 2018 de la Pyeongchang, Coreea de Sud a avut loc pe 17 și 18 februarie 2018 la Pheonix Snow Park.

Program
Orele sunt orele Coreei de Sud (ora României + 7 ore).

Calificări
Proba a avut loc pe 17 februarie și a început la ora 20:00.

Calificări 2
Proba a avut loc pe 17 februarie și a început la ora 20:45.

Rezultate finală
Proba a avut loc pe 18 februarie și a început la ora 20:00.

Referințe

Schi acrobatic la Jocurile Olimpice de iarnă din 2018

Schi acrobatic la Jocurile Olimpice de iarnă din 2018 - sărituri (masculin)


Reacția Nef este o reacție organică ce presupune o hidroliză acidă a unei sări al unui nitroalcan primar sau secundar (1), obținându-se o aldehidă sau o cetonă (3) și protoxid de azot (4).

Reacția a fost raportată pentru prima dată în anul 1894 de către chimistul american John Ulric Nef, care a tratat sarea sodică a nitroetanului cu acid sulfuric și a obținut acetaldehidă cu un randament de aproximativ 70%. Au fost publicate câteva recenzii ale reacției.

Mecanism de reacție
Prima etapă a mecanismului reacției Nef pornește de la structurile de rezonanță ale nitronatului, notate 1a și 1b. Sarea va fi protonată formând un acid nitronic 2, iar apoi din nou protonată formând un ion iminiu 3. Acest intermediar iminiu va suferi un atac nucleofil al unei molecule de apă, aceasta fiind o etapă de adiție nucleofilă în urma căreia se formează intermediarul 4. Acesta se deprotonează și elimină o moleculă de apă formând un intermediar   1-nitrozolalcool 5, care suferă o reacție de transpoziție la acid hiponitros 6 (care formează protoxidul de azot 6c prin intermediarul 6b) și la un derivat de oxoniu 7 care prin deprotonare formează compusul carbonilic corespunzător.

Note

Nef
Nef

Reacție Nef


«Just Good Friends» es una canción del cantante norteamericano Michael Jackson que cantó en colaboración con Stevie Wonder y escrita por los prolíficos compositores Graham Lyle y Terry Britten. Anteriormente, los dos cantantes ya habían producido una canción en Off the Wall. Stevie Wonder compuso «I Can't Help It». Además grabaron para el álbum Characters del ya mencionado Wonder la canción «Get it», la cual tuvo mayor éxito que el primer dueto.
La canción no fue lanzada como sencillo como gran parte de las demás canciones que conforman el álbum Bad. Jackson decidió postergar el lanzamiento de esta canción a causa del revuelo que había causado los temas que hasta ese momento había lanzado, hasta que desistió en este propósito. Otro de los motivos que impidió el lanzamiento de esta canción fue la proximidad de la grabaciones de los temas de su futuro octavo álbum «Dangerous» de 1991.

Véase también

 El álbum Bad

Canciones de Michael Jackson
Canciones en inglés
Canciones producidas por Quincy Jones

Just Good Friends


Ratni zarobljenik je osoba koju su neprijateljske snage zarobile tijekom ili nakon oružanog sukoba.

Pored vojnika, Trećom Ženevskom konvencijom status ratnih zarobljenika priznat je i civilima (u slučaju zarobljavanja), koji prate oružane snage iako neposredno ne ulaze u njihov sastav, kao i članovima posada trgovačke mornarice i civilnog zrakoplovstva ako u konkretnom slučaju po međunarodnom pravu ne uživaju povoljniji tretman. Pored ovih osoba status ratnih zarobljenika imaju i pripadnici oružanih snaga okupiranih zemalja ako okupator odluči da pristupi njihovom imterniranju kao i sve osobe kojima je priznat ovaj status koje su na svoj teritorij primile neutralne i nezaraćene sile pod uvjetom, da im ne bude priznat povoljniji položaj.

