Trofeul Maramureș a fost competiția amicală de handbal feminin organizată de clubul HCM Baia Mare cu începere din anul 2006. Competiția nu a avut un format precis, de-a lungul anilor participând un număr variabil de echipe. Echipele participante erau premiate cu cupe și diplome iar câștigătoarea turneului era răsplătită cu un trofeu în formă de poartă maramureșeană care cântărea 15 kilograme realizată de sculptorul în lemn Teodor Bârsan. În 2013, la ediția a 14-a, HCM Baia Mare a cucerit pentru a cincea oară trofeul și potrivit regulamentului competiției a intrat în posesia sa definitivă. Trofeul Maramureș a fost înlocuit de Baia Mare Champions Trophy din care s-a desfășurat o singură ediție, cea din 2014.

Trofeul Maramureș ediția a 1-a
25-26 august 2006

Grupa A

Grupa B

Meciuri pentru stabilirea clasamentului final
 Locurile 5-6
HCM II Baia Mare 32–39 Universitatea Timișoara
 Locurile 3-4
HC Zalău 35–27 Mureșul Târgu Mureș
 Finala
HCM Baia Mare 23–31 U Jolidon Cluj

Clasamentul final

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( U Jolidon Cluj)
 Cea mai bună marcatoare:  ( U Jolidon Cluj)
 Cel mai bun portar:  ( U Jolidon Cluj)
 Trofeul Fair-Play:  HCM Baia Mare II
 Miss Turneu:  ( HCM Baia Mare)

Trofeul Maramureș ediția a 2-a
1-2 decembrie 2006

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( Hódmezővásárhelyi)
 Cea mai bună marcatoare:  ( DVSC)
 Cel mai bun portar:  ( HCM Baia Mare)
 Trofeul Fair-Play:  HCM Baia Mare
 Miss Turneu:  ( HCM Baia Mare)

Trofeul Maramureș ediția a 3-a
3-4 august 2007

Grupa A

Grupa B

Meciuri pentru stabilirea clasamentului final
 Locurile 5-6
HC Zalău 36–20 Mureșul Târgu Mureș
 Locurile 3-4
U Jolidon Cluj 34–31 CS Tomis Constanța
 Finala
HCM Baia Mare 31–30 DVSC

Clasamentul final

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( HCM Baia Mare)
 Cea mai bună marcatoare:  ( CS Tomis Constanța)
 Cel mai bun portar:  ( DVSC)
 Trofeul Fair-Play:  Mureșul Târgu Mureș
 Miss Turneu:  ( DVSC)

Trofeul Maramureș ediția a 4-a
17-18 august 2007

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( HCM Baia Mare)
 Cea mai bună marcatoare:  ( HC Zalău) 30 goluri
 Cel mai bun portar:  ( HCM Baia Mare)
 Trofeul Fair-Play:  CSȘ 2 Baia Mare
 Miss Turneu:  ( Hódmezővásárhelyi)

Trofeul Maramureș ediția a 5-a
21-22 decembrie 2007

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( HCM Baia Mare)
 Cea mai bună marcatoare:  ( Iuventa Michalovce) 26 goluri
 Cel mai bun portar:  ( HCM Baia Mare)
 Trofeul Fair-Play:  ŽRK Čačak
 Miss Turneu:  ( HCM Baia Mare)

Trofeul Maramureș ediția a 6-a
21-23 august 2008

Grupa A

Grupa B

Meciuri pentru stabilirea clasamentului final
 Locurile 5-6
U Jolidon Cluj 36–30 ŽRK Čačak
 Locurile 3-4
CSM Cetate Deva 30–29 HC Zalău
 Finala
HCM Baia Mare 38–25 Hódmezővásárhelyi

Clasamentul final

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( HCM Baia Mare)
 Cea mai bună marcatoare:  ( HC Zalău)
 Cel mai bun portar:  ( HCM Baia Mare)
 Trofeul Fair-Play:  ŽRK Čačak
 Miss Turneu:  ( Hódmezővásárhelyi)

Trofeul Maramureș ediția a 7-a
6-8 august 2009

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( HC Dunărea Brăila)
 Cea mai bună marcatoare:  ( HC Dunărea Brăila) 30 goluri
 Cel mai bun portar:  ( România tineret)
 Cea mai tânără jucătoare:  ( HCM Știința Baia Mare) 16 ani
 Trofeul Fair-Play:  Universitatea Reșița
 Miss Turneu:  ( România tineret) și ( HCM Știința Baia Mare)

Trofeul Maramureș ediția a 8-a
17-18 decembrie 2009

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( Hódmezővásárhelyi)
 Cea mai bună marcatoare:  ( Oltchim) 37 goluri
 Cel mai bun portar:  ( HCM Știința Baia Mare)
 Trofeul Fair-Play:  Békéscsabai Előre
 Miss Turneu:  ( Oltchim)

Trofeul Maramureș ediția a 9-a
20-21 august 2010

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( ŽRK Čačak)
 Cea mai bună marcatoare:  ( România tineret) 30 goluri
 Cel mai bun portar:  ( Rulmentul Brașov)
 Trofeul Fair-Play:  ŽRK Čačak
 Miss Turneu:  ( România tineret)

Trofeul Maramureș ediția a 10-a
17-19 decembrie 2010

Premii
 Cea mai bună extremă stânga:  ( HCM Știința Baia Mare)
 Cea mai bună extremă dreapta:  ( Ferencváros)
 Cel mai bun inter stânga:  ( HCM Știința Baia Mare)
 Cel mai bun inter dreapta:  ( Ferencváros)
 Cel mai bun pivot:  ( Ferencváros)
 Cel mai bun centru:  ( Ferencváros)
 Cel mai bun portar:  ( Ferencváros)
 Cea mai bună jucătoare:  ( Ferencváros)
 Cea mai bună marcatoare:  ( Ferencváros) 30 goluri
 Miss Turneu:  ( Ferencváros)

Trofeul Maramureș ediția a 11-a
18-21 august 2011

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( U Jolidon Cluj)
 Cea mai bună marcatoare:  ( HC Dunărea Brăila) 27 goluri
 Cel mai bun portar:  ( CSM București)
 Miss Turneu:  ( CSM București)

Trofeul Maramureș ediția a 12-a
28-29 decembrie 2011

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( HC Zalău)
 Cea mai bună marcatoare:  ( HCM Baia Mare) 19 goluri
 Cel mai bun portar:  ( Békéscsabai Előre)
 Trofeul Fair-Play:  U Jolidon Cluj
 Miss Turneu:  ( HCM Baia Mare)

Trofeul Maramureș ediția a 13-a
24-25 august 2012

Grupa A

Grupa B

Meciuri pentru stabilirea clasamentului final
 Locurile 5-6
HCM II Baia Mare 21–30 DVSC Fórum
 Locurile 3-4
HCM Baia Mare 30–27 Békéscsabai Előre
 Finala
U Jolidon Cluj 25–24 HC Zalău

Clasamentul final

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( DVSC Fórum)
 Cea mai bună marcatoare:  ( HCM Baia Mare) 18 goluri
 Cel mai bun portar:  ( U Jolidon Cluj)
 Trofeul Fair-Play:  HCM II Baia Mare
 Miss Turneu:  ( U Jolidon Cluj)

Trofeul Maramureș ediția a 14-a
2-3 august 2013

Grupa A

Grupa B

Meciuri pentru stabilirea clasamentului final
 Locurile 5-6
U Jolidon Cluj 28–34 SCM Craiova
 Locurile 3-4
DVSC Fórum 35–35 (41–40 d.l. 7m) Iuventa Michalovce
 Finala
HCM Baia Mare 24–22 HC Zalău

Clasamentul final

Premii
 Cea mai bună jucătoare:  ( HCM Baia Mare)
 Cea mai bună marcatoare:  ( DVSC Fórum) 25 goluri
 Cel mai bun portar:  ( HCM Baia Mare)
 Trofeul Fair-Play:  Iuventa Michalovce
 Miss Turneu:  ( Iuventa Michalovce)

Referințe

Bibliografie
  Pagina oficială a HCM Baia Mare
  Pagina oficială a DVSC Fórum
  Pagina oficială a Iuventa Mihalovce

Handbal în Baia Mare

Trofeul Maramureș (handbal feminin)


Gökbel, aşağıdaki anlamlara gelebilir:

 Gökbel, Kızılcahamam - Ankara ili Kızılcahamam ilçesine bağlı mahalle
 Gökbel, Yenice - Karabük ili Yenice ilçesine bağlı köy
 Gökbel, İnebolu - Kastamonu ili İnebolu ilçesine bağlı köy
 Gökbel, Manisa - Manisa ili Yunusemre ilçesine bağlı mahalle
 Gökbel, Milas - Muğla ili Milas ilçesine bağlı mahalle
 Gökbel, Ortaca - Muğla ili Ortaca ilçesine bağlı mahalle

Gökbel


Odón Mijálovich u Ödön Péter József von Mihalovich (Fericsanci, 13 de septiembre de 1842 - Budapest, 22 de abril de 1929) fue un compositor y educador musical húngaro.

Biografía
Mijálovich nació en Feričanci (condado de Osijek-Baranja, en Eslavonia nororiental, actual Croacia), en esa época una aldea del Imperio austrohúngaro). Realizó sus primeros estudios musicales en Pest, con Mihály Mosonyi.
En 1865 se trasladó a Leipzig (Alemania), estudiando allí con el compositor alemán Moritz Hauptmann (1792-1868).
En 1866 completó sus estudios en Múnich (Alemania) con el compositor alemán Peter Cornelius (1824-1874).
Mijálovich luego se trasladó a Pest. En 1872 (a los treinta años), fue elegido presidente de la Sociedad Wagner de la ciudad, y en 1887 siguió a Franz Liszt como director de la Academia de Música de Budapest, un cargo que ocupó hasta su muerte.

Si bien las obras de Mijálovich son de estilo wagneriano, él estaba a favor del nacionalismo húngaro musical y apoyaba a compositores como Bela Bártok y Zoltan Kodaly. En 1883, Breitkopf & Härtel publicó su Sinfonía en re menor.