Postoje i osobe kojima, iako ulaze u sastav oružanih snaga jedne od zaraćenih strana, ni u slučaju zarobljavanja, neće biti priznat status ratnih zarobljenika. Riječ je o plaćenicima i špijunima. Pod plaćenicima se podrazumevaju prije svega osobe koje u neprijateljstvima sudjeluju motiviriani vlastitom korišću, koji nisu državljani strane u sukobu i koji su uglavnom regrutirani u inozemstvu. Špijunima se smatraju pripadnici oružanih snaga strane u sukobu ako su uhvaćeni u špijunaži i nalaze se u vlasti protivničke strane. Pri tome, na osnovu tradicionalnog koncepta radi se razlika između osoba koje su se bavile špijunažom u uniformi svojih oružanih snaga ili bez nje, tako da se uniformirani obavještajci za razliku od ovih drugih, neće smatrati špijunima.

Svrha interniranja ratnih zarobljenika nije njihovo kažnjavanje, imajući u vidu da oni ne mogu da odgovaraju za sudjelovanje u neprijateljstvima već sprečavanje njihovog daljeg sudjelovanja u borbi. Suglasno toma odredbe koje se tiču njihovog položaja predstavljaju kompromis između interesa sile u čijoj se vlasti nalaze, interesa sile kojoj zarobljenici pripadaju i interesa samih ratnih zarobljenika.

Pored opće razine zaštite koji je priznat i ostalim kategorijama zaštićenih osoba, a koja podrazumijeva obavezu poštovanja tjelesnoga i psihičkog integriteta, ratni zarobljenici suglasno svom specifičnom statusu uživaju i dodatna prava. Tako na primjer, ne smiju biti prinudno ispitivani, niti se prema njima smije primijeniti bilo koja metoda radi dobivanja informacija. Sila koja ih drži u zarobljeništvu mora osigurati adekvatne uvjete za njihov smještaj, prehranu i odijevanje, i ovi uvjeti ne smeju biti nepovoljniji od uvjeta snabdijevanja vlastitih jedinica na tim mjestima. Primjeri iz prakse pokazuju, da se prava ratnih zarobljenika redovito krše za vrijeme ratova.

Međunarodno pravo
Ratovi

Ratni zarobljenik


Nordkorea deltog ved vinter-PL 2018 i Pyeongchang, Sydkorea i perioden 9.-18. marts 2018. Landet deltog med to atleter.

Medaljer

Referencer

2018
Lande ved vinter-PL 2018

Nordkorea ved vinter-PL 2018


Articles with hCards

නීලා වික්‍රමසිංහ ( ; 1950 මාර්තු 30 - 2022 ජනවාරි 17), නීලා වික්‍රමසිංහ ලෙස ජනප්‍රිය වූ අතර, ශ්‍රී ලාංකික ගීත ගායිකාවක්, ගුරුවරියක්, පසුබිම් ගායිකාවක් සහ සංගීතඥයෙක් විය.   හොඳම ගායකයාට හිමි සරසවිය සම්මානයෙන් සිව් වතාවක් පිදුම් ලැබූ වික්‍රමසිංහ දශක පහකට වැඩි කාලයක් පුළුල් වූ වෘත්තීය ජීවිතය තුළ ජනප්‍රිය ගීත ගණනාවක් ශ්‍රී ලාංකේය සංගීත ක්ෂේත්‍රයට දායාද කර ඇත.
ශ්‍රී ලාංකික ගායකයෝ
1950 උපත්
Articles with hCards
කෙටි විස්තරයක් සහිත ලිපි
2022 මරණ
2022

නීලා වික්‍රමසිංහ


Glenea baramensis é uma espécie de escaravelho da família Cerambycidae. Foi descrita por Stephan von Breuning em 1950. É conhecida a sua existência no Bornéu.

Referências

Borneo catalog 2005

baramensis
Coleópteros descritos em 1950

Glenea baramensis


Giancarlo Marocchi (født 4. juli 1965 i Imola, Italien) er en italiensk tidligere fodboldspiller (midtbane).

I løbet af sin 18 år lange karriere spillede Marocchi for henholdsvis Bologna FC samt Juventus. I løbet af sine otte år hos Juventus var han med til at vinde ét italiensk mesterskab, to Coppa Italia-titler, én Champions League-titel samt to udgaver af UEFA Cuppen.