Obras
Lista incompleta de obras de Mijálovich.

Óperas
 1867-1881: Hagbart und Signe; estrenos: Dresde, 1882 (por Franz Wüllner), Budapest, 1886 (por Sándor Erkel).
 1876-1878: Wieland der Schmied, no estrenada.
 1885-1887: Eliane; estrenos: Budapest, 1908 (por István Kerner); Viena, 1909 (por Karl Gille).
 1888-1891: Toldi (el caballero Toldi); estreno: Budapest, 1893 (por Anton Resnicek).
 ¿1895?: Toldi szerelme (el amor de Toldi), segunda versión de Toldi, con un nuevo segundo finale y un tercer acto; estreno: Budapest, 1895 (por Arthur Nikisch).

Óperas planeadas y óperas sin terminar
 1877-1884: König Fjalar; 3 versiones, destruida).
 ?: Faust, solo terminó dos escenas.
 Después de 1895: Tihanyi visszhang (el eco de Tihany [cuento de hadas húngaro], solo terminó dos escenas.

Sinfonías
 1879: Sinfonía n.º 1 en re menor; estreno: Budapest,1885.
 1892: Sinfonía n.º 2 en si menor; estreno: Budapest, 1893.
 1900: Sinfonía n.º 3 en la menor, Patética (in memoriam Elisabeth, emperatriz de Austria y reina consorte de Hungría); estreno: Budapest, 1901.
 1902: Sinfonía n.º 4 en do menor; estreno: Budapest, 1903.

Baladas sinfónicas
 Rémhajó (la nave fantasma), estreno: Budapest, 1871; Cassel, 1872.
 Sellő (la sirena); estreno: Budapest, 1875; Wiesbaden, 1878.
 Heró és Leander (Héroe y Leandro); estreno: Budapest, 1879.
 Gyászhangok nagyzenekarra (música funeraria para Ferenc Deák), estreno: Budapest, 1876.
 Boszorkányszombat (la ronda del shabat); estreno: Budapest, 1879.
 Faust-ábránd (fantasía de Fausto), estreno: Leipzig, 1883; Budapest 1896.
 Pán halála (la muerte de Pan); estreno: Budapest, 1898; Berlín, 1902.

Otras obras
 Obras corales
 Música de cámara

Notas

Referencias
 Don Randel: Harvard biographical dictionary of music (pág. 588). Harvard, 1996.

Compositores de música clásica de Hungría del siglo XX
Compositores de Croacia
Compositores del Romanticismo de Hungría
Croatas del siglo XIX
Croatas del siglo XX
Músicos de Hungría del siglo XIX
Músicos de Hungría del siglo XX
Condecorados con la Imperial y real Condecoración austrohúngara para las Artes y las Ciencias
Fallecidos en Budapest

Ödön Mihalovich


Stade de Moutendé je nogometno igralište u Apatouu, u Francuskoj Gijani. Na stadionu svoje domaće utakmice igra ASC Agouado iz Prve nogometne lige Francuske Gijane. Kapacitet igrališta je 1000 posjetitelja.

Izvori

Šport u Francuskoj Gijani
Stadioni
Športski objekti u Francuskoj

Stade de Moutendé


النهيدين هي بلدة تقع جنوب غرب العراق ضمن منطقة الانبار قرب الحدود الأردنية والسعودية، سكانها في الغالب من عشيرة السلقا من عنزة.

مراجع

محافظة الأنبار
مدن العراق

النهيدين


Vlč. Vladimir Stuparić (Križevci, 1911. – Sinac, 21. studenog 1941.), bio je rimokatolički svećenik, te je kao kapelan u Boričevcu poveo župljane toga mjesta u zbjeg prema Kulen Vakufu.

Ubijen je 1943. godine u mjestu Sinac kod Otočca.

Životopis
Rođen je 1911. u Križevcima. Za svećenika je zaređen 1937. godine.

Bio je kapelan u Jelenju, upravitelj župe u Starigradu kod Senja, Tršću i Borićevcu. Nakon što je Borićeva u ustanku 1941. god. spaljen do temelje, imenovan je V. Stuparić 6. studenog 1941. godine župnikom u Sincu kod Otočca.

Smrt
Partizani su ga ondje ubili 1943. godine. Ubojice su ga natjerali da samome sebi iskopa grob, kod kojega je potom strijeljan. Prije plotuna je uzviknuo: "Živio Krist Kralj - Živjela Hrvatska!".

Povezani članci
 Boričevac
 Pokolj u Kulen Vakufu 1941.
 Dan ustanka naroda Hrvatske

Izvori

Rimokatolička Crkva u Bosni i Hercegovini
Žrtve partizanskih progona katoličkih svećenika u Drugom svjetskom ratu i poraću
Sluge Božji

Vladimir Stuparić


Dopamine est une chanson du disc jockey allemand Purple Disco Machine avec la participation de la chanteuse néerlandaise Eyelar. Elle est sortie le  sous le label Columbia Records en tant que cinquième single du deuxième album studio de Purple Disco Machine, Exotica.

Composition
Dopamine est une chanson au « style disco des années 80 ». Elle est composée en si mineur avec un tempo de 118 battements par minute.

Promotion
Le clip de Dopamine est sorti le 10 septembre 2021 et réalisé par James Fitzgerald. Il présente Purple Disco Machine en tant que scientifique excentrique qui « fait appel à son acolyte calfifonien des années 80 à la moustache élégante pour sauver Eyelar de 2021 avec sa Chevrolet Camaro voyageant dans le temps ».

Crédits
Crédits provenant d'AllMusic.

 Purple Disco Machine (Tino Schmidt) – artiste principal, producteur , arrangeur d'enregistrement, basse, claviers, synthétiseur, compositeur
 Edvard Førre Erfjord - compositeur
 Eyelar - artiste principal, chant, compositeur
 Matt Johnson – claviers, synthétiseur
 Monte – préparation musicale informatique, voix informatique, mixage, voix
 Alexander Pavelich - compositeur, chant (fond)
 John Summit - ingénieur remix
 Chi Thanh – guitare
 Jenson Vaughan - compositeur
 Drew Michael – batterie

Classements hebdomadaires

Notes et références

Chanson interprétée par Purple Disco Machine
Single musical sorti en 2021
Single publié par Sony Music Entertainment
Single publié par Columbia Records

Dopamine (chanson)


Podsavezna nogometna liga Skoplje – I. razred, također kao i I. razred Nogomotnog podsaveza Skopje je bila liga četvrtog stupnja nogometnog prvenstva Jugoslavije u sezoni 1961./62.  Sudjelovalo je 13 klubova, a prvak je bio "KSK" iz Kumanova.

Ljestvica

 naselje Gjorče Petrov – danas dio naselja Skoplje

Rezultatska križaljka

 Izvori:

Unutrašnje poveznice
 Makedonska liga 1961./62.
 Podsavezna liga Tetovo 1961./62.

Vanjske poveznice

Izvori

 Godišnjak FSJ 1961-62, Beograd, 1962., ISSN: 0351-2894, str. 204

MAK 1961-62 Skoplje
MAK 2 Skoplje1
1961-62 2 Skoplje-1
1961-62 2 Skoplje-1

Podsavezna nogometna liga Skoplje – I. razred 1961./62.


عبد العزيز نيكيما ( في واغادوغو)  لاعب كرة قدم بوركينابي يلعب حاليا لصالح نادي الدرجة السوبر كينغداو جونون الصيني منذ 2009 في خط الوسط .

لعب نيكيما في أندية بوردو (2002-2005) نيور (2005-2008) .

شارك نيكيما مع منتخب بوركينا فاسو في بطولة كأس العالم لكرة القدم للناشئين تحت 17 سنة 2001 التي أقيمت في ترينيداد وتوباغو الذي احتل المركز الثالث وبطولة كأس العالم لكرة القدم للشباب تحت 20 سنة 2003 التي أقيمت في الإمارات الذي وصل إلى الدور الثمن النهائي . شارك نيكيما مع منتخب بوركينا فاسو في 7 مباريات دولية منذ 2004 .

مراجع

وصلات خارجية

لاعبو كرة قدم رجالية مغتربون في الصين
لاعبو كرة قدم رجالية بوركينابيون
لاعبو كرة قدم رجالية بوركينابيون مغتربون
لاعبو كرة قدم رجالية مغتربون في البرتغال
لاعبو وسط كرة قدم رجالية
أشخاص على قيد الحياة
بوركينابيون في القرن 21
رياضيون بوركينابيون مغتربون في البرتغال
رياضيون بوركينابيون مغتربون في الصين
رياضيون من واغادوغو
لاعبو الدوري البرتغالي الدرجة الأولى
لاعبو دوري السوبر الصيني
لاعبو بوردو
لاعبو كأس الأمم الإفريقية 2010
لاعبو كرة قدم بوركينابيون
لاعبو كرة قدم بوركينابيون مغتربون
لاعبو كرة قدم مغتربون في البرتغال
لاعبو كرة قدم مغتربون في الصين
لاعبو كينغداو جونون
لاعبو منتخب بوركينا فاسو لكرة القدم
لاعبو نيور
مواليد 1985
مواليد في واغادوغو
لاعبو كرة قدم من واغادوغو

عبد العزيز نيكيما


Percloratul de potasiu este sarea potasiului cu acidul percloric (un perclorat) și are formula KClO4. Este un agent oxidant puternic, dar cu substanțele organice reacționează destul de lent. Este un solid cristalin, incolor și este folosit la prepararea unor amestecuri explozive.

Proprietăți chimice
Percloratul de potasiu este un puternic agent oxidant, astfel că reacționează exoterm cu glucoza cu obținerea de dioxid de carbon:

{3 KClO4} + {C6H12O6} -> {6 H2O} + {6 CO2} + {3 KCl}

Referințe

Legături externe

Compuși ai potasiului
P
Oxidanți

Perclorat de potasiu


Olaylar
 1 Ocak - Millet Mektepleri açıldı.
 1 Ocak - Anadolu demiryolu hattı ile Haydarpaşa Limanı millileştirildi.
 4 Ocak - Türkiye - Uruguay dostluk antlaşması imzalandı
 4 Mart - Takrir-i Sükun Kanunu kaldırıldı.
 18 Mayıs - Sivas'ın Suşehri ilçesinde meydana gelen 6.1 büyüklüğündeki depremde 64 kişi öldü, 72'den fazlası ise yaralandı.
 2 Eylül - Cumhuriyet Gazetesi'nin düzenlediği ve Müslüman kadınların ilk kez katıldığı güzellik yarışmasında Feriha Tevfik Hanım, Türkiye Güzeli seçildi.

Tarihi bilinmeyenler
 Dünya Ekonomik Bunalımı
 İspanya La Liga Ligi başladı
 Ekim - Londra'da silahsızlandırma ve donanma konferansı yapıldı.

Doğumlar

Ocak
 4 Ocak - Özcan Başkan, Türk dilbilimci profesör, bilim insanı (ö. 1997)
 15 Ocak - Martin Luther King, Amerikalı siyahi, rahip ve Amerikan yurttaş hakları hareketi önderi (ö. 1968)

Şubat
 7 Şubat - Aysel Gürel, Türk söz yazarı ve tiyatro oyuncusu. (ö. 17 Şubat 2008)
 20 Şubat - Elio Berhanyer, İspanyol moda tasarımcısı. (ö. 24 Ocak 2019)

Mart

Nisan
 6 Nisan - Nancy MacKay, Kanadalı atlet
 17 Nisan - Odete Lara, Brezilyalı oyuncu (ö. 2015)

Mayıs
 5 Mayıs - Ayhan Işık, Türk sinema oyuncusu (ö. 1979)
 20 Mayıs - James Douglas, Amerikalı sinema oyuncusu (ö. 2016)
 29 Mayıs - Korkut Özal, Türk politikacı

Haziran
 15 Haziran - Fakir Baykurt, yazar (ö. 1999)
 16 Haziran - Pauline Yates, İngiliz oyuncu.
 21 Haziran
 Abdel Halim Hafez, Mısır'lı şarkıcı, aktör
 Ana Novac, Rumen yazar (ö. 2010)
 29 Haziran - Oriana Fallaci, İtalyan gazeteci, yazar.

Temmuz

Ağustos
 9 Ağustos - Abdi İpekçi, gazeteci (ö. 1979)
 24 Ağustos - Yaser Arafat, Filistinli Devlet adamı (ö. 2004)
 25 Ağustos - Bernard Dorin, Fransız diplomat (ö. 2019)

Eylül
 9 Eylül
Aleksey Maslennikov, Rus Sovyet tenor ve opera sanatçısı (ö. 2016)
Stu Phillips, Amerikalı besteci, şef ve plak yapımcısı

Ekim
 5 Ekim - Richard Gordon, Amerikalı astronot (ö. 2017)
 8 Ekim - Betty Boothroyd, İngiliz eski dansçı, yazar ve siyasetçi (ö. 2023)
 22 Ekim - Lev İvanoviç Yaşin, Rus futbolcu (ö. 1990
 23 Ekim - Adalet Ağaoğlu, Türk yazar
 28 Ekim - Joan Plowright, İngiliz aktris

Kasım
 11 Kasım
 Altan Erbulak, Türk karikatürist, oyuncu, şovmen ve gazeteci (ö. 1988).
 Hans Magnus Enzensberger Alman yazar
 30 Kasım - Doğan Babacan, Dünya Kupası finallerinde maç yönetmiş ilk ve tek Türk hakem

Aralık
 12 Aralık - John Osborne, İngiliz oyun yazarı, senarist ve politik aktivist. (ö. 24 Aralık 1994)

Ölümler
 1 Ocak - Mustafa Necati Bey, Millet Mekteplerinin kurucusu Millî Eğitim Bakanı (d. 1894)
 19 Mart - Wyatt Earp, Amerikalı kanun adamı (d. 1848)
 15 Mayıs - Rebeca Matte Bello, Şilili heykeltıraş (d. 1875)
 22 Ağustos - Otto Liman von Sanders
 Ali Reşad, Türk tarihçi. (d. 1877)

1929 Nobel ödülünü kazananlar

 Fizik –
 Kimya –
 Tıp –
 Edebiyat –
 Barış –

1929


Dunja Gelineo-Kajević je hrvatska glazbenica iz Bosne i Hercegovine. Diplomirana je Montessori profesorica.

Kao dijete bila je na Dobrinji tijekom srpske opsade Sarajeva ranjena zajedno s još osmero djece. Bila joj je ozlijeđena kralježnica. Nakon pružene prve pomoći, morali su je zbog složenosti ozljede prebaciti na Koševo u bolnicu. Proći od Dobrinje do Koševa značilo je veliki rizik jer to je značilo prijeći preko takozvane "magistrale smrti". Bila je svjesna zbivanja oko sebe i što joj je. U maglovitom sjećanju ostalo joj je najsnažnije miris iz bolnice koji je bio prouzročen nedostatkom vode.

Prošla je glazbeno obrazovanje. Poznata kao prateća vokalistica i tako je napravila veći broj studijskih uradaka i na Eurosongu.

Vodila je klapu "Kokolete" iz Sarajeva na Festivalu dalmatinskih klapa u Omišu 1997. gdje su nastupile kao gošće Festivala.
Bila je članica ženskog vokalnog ansambla Corona, čija je bila voditeljica poslije, do 1997. godine.
2008. je nastupala u sastavu "One tri iz..." s kojima je izvodila obrade jazz standarda i evergreena te obrade pjesama izvođača iz BiH i susjedstva. Ostale članice su Aida Musanović, Elma Selimović, a nastupaju uz glasovirsku pratnju Adnana Mušanovića. Prvi put su se srele na projektu BHT-a "Piramida" od kada rade skupa.
Kad je 2010. nastupila na Eurosongu kao prateća vokalistica bh. izvođača, za najbolje odjevene na Eurosongu proglašeni su predstavnici oni, Vukašin Brajić i petero pratećih vokala, Elma Selimović, Dunja Gelineo-Kajević, Danijela Večerinović, Edvin Hadžić i Marko Vulinović, čiji je stajling potpisao hrvatski stilist Borut Mihalić.

Izvori

Vanjske poveznice
(eng.) Discogs
Asocijacija skladatelja - glazbenih stvaralaca  Baza djela sa pretragom - autor Enes Zlatar, naziv izvođača El Zenid, Dunja Gelineo
(boš.) Backstage.ba  Iza Scene sa Bombaj Štampom , 28. veljače,  fotografije nastale iza scene, pred sami izlazak grupe pred publiku: Branko Đurić, Nedim Babović, Ernie Mendillo, Saša Loshic Loša, Edin Hadžagić Hadžaga, Dunja Gelineo-Kajević, Dženeta Bukvić-Olovči

Hrvatski glazbenici
Životopisi, Sarajevo
Bosanskohercegovački pjevači

Dunja Gelineo


Colin McRae Rally og mere nyligt, Dirt, er en racerspilsserie, der er udviklet og udgivet af Codemasters. Colin McRae Rally og Dirt 2 er siden blevet udviklet og udgivet til Mac OS X af Feral Interactive.

Computerspilserier
Etableret i 1998

Colin McRae Rally


Cecilie Uttrup Ludwig (født 23. august 1995) er en dansk professionel cykelrytter, der kører for . Hun har tidligere kørt for Team BMS BIRN (2016) og Team Rytger. I 2017 skiftede hun til Cervélo-Bigla Pro Cycling. Som juniorcykelrytter, deltog hun ved VM i landevejscykling 2012 og i 2013. Hun vandt det danske mesterskab i enkeltstart i 2016, 2017 og i 2018. Hun har derudover vundet det danske mesterskab i linjeløb i 2022 samt VM-bronze i linjeløbet 2023.

Meritter

2012
2. plads  i juniordamernes enkeltstart ved VM i landevejscykling 2012

2016
  Dansk mester i enkeltstart
1. plads i klassementet i Tour de Feminin-O cenu Českého Švýcarska
1. plads i 1. etape og 5
1. plads i bjergklassifikationen i Ladies Tour of Norway

2017
  Dansk mester i enkeltstart
1  Ungdomskonkurrencen i UCI Women's World Tour
 1. plads i klassementet i Semana Ciclista Valenciana
1.  Ungdomskonkurrencen
 3. plads i Trofeo Alfredo Binda-Comune di Cittiglio''
1. plads  Ungdomskonkurrencen Giro Rosa 2017
1. plads  Ungdomskonkurrencen Giro della Toscana Int. Femminile – Memorial Michela Fanini

2018
  Dansk mester i enkeltstart
4. plads La course by Le Tour de France
6. plads samlet Giro Rosa

2019
1. plads Grand Prix de Plumelec-Morbihan Dames
3. plads Trofeo Alfredo Binda
3. plads Flandern Rundt
3. plads La Course by Le Tour de France

2020
1. plads Giro dell'Emilia Internazionale Donne Elite
4. plads samlet Giro Rosa
1. plads  Bjergkonkurrencen Giro Rosa

2022
  Dansk mester i linjeløb
 1. plads, 3. etape af Tour de France Femmes
  1. plads i Tour of Scandinavia
 Vinder af 5. etape
 5. plads, Ceratizit Challenge by La Vuelta

2023
 1. plads, Giro dell'Emilia Internazionale Donne Elite
 2. plads samlet i Tour of Scandinavia
1. plads, 2. og 5. etape
1. plads  Pointkonkurrencen
 2. plads, DM i enkeltstart for eliten
 3. plads, Strade Bianche
 3. plads, VM i linjeløb

Referencer

Eksterne henvisninger

Kvindelige cykelryttere fra Danmark
Personer fra Herlev
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 2020
Cykelryttere ved sommer-OL 2020

Cecilie Uttrup Ludwig


Danny Stuhr Malkowski (født Danny Knudsen Malkowski 26. september 1984 i Hørning) er en dansk iværksætter, investor og kommunal- samt tidligere midlertidig folketingspolitiker for Liberal Alliance.