Marocchi spillede desuden 11 kampe for Italiens landshold, som han debuterede for 22. december 1988 i en venskabskamp på hjemmebane mod Skotland. Han var en del af det italienske landshold der vandt bronze ved VM 1990 på hjemmebane, men kom dog ikke på banen i turneringen.

Titler
Serie A
 1995 med Juventus

Coppa Italia
 1990 og 1995 med Juventus

Champions League
 1996 med Juventus

UEFA Cup
 1990 og 1993 med Juventus

UEFA Intertoto Cup
 1998 med Bologna

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Italien
Fodboldspillere fra Juventus F.C.
Fodboldspillere fra Bologna FC
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1990

Giancarlo Marocchi


El pinzón de Darwin chupasangre o pinzón vampiro (Geospiza septentrionalis) es una especie de ave paseriforme de la familia Thraupidae perteneciente al género Geospiza. Es endémico de las islas Galápagos. Pertenece al grupo denominado pinzones de Darwin. Anteriormente se consideraba una subespecie del pinzón de Darwin picofino Geospiza difficilis.

Distribución y hábitat
Se encuentra únicamente en las islas Wolf y Darwin, en el norte de las islas Galápagos. Habitan en matorrales rasteros de baja diversidad Croton scouleri – Opuntia, con pastizales y unas pocas especies de hierbas.

Descripción

El pinzón vampiro presenta dimorfismo sexual, como es típico en su género, siendo los machos principalmente negros, y las hembras grises con veteado pardo. Tiene el pico grande y puntiagudo, y en general parece una miniatura del pinzón de Darwin de los cactos Geospiza scandens. Tiene un canto melodioso en la isla Wolf, un canto animado en la isla Darwin, y llamada a silbidos en ambas islas, y sólo en Wolf, emite un prolongado zumbido como llamado.

Comportamiento
Este pájaro es más famoso por su dieta inusual. El pinzón vampiro de vez en cuando se alimenta bebiendo la sangre de otras aves, principalmente de los piqueros de Nazca Sula granti y los de patas azules Sula nebouxii, picoteando en su piel con su pico afilado hasta que les brota la sangre. Curiosamente, los piqueros no ofrecen mucha resistencia contra esto. Se ha teorizado que este comportamiento evolucionó de la conducta de picoteo que el pinzón usaba para limpiar los parásitos de las plumas de los piqueros. Los pinzones también se alimentan de los huevos, robándolos una vez depositados y haciéndolos rodar (empujando con las patas y con su pico como pivote) por las rocas hasta que se rompen.

Más convencional para las aves, pero poco común aun entre Geospiza, también toman el néctar de las flores de nopal de las Galápagos (Opuntia echios var. gigantea) al menos en Wolf (Schluter y Grant, 1984). Las razones de estos peculiares hábitos de alimentación son la falta de agua dulce en las islas donde viven estas aves. Sin embargo, la base de su dieta se compone de semillas e invertebrados como sus congéneres.

Estado de conservación
El pinzón de Darwin chupasangre ha sido calificado como vulnerable por la Unión Internacional para la Conservación de la Naturaleza (IUCN) debido a su zona de distribución muy restringida y a que su población, estimada entre 250 y 1000 individuos maduros, puede estar suficientemente amenazada por predadores invasivos y enfermedades, lo que podría llevarla a críticamente amenazada en poco tiempo.

Sistemática

Descripción original
La especie G. septentrionalis fue descrita por primera vez por los zoólogos británico Lionel Walter Rothschild y alemán Ernst Hartert en 1899 bajo el nombre científico de subespecie Geospiza scandens septentrionalis; su localidad tipo es: «Isla Wolf, Islas Galápagos».

Etimología
El nombre genérico femenino Geospiza es una combinación de las palabras del griego «geō», que significa 'suelo', y «σπιζα spiza» que es el nombre común del pinzón vulgar, vocablo comúnmente utilizado en ornitología cuando se crea un nombre de un ave que es parecida a un pinzón, ; y el nombre de la especie «septentrionalis» proviene del latín «septemtrionalis», que significa 'norteño'.