Han er søn af en dansk mor og en tysk far og er både dansk og tysk statsborger. Han er det første folketingsmedlem i Danmarkshistorien med dobbelt statsborgerskab. Han er desuden tidligere landsformand for Ungdommens Naturvidenskabelige Forening fra 2007 til 2008.

Siden 2014 har han været iværksætter og investor og investerer via. foreningen Danish Business Angels. Han er pt. involveret i virksomhederne Wavepiston, Mdundo, Likvido, MeetinVR, Meploy og OfficeHub. Under klima-konferencen COP15, som foregik i Bella Centret i København i december 2009, var han teamleder for Udenrigsministeriet. 2010 - 2014 var han ansat hos industrivirksomheden Haldor Topsøe A/S – heraf 2 år som account manager i Bahrain.

Malkowski er uddannet civilingeniør i nanoteknologi fra Aalborg Universitet i 2009 og har læst International Business & Economics på Copenhagen Business School i 2013.

Politisk karriere
Danny Malkowski var opstillet ved folketingsvalget 2015 i Københavns Storkreds og fik 670 personlige stemmer, hvorved han blev 1. suppleant for Simon Emil Ammitzbøll og Laura Lindahl. Det medførte at han var stedfortræder i Folketinget for Laura Lindahl i perioden 1. oktober 2016 til 31. december 2016 og varetog posterne som Liberal Alliances social-, IT- og iværksætter-ordfører. Derudover sad Danny Malkowski i Beskæftigelsesudvalget samt Social- og Indenrigsudvalget.

Malkowski var opstillet til kommunalvalget 2017 i København, hvor han fik 790 personlige stemmer. Han blev dermed 1. suppleant til Københavns Borgerrepræsentation for Liberal Alliance.

Malkowski var ligeledes opstillet ved folketingsvalget 2019 i Københavns Storkreds og fik 658 personlige stemmer, hvilket medførte at han igen blev 1. suppleant for Simon Emil Ammitzbøll-Bille.

Han er nu spidskandidat for Liberal Alliance til kommunalvalget 2021 i Høje-Taastrup kommune.

Kilder

Eksterne henvisninger
 Danny Malkowskis hjemmeside

Folketingskandidater fra Liberal Alliance
Tidligere folketingsmedlemmer fra Liberal Alliance
Haldor Topsøe A/S

Danny Malkowski


Tarasp este o comună în districtul Inn din cantonul elvețian Graubünden. Cele unsprezece localități sunt situate pe valea Engadina de Jos, de-a lungul râului Inn, la poalele munților Sesvenna.

Inițial o zonă retoromană, majoritatea populației vorbește astăzi dialectul alemanic al limbii germane. Spre deosebire de comunele învecinate, locuitorii din Tarasp sunt în majoritate catolici.

Istoric
Pietre de moară primitive cunoscute sub numele de Schalensteine sau Hexensteine au fost găsite în zona Tarasp. Aceasta indică faptul că în zonă se realiza în Epoca de piatră o procesare a alimentelor. Cu toate acestea, nu exista dovezi scrise sau indicații de așezări în zonă până în secolul al XI-lea.

Localitatea s-a aflat din secolul al XI-lea sub stăpânirea seniorilor de la castelul Tarasp, fiind pretinsă timp de secole de episcopii de Chur și de conții de Tirol. După ce Senioria de Tarasp a fost desființată, moșiile sale au intrat din 1239 în stăpânirea tirolezilor. Sub domnia arhiducilor habsburgi din Austria, de asemenea conți de Tirol, din 1363, Tarasp a fost începând din 1464 o exclavă austriacă în Statul liber al celor trei ligi, un asociat al Confederației Vechi a Elveției. În 1687 împăratul Leopold I de Habsburg a acordat stăpânirea Taraspului prinților de Dietrichstein ca un teritoriu supus Sfântului Imperiu Roman.

În cursul anului 1803, prin Actul de mediere al lui Napoleon Bonaparte, Austria a cedat în cele din urmă acest teritoriu Confederației Elvețiene, fiind încorporat apoi în cantonul Graubünden.

Grand Hotel Waldhaus Vulpera-Tarasp construit în stil neorenascentist cu elemente Sgraffito a fost deschis în 8 iunie 1897 și a fost unul dintre primele hoteluri din Alpii Elvețieni și un important monument Belle Époque din Europa.

Geografie

Tarasp are o suprafață de 46,9 km², din care 0,9% o formează așezarea propriu-zisă (clădiri sau drumuri), 12,9% este folosită în scopuri agricole, 34,6% este împădurită, iar 51,6% este neproductivă (râuri, ghețari sau munți).

Comuna este situată în sub-districtul Sur Tasna al districtului Inn, pe malul drept al râului Inn. Este formată din satul Tarasp, 10 sate și dealul castelului.

Limbi vorbite
Majoritatea populației () vorbește germana (52.4%), a doua cea mai vorbită limbă fiind retoromana (38.4%), iar a treia portugheza (3.4%).  În ciuda dominației timp de câteva secole a austriecilor, populația a vorbit până la Primul Război Mondial dialectul retoroman vallader. În 1880, 92% dintre locuitori vorbeau retoromana, pentru ca procentul să scadă la 87% în 1910. În preajma celui de-al doilea război mondial procentul a scăzut la 79% (în 1941). Limba germană a continuat să câștige teren, dar chiar și în 1970 45,3% din populație vorbea retoromana. În 1990 un procent de 58% putea vorbi retoromana, deși ea nu mai era vorbită ca limbă principală, iar în anul 2000 doar 46,6% mai puteau înțelege retoromana.

Monumente de importanță națională

Castelul Tarasp și Trinkhalle (sala de băut) sunt înscrise în lista monumentelor de patrimoniu de importanță națională din Elveția.

Transport
Gara Scuol-Tarasp este stația terminus al rețelei private de căi ferate Rhätische Bahn, deservită de trenuri din Chur și Pontresina.

Vezi și
Castelul Tarasp
Lai da Tarasp
Lai Nair

Referințe

Legături externe

Localități din cantonul Graubünden

Tarasp


Das Palais Vetsera (auch: Palais Salm-Vetsera) war ein 1794 erbautes, spätbarockes Haus in der Salesianergasse 11 im 3. Wiener Gemeindebezirk Landstraße.

Geschichte
Seit seiner Erbauung hat das Gebäude im Laufe des 19. Jahrhunderts mehrmals die Hausbesitzer gewechselt. Als eine Besitzerin ist in der damaligen Waaggasse Nr. 388 im Jahr 1812 eine Eleonora Goldstein zu finden. Weiteres sind im Jahr 1833 sowie drei Jahre später 1836 andere Eigentümer angeführt, wo wiederum eine neue Hausnummerierung erfolgt ist (alt Nr. 434/neu Nr. 507). 1863 wurde die Waaggasse in die heutige Salesianergasse umbenannt.

Im Jahr 1852 ist erneut ein neuer Besitzer angeführt, bevor das Gebäude 1855 von Fürst Milosch Obrenović von Serbien erworben wurde. Das Gebäude wurde zum Palais ausgebaut und erhielt zwei Seitentrakte gegen die Salesianergasse, die zusammen mit dem Haupttrakt einen kleinen Hof bildeten. Zur Trennung des Gehsteiges vom dreiseitigen Vorgarten wurde ein hohes Eisengitter montiert. An der Rückseite erstreckte sich ein Garten, sodass das Palais, im damaligen Sprachgebrauch ausgedrückt, zwischen "Cour et jardin" lag. Ein Seitentrakt bildete eine Verlängerung in den Garten. Dort befand sich eine kleine Spiegelgalerie, während im vorderen Seitentrakt Stallungen lagen.

1875 besaß Julie Obrenovic das Gebäude mit zwei Stockwerken und einer Wohnung (Partei). Insgesamt betrug das Grundstück 547 Quadratklafter (bebaut davon 325 Quadratklafter). Das Palais stand zur Miete.

1880 bezog die Baronin Helene Vetsera mit ihren vier Kindern Ladislaus "Lazi", Johanna "Hanna", Marie Alexandrine "Mary" und Franz Albin "Feri" das Palais in der Salesianergasse. Nach dem Einzug wurden einige wichtige Adaptierungen der Räumlichkeiten vorgenommen sowie die Neuausstattung einiger Zimmer von der renommierten Firma "Portois und Fix". In Wien war das Haus als Vetsera-Palais bekannt und hier fanden häufig gesellschaftliche Anlässe, Bälle und Feste statt.

Nachdem die alleinstehende Helene Vetsera aufgrund finanzieller Mängel um 1900 aus dem Palais ausgezogen war, richteten sich amerikanische und japanische Gesandtschaften im Palais ein.

Im Jahr 1905 war Alexander Prinz Solms-Braunfels der Besitzer des Palais. Um 1916 wurde das Gebäude abgetragen, da es in der Zeit des Ersten Weltkrieges bereits schadhaft war.

Einzelnachweise

Literatur
 Hermann Swistun: Mary Vetsera – Gefährtin für den Tod, Wien 1999, ISBN 3-8000-3727-0

SalmVetsera
Abgegangenes Bauwerk in Wien
Landstraße (Wien)

Palais Salm-Vetsera


Sizerenstvo (od fr.: suzerain) je naziv za odnos u kojem neki vladar ili država imaju pravo od drugog vladara, narodâ ili državâ tražiti danak, odnosno u većoj ili manjoj mjeri upravljati njihovim vanjskim poslovima. Entiteti koji imaju obavezu prema svom sizerenu jesu vazali ili tributarne države.

Iako je takva situacija postojala u brojnim carstvima, smatra se da ju je teško pomiriti s konceptima međunarodnog prava 20. ili 21. stoljeća, u kojima suverenitet ili postoji ili ga nema. Iako se suverena država ugovorom može dogovoriti kako bi postala protektorat jače sile, moderno međunarodno pravo ne priznaje bilo kakav način da tu vezu učini obaveznom za slabiju silu. Sizerenstvo je praktična (de facto) situacija, a ne pravna (de jure).

Izvori

Vidi još
Satrap
Imperijalizam

Međunarodno pravo

Sizerenstvo


في الرياضيات, و خصوصاً في الجبر الخطي, تكون مصفوفة التبادل عبارة عن حالة خاصة لمصفوفة تبديلية, حيث يكون العنصر 1 موزع على القطر العكسي، و بقية العناصر أصفار. و بعبارة أخرى, هي نسخة 'معكوسة-الصفوف' أو 'معكوسة-الأعمدة' للمصفوفة الوحدة.

تعريف
إذا كانت قيمة J نساوي مصفوفة التبادل n×n, إذاً تكون عناصر J معرفة كما يلي:

خصائص
 عند ضرب مصفوفة التبادل بأي مصفوفة من اليسار يتم تبديل مواقع الصفوف.
كمثال

 عند ضرب مصفوفة التبادل بأي مصفوفة من اليمين يتم تبديل مواقع الأعمدة.
كمثال

 JT = J.
 Jn = I لأعداد n الزوجية; Jn = J لأعداد n الفردية, حيث أن n هو أي عدد صحيح. و لذلك تكون J مصفوفة التفافية involutary matrix; مما تجعل من , J−1 = J.
 إن المصفوفة المصاحبة لـ J هو الرقم 1 إذا كان n عدد فردي, و 0 إذا كان n عدد زوجي.

علاقات
 أي مصفوفة A تقوم بالشرط AJ = JA تسمى متناظرة حول المركز.
 أي مصفوفة A تقوم بالشرط AJ = JAT تسمى كل-تناظرية persymmetric matrix.

مراجع

مصفوفات

مصفوفة التبادل


أو إل إم   هو إستوديو أنمي ياباني تم تأسيسه عام 3 أكتوبر 1990. أحد أكثر مسلسلات الاستوديو شهرة هو مسلسل بوكيمون. الاستوديو مكون من عدة فرق، ومقره في سيتاغايا، طوكيو.

أعمال الاستوديو

المسلسلات أنمي تلفزيونية

 موجاكو (1995 ــ 1997)
 بوكيمون (1997)
 بيرسيرك (مانغا) (1997 ــ 1998)
 كبيرا متحريي أغاثا كريستي بوارو وماربل (2004)
 ديسجايا (2006)
 ريه الأنيميشن (2006)
 أبطال الكرة (2008 ــ 2011)
 ليتل باتلرز إكسبيريينس (2011 – 2012)
إنازوما إلفن غو (2013 ــ 2014)
 يوكاي واتش (2014 ــ 2018)
 كوكوتاما (2015 - 2018)
 100% باسكال-سنسي (2017)
 ميكس (2019)

الافلام

 بوكيمون: لوكاريو أند ذا مايستري أوف ميو (2005)
 إنازوما إلفن غو: كيوكيوكو نو كيزونا غوريفون (2010)
 جنود السايبورغ (2016)
 فيلم بوكيمون: قصة كل شخص(2018)
 فيلم بوكيمون الأول: هجوم ميوتو
 فيلم بوكيمون 2000: قوة الإتحاد
 فيلم بوكيمون 3: إنتيه و تعويذة الأنون
 فيلم بوكيمون فور إيفر: سيليبي صوت الغابة
 بوكيمون هيروز: لاتيوس و لاتياس
 فيلم بوكيمون: جيراتشي محقق الأماني
 فيلم بوكيمون: مصير ديوكسيس
 بوكيمون رينجر و قصر البحر
 فيلم بوكيمون: نهوض داركراي
 فيلم بوكيمون: غيراتينا و محارب السماء
 فيلم بوكيمون: أركيوس و جوهرة الحياة
 فيلم بوكيمون: زوروارك سيد الأوهام
 فيلم بوكيمون بلاك: فيكتيني و ريشيرام
 فيلم بوكيمون وايت: فيكتيني و زيكروم
 فيلم بوكيمون: كيوريم ضد سيف العدالة
 فيلم بوكيمون: جينيسيكت و نهوض الأسطورة
 فيلم بوكيمون: ديانسي و شرنقة الدمار
 فيلم بوكيمون: هوبا و صراع الأزمنة
 فيلم بوكيمون: فولكانيون و الأعجوبة الميكانيكية
 فيلم بوكيمون: أنا أختارك!
 شين أنغيو أونشي
 إينازوما إليفن: هجوم الجيش الأقوى أوغر
 إينازوما إليفن غو في مواجهة دانبورو سنكي دبل
 إينازوما إليفن غو: مباراة أحلام البعد الخارق

مراجع

وصلات خارجية

 موقع الاستوديو الرسمي

أورينتل لايت أند ماجيك
تأسيسات سنة 1990 في اليابان
تأسيسات سنة 1994 في اليابان
تأسيسات سنة 1995 في اليابان
ستوديوهات أنمي يابانية
سيتاغايا (طوكيو)
شركات ألعاب فيديو يابانية
شركات إعلامية أسست في 1990
شركات أسست في 1994
شركات تطوير ألعاب فيديو
شركات رسوم متحركة في طوكيو
شركات يابانية أسست في 1990

أو إل إم


Luz Alejandra Pinzón Gaitán (Cali, 10 de febrero de 1986), conocida como Alejandra Pinzón es una actriz, bailarina y modelo colombiana.

Biografía
Comenzó su carrera profesional a los 16 años cuando inició sus clases de actuación con Victoria Hernández en Bogotá.

Aunque ya tenía experiencia como actriz, su participación en Sin senos no hay paraíso es muy recordada por su papel de Paola, una adolescente que se prostituye con narcotraficantes. Dicho personaje le da fama internacional.

Tiene dos hijos y residía  en Los Ángeles, California. Trabajaba para Liberman Broadcasting, como conductora del programa A que no puedes. De igual forma, el estreno de Sin senos sí hay paraíso le da ha dado un nuevo impulso a su carrera al retomar el personaje de Paola, quien en esta nueva etapa tiene una hija llamada Martina, interpretada por la actriz Joselyn Gallardo.

Filmografía

Televisión

Programas

Cine

Modelaje

Referencias

Enlaces externos

Nacidos en Cali
Actores de televisión de Colombia
Modelos femeninas de Colombia
Actrices de Colombia

Alejandra Pinzón


L'accident de train de Maynaguri est survenu le 13 janvier 2022 lorsque le train  a déraillé près de , à , dans le district de Jalpaiguri, en Inde. 9 personnes ont été tuées et 50 personnes ont été blessées. Il s'agit du premier déraillement ferroviaire majeur en 2022, depuis l'accident du train Seemachal Express au Bihar en février 2019.

Accident
Vers  (IST), 12 des 18 autocars du Bikaner–Guwahati Express ont déraillé près de Maynaguri dans le district de Jalpaiguri au Bengale-Occidental, en Inde. Le train voyageait de Bikaner au Rajasthan à Guwahati en Assam.

Conséquences
Le ministre indien des chemins de fer, , a annoncé un  de 5 lakh ₹ pour chaque proche parent des personnes ayant perdu la vie et 1 lakh ₹ pour les passagers gravement blessés. Il a en outre annoncé 25 000 ₹ pour les passagers légèrement blessés. Le ministre en chef du Bengale occidental, Mamata Banerjee et le Premier ministre Narendra Modi ont également aidé les blessés en leur fournissant des sommes en espèces.

Notes et références

Janvier 2022
2022 en Inde
Catastrophe ferroviaire en 2022
Aurangabad

Accident de train de Maynaguri


(39971) József, denumire internațională (39971) Jozsef, este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
39971 József este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Piszkesteto de László L. Kiss și Krisztián Sárneczky. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,54 ua, o excentricitate de 0,25 și o înclinație de 8,4° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 39001-40000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1998
Centura de asteroizi

39971 József


Philip David Zelikow (; born September 21, 1954) is an American diplomat, academic and author. He has worked as the executive director of the 9/11 Commission, director of the Miller Center of Public Affairs at the University of Virginia, and counselor of the United States Department of State. He is the White Burkett Miller Professor of History at the University of Virginia and was American Academy in Berlin Axel Springer Fellow, in the fall of 2009.

Education
Zelikow received a BA in history and political science from the University of Redlands, a JD from the University of Houston Law Center (where he was an editor of the law review), and a MALD and PhD in international relations from the Fletcher School of Law and Diplomacy at Tufts University.

Career

Academic and federal government positions
After practicing law in the early 1980s, Zelikow turned toward the field of national security. He was adjunct professor of national security affairs at the Naval Postgraduate School in Monterey, California in 1984–1985.

He joined the United States Department of State through the standard examination process for the foreign service as a career civil servant. As a foreign service officer, he served overseas at the U.S. mission to the conventional arms control talks in Vienna, at the State Department's 24-hour crisis center, and on the secretariat staff for Secretary of State George P. Shultz, during the second Reagan administration (1985–1989).

In 1989, in the George H. W. Bush administration, Zelikow was detailed to the National Security Council, where he was involved as a senior White House staffer in the diplomacy surrounding the German reunification and the diplomatic settlements accompanying the end of the Cold War in Europe. During the first Gulf War, he aided President Bush, National Security Advisor Brent Scowcroft, and Secretary of State James Baker in diplomatic affairs related to the coalition. He co-authored, with Condoleezza Rice, the book Germany Unified and Europe Transformed: A Study in Statecraft (1995), an academic study of the politics of reunification.

In 1991, Zelikow left the NSC to go to Harvard University. From 1991 to 1998, he was Associate Professor of Public Policy and co-director of Harvard's Intelligence and Policy Program, at Harvard Kennedy School.

In 1998, Zelikow moved to the University of Virginia, where until February 2005 he directed the nation's largest center on the American presidency. He served as director of the Miller Center of Public Affairs and, as White Burkett Miller Professor of History, held an endowed chair. The Center launched a project to transcribe and annotate the previously secret tapes made during the Kennedy, Johnson and Nixon presidencies. In a presidential oral history project headed by James Sterling Young, it systematically gathers additional information on the presidencies of Reagan, George H. W. Bush, and Clinton.