Taxonomía
Un estudio filogenético de los pinzones de Darwin de Lamichhaney et al. (2015) que analizó 120 individuos representando todas las especies y dos parientes próximos reveló discrepancias con la taxonomía actual basada en fenotipos. El estudio descubrió evidencias de amplio flujo genético entre las varias poblaciones de pinzones de Darwin y que la diversidad genética es mayor de lo que se esperaba para pequeñas poblaciones insulares. Una de las conclusiones fue que los taxones tratados como subespecies G. difficilis acutirostris, G. difficilis septentrionalis y G. conirostris propinqua, deberían ser considerados como especies separadas. El Comité de Clasificación de Sudamérica (SACC) en la Propuesta N° 676 aprobó dicha separación. Es monotípica.

Referencias

Enlaces externos
 CentralPets.com: Vampire Finch. Consultado el 19 de dieciembre de 2006.
 Videos, fotos y sonidos de Geospiza septentrionalis en eBird.
 Sonidos y mapa de distribución de Geospiza septentrionalis en xeno-canto.

septentrionalis
Aves endémicas de las islas Galápagos
Animales descritos en 1899
Taxones descritos por Lionel Walter Rothschild
Taxones descritos por Ernst Hartert
Pinzones de Darwin
Hematofagia
Aves de Ecuador

Geospiza septentrionalis


An Isolepis australiensis in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Joseph Henry Maiden ngan Ernst Betche, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Karen Louise Wilson. An Isolepis australiensis in nahilalakip ha genus nga Isolepis, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Isolepis

Isolepis australiensis


Zemljopis Sjeverne Makedonije pojam je koji uključuje reljefna, klimatska i hidrografska obilježja ove zemlje. Sjeverna Makedonija nalazi se u području Jugoistočne Europe, s površinom od 25,713 km². Ima granicu od 896 kilometara, koju dijeli sa Srbijom (102 km) na sjeveru, Kosovom (179 km) na sjeveroistoku, Bugarskom (173 km) na istoku, Grčkom (256 km) na jugu i Albanijom (186 km) na zapadu. Država predstavlja prijelazni koridor iz zapadne i srednje Europe prema Egejskomu moru te iz jugoistočne Europe u zapadnu Europu. Osim toga, Sjeverna Makedonija nalazi se u sjevernomu umjerenom klimatskom pojasu, te ima povoljnu klimu za uzgoj mnogih različitih usjeva.

Sjeverna Makedonija dio je šire pokrajine Makedonije, po kojoj i nosi ime. To je kontinentska zemlja bez izlaza na more, ali ima tri velika prirodna jezera: Ohridsko, Prespansko i Dojransko jezero, tako da je 477 km² ukupne površine zemlje pod vodom.

Sjeverna Makedonija ima jedinstvenu klimu što se objašnjava njezinim položajem i topografijom. Klima ravnica je sredozemna klima zajedno s utjecajem Crnoga mora. Zemlja ima i kontinentska obilježja, koja su naglašena planinama na jugu koje sprječavaju kretanje vrućega zraka s juga prema sjeveru. Nasuprot tome, Šar planina, koja se nalazi u sjeverozapadnomu dijelu, zadržava hladne sjeverne vjetrove. U cjelini, sjeverni i zapadni dijelovi zemlje relativno su bliski kontinentskoj klimi, a južni i istočni sredozemnoj klimi.

Područje Sjeverne Makedonije pripada prvoj vremenskoj zoni, koja se proteže od 7°30' do 27°30' istočne zemljopisne dužine. Radi uštede goriva i električne energije, kao i povećanja radnoga učinka i drugih gospodarskih uvjeta, odlukom Vlade Republike Makedonije iz 1982. godine uvedeno je ljetno računanje vremena, te je stoga svake godine početkom lipnja kazaljke pomiču jedan sat unaprijed, da bi se krajem rujna ili početkom listopada vratili jedan sat unatrag.

Dobar geografski položaj Sjeverne Makedonije uvjetovan je važnim prometnicama i međunarodnim komunikacijskim koridorima, koji su posebno razvijeni duž riječnih tokova, dolina i planinskih obronaka. Osim toga, relativno mala udaljenost od Jadranskoga i Egejskoga mora također ide u prilog značaju prometnoga položaja. Svakako, u dobro razvijenoj prometnoj situaciji, najznačajnije mjesto zauzima dolina rijeke Vardar.