In November 1998, Zelikow co-authored, "Catastrophic Terrorism: Tackling the New Danger" for Foreign Affairs magazine. He wrote, "Like Pearl Harbor, the event would divide our future into a before and after. The United States might respond with draconian measures scaling back civil liberties, allowing wider surveillance of citizens, detention of suspects, and the use of deadly force. More violence could follow either future terrorist attacks or U.S. counterattacks. Belatedly, Americans would judge their leaders negligent for not addressing terrorism more urgently."

In September 2002, a year after 9/11, Zelikow authored, "The National Security Strategy of The United States of America". Outlining the U.S. pre-emptive war doctrine that 6 months later in contravention of U.N. Resolution 1441 would be used against Iraq in an illegal war lasting nearly nine years.

In January 2003, Zelikow was appointed executive director of "The 9/11 Commission Report," replacing Henry Kissinger.

Following an appointment at the Department of State from 2005 to 2007 during the Bush administration, Zelikow returned to academics at the University of Virginia. In 2011, he was appointed Associate Dean of the Graduate School of Arts & Sciences. He has been instrumental in restructuring the College of Arts & Sciences. Also in 2011, Zelikow was appointed by President Barack Obama to the President's Intelligence Advisory Board. Since 2019 he has been Distinguished Visiting Fellow at the Hoover Institution, Stanford University.

Commissions and committees

Bush transition team
In late 2000 and early 2001, Zelikow served on President Bush's transition team. After George W. Bush took office, Zelikow was named to a position on the President's Foreign Intelligence Advisory Board [PFIAB], and worked on other task forces and commissions as well. He directed the bipartisan National Commission on Federal Election Reform, created after the 2000 election and chaired by former presidents Jimmy Carter and Gerald Ford, along with Lloyd Cutler and Bob Michel. This Commission's recommendations led directly to congressional consideration and enactment into law of the Help America Vote Act of 2002.

Markle Task Force on Security
In 2002, Phil Zelikow became the executive director of the Markle Task Force on National Security in the Information Age. The Task Force comprises a diverse and bipartisan group of experienced policymakers, senior executives from the information technology industry, public interest advocates, and experts in privacy, intelligence, and national security. The Markle Task Force seeks to inform the policy judgments and investments of the federal, state and local governments in the collection and use of information as it relates to national security. The Task Force's reports and recommendations have been codified through two laws (IRPTA 2004 and the Implementing 9/11 Commission Report Act 2007) and several presidential directives.

Executive director of the 9/11 Commission
Zelikow was appointed executive director of the 9/11 Commission (National Commission on Terrorist Attacks Upon the United States), whose work included examination of the conduct of presidents Clinton and George W. Bush and their administrations prior to and on September 11, 2001. Zelikow's prior involvement with the administration of George W. Bush led to opposition from the 9/11 Family Steering Committee, citing the obvious conflict of interest of having previously worked on the Bush transition team. The Commission's Republican chair and Democratic vice-chair strongly defended Zelikow, both at the time and later. In response to the concerns, Zelikow had agreed to recuse himself from any investigation matters pertaining to the National Security Council's transition from the Clinton to Bush administrations, which Zelikow had helped manage.

After being informed of the Department of Defense's Able Danger project by U.S. Army Lieutenant Colonel Anthony Shaffer, he failed to have the 9/11 Commission investigate, despite the promise that the Commission would investigate all 9/11 related topics. Able Danger was not included in the Commission's final report. In 2005 and 2006 a member of the House Armed Services Committee, Rep. Curt Weldon, publicized Shaffer's allegations in public statements and hearings. A September 2006 report of the Department of Defense Inspector General found that these allegations were baseless. A further report by the Senate Select Committee on Intelligence came to the same conclusion in December 2006.

Some staff members of the 9/11 Commission distrusted Zelikow, considering him to be a "White House mole" in view of his being a close confidant of National Security Adviser Condoleezza Rice and his having worked in several high level capacities in the George W. Bush administration.

Rice national security strategy project
In Rise of the Vulcans (2004), James Mann reports that when Richard Haass, a senior aide to Secretary of State Colin Powell and the director of policy planning at the State Department, drafted an overview of America's national security strategy following the September 11, 2001 attacks, Dr. Rice, the national security advisor, "ordered that the document be completely rewritten. She thought the Bush administration needed something bolder, something that would represent a more dramatic break with the ideas of the past. Rice turned the writing over to her old colleague, University of Virginia Professor Philip Zelikow." One criticism of this document, issued on September 17, 2002, is that it is supposed to have been a significant document in an alleged Bush administration doctrine of preemptive war. However, in the drafting of this document Zelikow had opposed the proposed language using preemption in the context of how to deal with weapons of mass destruction.

Rework America
In 2014–15, while on leave from the University of Virginia and working for the Markle Foundation, Zelikow helped lead a Foundation-sponsored group of prominent Americans called "Rework America." The group developed arguments and ideas on how to use the digital revolution to enlarge economic opportunity for all Americans. The group published its ideas in "America's Moment: Creating Opportunity in the Connected Age."

George W. Bush administration
Zelikow's role in the second Iraq war is discussed at some length in Bob Woodward's State of Denial, which presents him as an internal critic of the way the war was being conducted in 2005 and 2006, and as an originator of the alternative approach termed "clear, hold, and build." He is also named by sources such as Jack Goldsmith's The Terror Presidency as an internal critic of the treatment of terrorist captives, and there was wide attention given to an address he made on this subject after leaving office in April 2007.

Based on speeches and internal memos, some political analysts believe that Zelikow disagreed with aspects of the Bush administration's Middle Eastern policy.

As Counselor to Secretary of State Rice, Zelikow opposed the Bush administration Torture Memos. In 2006, Zelikow wrote a memorandum warning that the abuse of prisoners through so-called "enhanced interrogation" could constitute war crimes.<ref>McGreal, Chris, [https://www.theguardian.com/world/2012/apr/05/bush-official-torture-condoleezza-rice Former senior Bush official on torture: 'I think what they did was wrong'] The Guardian, April 5, 2012.</ref> Bush administration officials ignored his recommendations, and tried to collect all copies of the memo and destroy them. Jane Mayer, author of the Dark Side, quotes Zelikow as predicting that "America's descent into torture will in time be viewed like the Japanese internments," in that "(f)ear and anxiety were exploited by zealots and fools."

Expertise
Zelikow's area of academic expertise is the history and practice of public policy. In addition to the work on German unification, he has been significantly involved in contemporary scholarship on the Cuban Missile Crisis, including the relation between this crisis and the East-West confrontation over Berlin.

While at Harvard, he worked with Ernest R. May and Richard Neustadt on the use, and misuse, of history in policymaking. They observed, as Zelikow noted in his own words, that "contemporary" history is "defined functionally by those critical people and events that go into forming the public's presumptions about its immediate past. The idea of 'public presumption'," he explained, "is akin to William McNeill's notion of 'public myth' but without the negative implication sometimes invoked by the word 'myth.' Such presumptions are beliefs (1) thought to be true (although not necessarily known to be true with certainty), and (2) shared in common within the relevant political community."

Zelikow and May also authored and sponsored scholarship on the relationship between intelligence analysis and policy decisions. Zelikow later helped found a research project to prepare and publish annotated transcripts of presidential recordings made secretly during the Kennedy, Johnson, and Nixon administrations (see WhiteHouseTapes.org) and another project to strengthen oral history work on more recent administrations, with both these projects based at the University of Virginia's Miller Center of Public Affairs.

In writing about the importance of beliefs about history, Zelikow has called attention to what he has called "'searing' or 'molding' events [that] take on 'transcendent' importance and, therefore, retain their power even as the experiencing generation passes from the scene. In the United States, beliefs about the formation of the nation and the Constitution remain powerful today, as do beliefs about slavery and the Civil War. World War II, Vietnam, and the civil rights struggle are more recent examples." He has noted that "a history's narrative power is typically linked to how readers relate to the actions of individuals in the history; if readers cannot make a connection to their own lives, then a history may fail to engage them at all."

In 2020, Zelikow, along with over 130 other former Republican national security officials, signed a statement that asserted that President Trump was unfit to serve another term, and "To that end, we are firmly convinced that it is in the best interest of our nation that Vice President Joe Biden be elected as the next President of the United States, and we will vote for him."

Terrorism
Zelikow has also written about terrorism and national security, including a set of Harvard case studies on "Policing Northern Ireland." In the November–December 1998 issue of Foreign Affairs, he co-authored an article Catastrophic Terrorism, with Ashton B. Carter, and John M. Deutch, in which they speculated that if the 1993 bombing of the World Trade Center had succeeded, "the resulting horror and chaos would have exceeded our ability to describe it. Such an act of catastrophic terrorism would be a watershed event in American history. It could involve loss of life and property unprecedented in peacetime and undermine America's fundamental sense of security, as did the Soviet atomic bomb test in 1949. Like Pearl Harbor, the event would divide our past and future into a before and after. The United States might respond with draconian measures scaling back civil liberties, allowing wider surveillance of citizens, detention of suspects and use of deadly force. More violence could follow, either future terrorist attacks or U.S. counterattacks. Belatedly, Americans would judge their leaders negligent for not addressing terrorism more urgently."

Peace in World War I

From the outbreak of World War I in 1914 until January 1917, US President Woodrow Wilson's primary goal was using American neutrality to broker a peace conference that would end the war. In the first two years neither side was interested in negotiations. However, that changed in late 1916 when, Zelikow argues, both sides were ready for peace negotiations, if Wilson would be the broker. However, Wilson waited too long, failed to realize the importance of his financial power over Britain, and put mistaken reliance on Colonel House and Secretary of State Robert Lansing, who undermined his proposals by encouraging Britain to stall. Zelikow emphasizes that German Chancellor Bethmann Hollweg was seriously interested in peace, but he had to fend off the demands of Paul von Hindenburg and Erich Ludendorff who were taking dictatorial control of Germany. Zelikow argues that when Wilson finally did make his peace proposal in January 1917, it was too little and too late, and instead of peace the war escalated. Hindenburg and Ludendorff had convinced the Kaiser that victory was at hand by using unrestricted submarine warfare, and moving troops in from the Russian front to smash the French and British front lines.

Works written or co-written
Zelikow has co-written many books. He wrote a book with Ernest May on The Kennedy Tapes, and another with Joseph Nye and David C. King on Why People Don't Trust Government. Others include:
 Philip D. Zelikow with Condoleezza Rice, Germany Unified and Europe Transformed: A Study in Statecraft Harvard University Press, 1995, hardcover, 520 pages, ; trade paperback, 1997, 520 pages,
 Philip D. Zelikow with Graham T. Allison, Essence of Decision: Explaining the Cuban Missile Crisis 2nd edition Longman, 1999. 440 pages,
 Philip D. Zelikow with Ernest R. May, The Kennedy Tapes: Inside the White House During the Cuban Missile Crisis Harvard University Press, 1997, 728 pages,
 Philip D. Zelikow, American Military Strategy: Memos to a President (Aspen Policy Series) W.W. Norton & Company, 2001, 206 pages,
 Philip D. Zelikow with Condoleezza Rice, To Build a Better World: Choices to End the Cold War and Create a Global Commonwealth" Twelve, 2019. 528 pages,
 Philip D. Zelikow, The Road Less Traveled: The Secret Battle to End the Great War, 1916-1917 (PublicAffairs, 2021).

Affiliations
Zelikow is a member of the Global Development Program Advisory Panel, Gates Foundation.

References

Further reading

 Van Meter, Robert H. "Secretary of State Marshall, General Clay, and the Moscow Council of Foreign Ministers Meeting of 1947: A Response to Philip Zelikow." Diplomacy and Statecraft 16.1 (2005): 139-167.

External links

Snowshoe Films Zelikow (Documentary by Snowshoe Films)
 Scholarly articles
 CV

1954 births
Harvard Kennedy School faculty
Living people
Miller Center Affiliates
Naval Postgraduate School faculty
People associated with the September 11 attacks
The Fletcher School at Tufts University alumni
United States National Security Council staffers
University of Houston Law Center alumni
University of Virginia people

Philip D. Zelikow


Kokri Kalan (en punyabí:  ) es una ciudad de la India en el distrito de Moga, estado de Punyab.

Geografía
Se encuentra a una altitud de 229  a 151 km de la capital estatal, Chandigarh, en la zona horaria UTC +5:30.

Demografía
Según estimación 2010 contaba con una población de 9 119 habitantes.

Referencias

Enlaces externos

Localidades de Punyab (India)

Kokri Kalan


Flâneur III: Benjamins skygge er en kortfilm fra 1998 instrueret af Skjødt Jensen, Torben efter manuskript af Ulf Peter Hallberg.

Handling
Denne film er først og fremmest en poetisk og passioneret kærlighedserklæring til byen Paris: Passagerne, Seinen, Jardin du Luxembourg, Metroen. Med udgangspunkt i den tyske filosof Walter Benjamins "Passageværket" har instruktøren skabt et associativt univers, en mosaik, hvor tekstfragmenter indgår i et tæt samspil med byens symbolladede rum. Med instruktøren som flaneur, bevægende sig rundt i storbyen, hånd i hånd med historiens engel, fremmanes en indsigt i kulturhistoriens sammenstød med nutiden. Vi møder moderne parisere, og på lydsiden høres Ulf Peter Hallbergs refleksioner over Benjamins værk.

Referencer

Eksterne henvisninger

Kortfilm fra Danmark
Danske film fra 1998

Flâneur III: Benjamins skygge


is a town located in Ito District, Wakayama Prefecture, Japan. , the town had an estimated population of 3,996 in 1770 households and a population density of 91 persons per km². The total area of the town is .

Geography
Kudoyama is located near the prefectural border at the northeastern end of Wakayama Prefecture, on the south bank of the Kinokawa River, and consists of a valley formed along the Fudodani River that flows into it, and a valley formed by the Nyu River that flows into it from the east.

Neighbouring municipalities
Wakayama Prefecture
 Hashimoto
 Katsuragi
 Kōya

Climate
Kudoyama has a Humid subtropical climate (Köppen Cfa) characterized by warm summers and cool winters with light to no snowfall.  The average annual temperature in Kudoyama is 13.3 °C. The average annual rainfall is 1781 mm with September as the wettest month. The temperatures are highest on average in August, at around 25.1 °C, and lowest in January, at around 1.8 °C.

Demographics
Per Japanese census data, the population of Kudoyama has declined steadily over the last 70 years.

History
The area of the modern town of Kudoyama was within ancient Kii Province and was long associated with Mount Koya. In the Heian period, the temple of Jison-in, which had the grave of the mother of Kūkai. During the Sengoku period, it was the location of exile for Sanada Masayuki and Sanada Yukimura. The village of Kudyama was established with the creation of the modern municipalities system on April 1, 1889, and was raised to town status on September 1, 1910. The village of Kane was annexed by Kudoyama on March 31, 1955.

Government
Kudoyama has a mayor-council form of government with a directly elected mayor and a unicameral town council of 10 members. Kudoyama collectively with the town of Kōya, contributes one member to the Wakayama Prefectural Assembly. In terms of national politics, the town is part of Wakayama 2nd district of the lower house of the Diet of Japan.

Economy
The economy of Kudoyama is centered on horticulture and seasonal tourism. The town has long been regarded as the gateway to the temples of Mount Koya. The production of washi paper is a local handicraft.

Education
Kudoyama has three public elementary schools and two public middle schools operated by the town government. The town does not have a high school.

Transportation

Railway
 Nankai Electric Railway – Nankai Kōya Line
 Kudoyama - Kōyashita - Shimo-Kosawa - Kami-Kosawa

Highway

Local attractions
Sacred Sites and Pilgrimage Routes in the Kii Mountain Range
Kōyasan chōishi-michi
Niukanshōfu Shrine
Jison-in temple

Notable people from Kudoyama
Takao Obana, manager of the Yokohama BayStars
Masanori Sugiura, Olympic baseball player

References

External links

Kudoyama official website

Towns in Wakayama Prefecture
Kudoyama, Wakayama

Kudoyama


جوسيب «جوي» سيمونتيش ، من مواليد 18 فبراير 1978 في كانبيرا في أستراليا، لاعب كرة قدم كرواتي.

بدأ مسيرته الكروية مع نادي ميلبورن نايتس الأسترالي في عام 1995، ولعب معهم حتى عام 1997، وشارك معهم في 30 مباراة وسجل ثلاثة أهداف، وفي عام 1997 انتقل إلى نادي هامبورغ الألماني، ولعب معهم حتى عام 2000، وشارك معهم في 8 مباريات، ومنذ عام 2000 وهو يلعب مع نادي هيرتا برلين الألماني.

بدأ مسيرته الكروية مع منتخب كرواتيا لكرة القدم في عام 2001.

روابط خارجية

مراجع

لاعبو كرة قدم رجالية كروات مغتربون
لاعبو كرة قدم رجالية كرواتيون
لاعبو كرة قدم رجالية مغتربون في ألمانيا
أستراليون من أصل بوسني
أستراليون من أصل كرواتي
أستراليون مهاجرون إلى كرواتيا
أشخاص على قيد الحياة
خلافات كأس العالم
رياضيون أستراليون مغتربون في ألمانيا
رياضيون كرواتيون مغتربون في ألمانيا
رياضيون من كانبرا
قلوب دفاع كرة قدم
قوميون كرواتيون
كروات البوسنة والهرسك
كرواتيون من أصل بوسني
لاعبو الدوري الألماني
لاعبو الدوري الكرواتي الممتاز
لاعبو بطولة أمم أوروبا 2004
لاعبو بطولة أمم أوروبا 2008
لاعبو بطولة أمم أوروبا 2012
لاعبو دينامو زغرب
لاعبو كأس العالم 2002
لاعبو كأس العالم 2006
لاعبو كرة قدم أستراليون
لاعبو كرة قدم أستراليون مغتربون
لاعبو كرة قدم كرواتيون
لاعبو كرة قدم كرواتيون مغتربون
لاعبو كرة قدم مغتربون في ألمانيا
لاعبو كرة قدم من إقليم العاصمة الأسترالية
لاعبو منتخب كرواتيا لكرة القدم
لاعبو هامبورغ
لاعبو هرتا برلين
لاعبو هوفينهايم
منكرو الهولوكوست كروات
مواليد 1978
مواليد في كانبرا
نادي الفيفا المئوي
لاعبو كرة قدم رجالية أستراليون
لاعبو كرة قدم رجالية أستراليون مغتربون

جوسيب سيمونيتش


Suger od Saint-Denisa bio je francuski katolički redovnik, benediktinac, poznat kao opat samostana Saint-Denis, teolog, administrator, političar i državnik u službi kraljeva Luje VI. i Luje VII., pisac (autor povijesnih tekstova), ali ponajviše kao prvi poznati arhitekt gotičke arhitekture. Njegov slogan bio je "Novum contra usum" (lat. za "Novo nasuprot običnoga").

Karijera

Suger je mladost proveo u opatiji Saint-Denis, a 1122. godine izabran je za njezina opata. Od 1127. godine započeo je njezinu obnovu, čime je privukao pozornost kralja. Postaje savjetnik kralja Luje VI. i njegove supruge, Eleonore od Akvitanije, te je kasnije djelovao protiv njihova razvoda. U to vrijeme se zalagao za kraljevsku centralizaciju i napisao je dva djela o vladavini Luje VI. (Vita Ludovici regis) i nešto objektivniju o vladavini Luje VII. (Historia gloriosi regis Ludovici), te dvije knjige o upravi obnove bazilike (Liber de rebus in administratione sua gestis, i nastavak, Libellus de consecratione ecclesiae S. Dionysii) pod utjecajem Dionizija Areopagita.