Osim kopnenoga prometa, Makedonija ima razvijen i zračni promet koji je povezuje sa susjednim zemljama i ostatkom svijeta. Zračni promet odvija se preko dviju zračnih luka, od kojih se jedna nalazi u Skoplju — Zračna luka Skopje — a druga u Ohridu — Zračna luka Sveti apostol Pavao.

Turistička prijestolnica Sjeverne Makedonije, Ohrid, na popisu je UNESCO-ve svjetske baštine od 1979.

Galerija

Izvori

Zemljopis Sjeverne Makedonije


Numele Lajos Kántor se poate referi la una din următoarele persoane:
 Lajos Kántor (1890-1966), pedagog, filolog și autor de manuale maghiar din România
 Lajos Kántor (1922-2013), pictor maghiar, distins cu premiul Mihály Munkácsy
 Lajos Kántor (1937-2017), critic și istoric literar, filolog și editor maghiar din România
 Lajos Kántor, poet

Pagini de dezambiguizare referitoare la persoane

Lajos Kántor (dezambiguizare)


Hotzuc es una pequeña localidad del municipio de Umán en el estado de Yucatán, México. La población está ubicada a una distancia de 14 kilómetros al Sureste de Umán la cabecera municipal.

Se llega al poblado pasando por Xtepén en el mismo municipio, siguiendo por una carretera de 7 kilómetros con dirección hacia el Este.

Sitio arqueológico
El sitio arqueológico y su importancia fueron señalados en 1883 por el obispo y estudioso mayista Crescencio Carrillo y Ancona, en su obra Historia Antigua de Yucatán. En 1965 el INAH descubrió en el lugar un importante altar de planta circular con inscripciones jeroglíficas.

En el sitio fue desarrollada desde mediados del  una hacienda henequenera y los terrenos fueron ocupados para cultivar plantaciones del agave. Para construir las edificaciones de la hacienda fueron utilizadas una gran cantidad de las piedras de corte que conformaban los yacimientos arqueológicos mayas. Aún pueden verse en las fachadas de los edificios piedras labradas y fragmentos de las antiguas construcciones como narices, cejas y orejas de los mascarones que formaban parte de la decoración de las mismas.

Toponimia
Hotzuc es un toponímico que en idioma maya significa cinco montecillos.

Datos historícos
Sobre la fundación de Hotzuc no hay datos exactos, aunque se sabe que la región en la que está enclavada la población formó parte de la jurisdicción de Ah Canul antes de la conquista de Yucatán.

Importancia histórica
Tuvo su esplendor durante la época del auge henequenero y emitió fichas de hacienda las cuales por su diseño son de interés para los numismáticos. Dichas fichas acreditan la hacienda como propiedad de Eusebio Escalante.

Galería de fotografías

Referencias

Enlaces externos
 Plano de acceso a Hotzuc
 Hotzuc, en Umán, Yucatán

Localidades del municipio de Umán
Toponimia maya
Yacimientos arqueológicos de la cultura maya en México
Yacimientos arqueológicos del estado de Yucatán
Haciendas de México que emitieron fichas de pago

Hotzuc


Bonsai, özel tekniklerle ağaçların saksılar içinde budanarak, bodurlaştırarak, şekil verilerek yetiştirilmesi sanatıdır.

Ölçü küçültme tekniği ile yaşı belli ya da belli olmayan bir ağaç türünün yetişmiş ama minyatür boyuttaki görsel sunumudur.

Tarihçe

Japonca olan bu sözcük, tepsi (tabak) anlamına gelen "bon" ve bitki anlamına gelen "sai" sözcüklerinden türetilmiştir. Saksıdaki ağaç veya bitki anlamına gelir. Bonsai sanatı Japonya'ya 7-9. yüzyıllarda Çin'den gelmiştir. Çin'de Penjing adı verilen ağaç minyatürleştirme sanatının binlerce yıllık geçmişi vardır. Yalnız penjing'in bir farkı vardır. Penjing'de bir tek saksıda bir ağaç değil, örneğin birkaç minyatür ağacın gölgesinde oturan bir köylü tasvir edilmekteydi.

Yetiştirilmesi

Bonsai, yaşayan ağaçlara duyulan saygıyı ve bu ağaçların yaşamasını konu alan bir sanattır. Bonsailer minyatür olmalarına rağmen çevremizde gördüğümüz ağaçlardan hiçbir farkları yoktur. Özenle seçilen ağaç dalları, budanarak ve ilgiyle yetiştirilerek minyatür ağaç görünümü kazanır.

Bonsailer süpürge şeklinde, şelale şeklinde ve rüzgara açık şeklinde olur. Japonların doğaya olan tutkuları yaşamlarına da yansımış ve yıllar geçtikçe bahçeciliğe verilen önem artmıştır. Bonsailer de bu kültürün bir parçasını oluşturmaktadır ve büyük şehirlerde insanların doğaya olan özlemlerini minyatür olarak karşılamaktadırlar.

Bonsai bakımında en önemli husus iklim adaptasyonudur. Bu yüzden bonsailerin yetiştirilmesi özel bir ilgi gerektirir, yetiştirilirken ağacın doğal özelliğine toprağın nemliliğine, seçilen saksının özelliklerine, ışık ve doğal koşullara çok dikkat edilmelidir. Aslında ağırlıklı olarak dış mekân ağaç ve çalı türlerinden bonsai yapılsa da çokça bilinen ev bitkilerinden de bonsai yapılmaktadır. Bunlardan Ficus en popülerlerindendir. Açelya, şefleradan da bonsai yapılmaktadır. En ufak bonsailere verilen isim mame (fasulye) dir. En popüler bonsailer ise yaklaşık boyları 15 cm kadar olanlardır.

Bonsai yapmak isteyenlerin en çok yaptığı hata bonsai adayı ağaç, çalı veya bitki türünü hemen dar ve sığ bir kaba alınarak yapılmaktadır. Bu istenilen sonuca ulaşamama hatta bitkinin ölümüne sebep olmaktadır. Bonsainin istenilen forma ulaşıncaya kadar mümkün olan en bol topraklı bir yerde veya mümkün olan en büyük saksılarda serbest ve hızlı büyüme sağlanmalıdır. Düzenli olarak sulaması ve gübrelemesi yapılmalıdır. Ancak bu şekilde istenilen sonuca hızla ulaşılır.

Eğer doğadan bir bonsai adayı bulabilirseniz yıllarla ifade edilebilecek bir zaman tasarrufu sağlamış olursunuz. Sağlıklı büyüsün diye doğadan derlenen bonsai malzemelerine Yamadori(山採り) denir. "Yama" dağ, " dori" ise derleme demektir. Özgün özelliklere sahip bonsailer çok yüksek fiyatlara alıcı bulabilmektedir.

Dış bağlantılar
 Japonya'nın Türkiye Büyükelçiliği'nin konuyla ilgili sayfası

Bonsai


Cassius foi uma dupla francesa de house music formada em 1988 por Philippe Zdar, e Hubert Boombass.

Ao longo da carreira lançaram cinco álbuns de estúdio, tendo também produzido remixes para vários artistas como Phoenix, Franz Ferdinand, Beastie Boys, Sébastien Tellier, entre outros.

O nome "Cassius" foi uma homenagem ao boxeador Cassius Clay (Muhammad Ali).

Carreira
Fundada em Paris pelos produtores Philippe Zdar, e Hubert Blanc-Francard (Boombass), a parceria teve início no final da década de 1980, quando ambos ainda atuavam em produções de estúdio para o rapper senegalês MC Solaar. Na época, como La Funk Mob, começaram a experimentar sons eletrônicos a partir de 1991, tendo Zdar feito uma parceria paralela com Étienne de Crécy no projeto chamado Motorbass, que durou de 1992 a 1997.

Já sob o nome Cassius, gravaram a primeira faixa de estúdio, "Foxxy" em 1996, tendo produzido depois, um remix para "Sexy Boy" do grupo francês AIR.

Em Janeiro de 1999, lançaram seu primeiro álbum de estreia, com o single "Cassius 1999" que alcançou a posição 7 nas paradas de música do Reino Unido, seguido por "Feeling for You", e "La Mouche" que posteriormente receberam videoclipes.

O segundo álbum de Cassius, Au Rêve, de 2002, foi bem recebido pela crítica e incluiu os singles "I'm a Woman", e "The Sound of Violence", com participações de Jocelyn Brown, e Steve Edwards, respectivamente.

Cassius retornou aos estúdios em 2006 com o álbum 15 Again, lançando a faixa "Toop Toop", que foi incluída por David Guetta em sua compilação Fuck Me I'm Famous, do mesmo ano.

Ibifornia, o quarto álbum, foi lançado em 2016 e contou com colaborações dos artistas Cat Power, Mike D (Beastie Boys), Ryan Tedder (OneRepublic) e Pharrell Williams.

Morte de Philippe e fim do grupo
No dia 19 de Junho de 2019, Philippe Zdar morreu aos 52 anos após cair acidentalmente de um edifício em Paris, exatamente dois dias antes do lançamento de Dreems, quinto álbum de Cassius.

Vários artistas, incluindo integrantes do Daft Punk e The Chemical Brothers, além de Calvin Harris e Mark Ronson, prestaram homenagem a Zdar por meio de postagens.

No ano seguinte, Boombass, que seguiu carreira solo após a morte de Zdar, declarou que não continuaria com o Cassius.

Discografia

Álbuns de estúdio
 1999 (1999)
 Au Rêve (2002)
 15 Again (2006)
 Ibifornia (2016)
 Dreems (2019)

Referências

Ligações externas
 Cassius no Discogs
 Cassius no AllMusic

Bandas da França
Bandas formadas em 1988
Duplas

Bandas de house music

Cassius (banda)


Geoffrey William Carr ( 1948 - ) es un botánico australiano. En 1979, obtuvo su bachillerato en Ciencias aplicadas, en la Latrobe University. Actualmente es Director y Botánico Principal de Ecology Australia Pty Ltd.

Algunas publicaciones

Libros
 . 1991. New taxa in Caladenia R.Br., Chiloglottis R.Br. and Gastrodia R.Br. (Orchidaceae) from south eastern Australia. Número 1 de Indigenous Flora and Fauna Association miscellaneous paper. Editor Indigenous Flora and Fauna Association, 25 pp. ISBN 0646032305

 -------------------------. 1984. Flora and fauna of the Coast Range Forest Block, East Gippsland, Victoria. Número 4 de Ecological survey report. Editor State Forests and Lands Service, 99 pp. ISBN	0724158898

Honores
Miembro de
 Environmental Institute of Australia
 Ecological Society of Australia
 Invasive Species Council Inc.
 Royal Society of Victoria
 International Weed Science Society
 Weed Science Society of Victoria
 Australian Native Plant Conservation Society
 Victorian Field Naturalists Club
 Australian Native Orchid Society
 Birds Australia
 New South Wales Zoological Society
 Australian Plants Society
 Investigador Asociado Honorario, del Herbario Nacional de Victoria

Referencias

Enlaces externos

 Una imagen del autor

Botánicos de Australia

Geoffrey William Carr


فايسبسك (Витебск, Віцебск) هي مدينة في مقاطعة فايسبسك في روسيا البيضاء.

يبلغ عدد سكانها حوالي 378,459 نسمة.
المساحة 124538 كم مربع
المدينة الرابعة بالتعداد السكاني بعد مينسك غوميل ماغيلوف

المناخ
يظهر الجدول التالي التغييرات المناخية على مدار السنة لفيتيبسك:

توأمة
لفيتيبسك اتفاقيات توأمة مع كل من:

 ريزكني
 هاربن
 فرانكفورت (1991 - )
 نينبورغ
 بالتسي
 داوغافبيلس (25 يوليو 1998 - )

أعلام

 إيمانويل فيليكوفسكي
 هانس هاهنه
 سيرغي كورنيلينكو
 زوريس ألفيروف
 يان تشيرسكي
 إيسر هاريل

مراجع

أماكن مأهولة في إقليم فيتبسك
مدن روسيا البيضاء

فيتيبسك