Njegovo ime se ipak najčešće veže s obnovom bazilike Saint-Denis, tijekom koje je zapravo stvorio gotički stil. Neustrijske elemente u arhitekturi je primijenio kako bi postigao što jači misticizam svjetla (što je odgovaralo njegovim teološkim pogledima na umjetnost), a što je dovelo do gotičke umjetnosti. U tu svrhu je, crkve koje su tradicionalno okrenute prema istoku s ulazom na zapadu, dodatno otvorio prozorima tako da izlazeće sunce osvjetlava oltar; što je mogao postići samo snopastim stupovima koji nose križno-rebraste svodove i rozetama na transeptima. Također, na zapadnom pročeljuje uveo trostruke portale (referenca na Sveto Trojstvo) osvjetljavajući glavni brod velikom rozetom. Ideja vodilja mu je bila Solomonov hram i a dilectio decoris domus Dei, "užitak u uljepšavanju Božjeg doma".

Bernard iz Clairvauxa je bio prvi suvremeni kritičar Sugerove arhitekture koji je tvrdio kako je jednostavan i trezven samostan obnovio na luksuzan način.

Literatura

 Paula Lieber Gerson, Abbot Suger and Saint-Denis: a symposium, New York: The Metropolitan Museum of Art, 1986.
 Suger, opat Saint-Denisa, The Deeds of Louis the Fat, prijevod na  Jean Dunbabin

Vanjske poveznice

Vitraj Saint-Denisa

Francuski arhitekti
Francuski povjesničari
Francuski benediktinci
Gotika

Opat Suger


කලහාරි කාන්තාරය () වපසරිය  පමණ වන විශාල කාන්තාරයකි. බොට්ස්වානාවේ විශාල ප්‍රමාණයක්, නැම්බියාවේ කොටසක් සහ දකුණු අප්‍රිකාව මෙයට ඇතුළත් වෙයි.

ආශ්‍රිත
Karoo
Kgalagadi (disambiguation)
Thar desert
සහරා කාන්තාරය
Hot deserts

මූලාශ්‍ර

භාහිර සබැඳි

 "Cry of the Kalahari"
 Kalahari desert's forgotten influence on carbon levels

Botswana–Namibia relations
Deserts of Botswana
Deserts of Namibia
Deserts of South Africa
Ergs of Africa

කලහාරි කාන්තාරය


Carlo Luigi Spegazzini, în limba spaniolă Carlos Luis Spegazzini (n. 20 aprilie 1858,  Bairo, Italia – d. 1 iulie 1926, La Plata, Argentina), a fost un agrochimist, botanist, ficolog, fitopatolog și micolog precum profesor universitar italo-argentinian. Abrevierea numelui său de autor este Speg., în cărți științifice mai vechi și. Spegazz..

Biografie

În Italia
Spegazzini a realizat primele sale studii într-o școală din Veneția și, mai târziu, la "Școala Regală de Viticultură și Enologie" din Conegliano, unde a învățat de asemenea mai multe limbi, între ele engleza, franceza, germana și latina (1876-1879). Deja în tinerețe a știut, cine va fi profesorul său în studiul și cunoașterea ciupercilor (care la acea vreme a fost specialitatea sa botanică): marele specialist în micologie Pier Andrea Saccardo, care într-adevăr a devenit mentorul lui. Primele sale colecții de criptogame și fanerogame (plante cu flori) precum și primele sale lucrări științifice au fost scrise în țara sa natală.

În Argentina
În 1879 a călătorit prin America, încercând să-și dezvolte profesia și să câștige mai multă experiență științifică. El s-a stabilit în Brasília pentru câteva luni, și, fugind de o epidemie de febră galbenă care lovise orașul brazilian, a ajuns la Buenos Aires, Argentina, la sfârșitul aceluiași an. Imediat după sosire, s-a alăturat "Cabinetului de Istorie Naturală" al Facultății de Științe Fizice și Naturale ale Universității din Buenos Aires și a ținut prelegeri în diverse asociații științifice din oraș. Într-una din aceste conferințe, l-a întâlnit și s-a împrietenit cu Domingo Faustino Sarmiento, președintele țării. Mai târziu a devenit curator al ierbarului departamentului național de agricultură și primul șef al ierbarului "Muzeului de La Plata".

În 1881, sa alăturat ca naturalist atașat unei expediții italiano-argentiniene care a explorat Patagonia și Tierra del Fuego. În timpul călătoriei, Spegazzini a strâns mai mult de 1100 de specii botanice, dintre care jumătate erau ciuperci. Naufragiul corvetei care a transportat oamenii de știință pe lângă Capul Bunei Speranțe l-a forțat să înoate la coastă cu ierbarul și carnetul lui pe umăr. Dar accidentul i-a permis, de asemenea, să cunoască culturile indigene din Tierra del Fuego și să învețe limbile fuegiane. Mai târziu a scris o gramatică a limbii Alcaluf (=Kawesqaran, o familie indigenă de limbi sud-americane din Chile, constând din două limbi, Kakauhuași Qawasqar), bazată pe ceea ce a învățat în 1881 în cea mai sudică regiune a Argentinei. După revenire, savantul a făcut parte din comisia însărcinată să aleagă locul în care urma să fie construită noua capitală a Provinciei de Buenos Aires, La Plata, și, în 1883, a fost numit chimist-microlog al "Oficiului Chimic Municipal", pe atuncea sub conducerea renumitului chimist Pedro Narciso Arata (1848-1922).

Un an mai târziu, Spegazzini s-a mutat la La Plata, unde și-a luat domiciliul definitiv și a cumpărat o casă. În domeniul muncii a stabilit legături profesionale și prietenoase cu oamenii de știință ai timpului. Una dintre cele mai mari realizări a fost legată de Universitatea Națională din La Plata. Nu numai că a participat la înființarea instituției, dar numele lui este și legat de primii ani al mai multor facultăți (Agronomie, Chimie și Farmacie, Științe Naturale, Medicină Veterinară) precum de anexa la "Colegiul Național". Savantul a întreținut numeroase scaune universitare, anume profesările în botanică, fitopatologie și agrochimie la Universitatea din La Plata (1897-1912). Mai departe a creat Arboretul Facultății de Agronomie și a organizat și supravegheat plantarea copacilor în Paseo del Bosque a orașului. În 1924 a editat Revista Argentina de Botánica, din care au apărut 4 numere, scrise exclusiv de botaniști italieni.

Toate aceste fapte sunt reduse la un minim în comparație cu activitatea lui Spegazzini strict științifică: Dacă, înainte de sosirea sa, flora micologică (fungidă) din Argentina a numărat mai puțin de 50 de specii cunoscute, această taxonomie a crescut incredibil prin contribuția sa. În această legătură a spus: "Astăzi pot lăsa un buchet de 4.000 de specii [[[alge]], briofite, fungi, plante fosile, spermatofite], la care pot adăuga 1000 pentru Chile, 800 pentru Brazilia, Paraguay și Uruguay precum și 2.000 de specii noi". Potrivit botanistului și profesorului universitar argentinian Cristóbal María Hicken (1875-1933), "nu există nici un singur grup sau o familie de floră care să nu-i datoreze lui Spegazzini nici o contribuție". Datorită acestor activități desfășurate peste ani de zile și prin numeroasele expediții de colectare, Spegazzini a fost considerat unul dintre cei mai buni micologi din lume. În plus, el a fost numit unul dintre cei mai mari promotori ai studiilor botanice din Argentina.

Epilog
Marele om de știință a murit necăsătorit și fără urmași în casa lui în "Calle 53" din La Plata în anul 1926, iar moștenirea sa (compusă din cărțile sale, mobilier privat și colecții botanice) a mers, conform testamentului său, la Universitatea din La Plata. Ani mai târziu, la 26 aprilie 1930, a fost inaugurat "Institutul de Micologie "Carlos Spegazzini"" în casa lui  și, în 1947, același nume a fost dat la Museo de Botánica y Farmacognosia al Facultății de Chimie și Farmacie din La Plata.

Onoruri (selecție)

Denumiri în onoarea marelui scientist:
 Calle Dr. Carlos Spegazzini în La Plata
 Calle Carlos Spegazzini în Buenos Aires, situată în zona cea mai apropiată de Caballito, în vecinătatea Almagro
 Institutul de Micologie Carlos Spegazzini (1936)
 Ghețarul Spegazzini din Parcul Național Los Glaciares, Provincia Santa Cruz, Argentina
 Orașul Carlos Spegazzini, în provincia Buenos Aires, denumit pe 5 decembrie 1950 (2007: 27 000 de locuitori)

Plante și ciuperci descrise de Spegazzini (mică selecție)

Plante (selecție)

Publicații (selecție)
 Oudemansiella gen. nov., în: Anales de la Sociedad Científica Argentina, vol. 12, nr. 1, Buenos Aires 1881, p. 24
 Fungi Patagonici,  Editura. Impr. de P.E. Coni, Buenos Aires 1887
 Plantae novae v. criticae Reipublicae Argentinae. [Decas III], Editura Solá, Sesé y Cia., La Plata 1897
 Volvariella, în: Anales del Museo Nacional de Buenos Aires, vol. VI, Editura Juan A. Alsina, Buenos Aires 1898, p. 118
 Stipeae Platenses, Editura Establecimiento tipo-litográfico Oriental, Montevideo 1901
 Flora de la Provincia de Buenos Aires, vol. 1, Editura M. Biedma è Hijo, Buenos Aires 1905
 Contribución al estudio de la flora del Tandil, por C. Spegazzini, Editura Solá, Sesé y Cia., La Plata, 1901
 Fungi Fuegiani, Editura Impr. de P.E. Coni, Buenos Aires 1887
 Fungi Puiggariani, Editura Impr. de P.E. Coni, Buenos Aires 1889
 Flora de la provincia de Buenos Aires, Impr. de P.E. Coni, Buenos Aires 1905
 Cactacearum Platensium Tentamen, în: Anales del Museo Nacional de Buenos Aires'', seria III, vol. IV, Editura Juan A. Alsina, Buenos Aires 1905, p. 477–521

Note

Bibliografie
 R. K. Brummitt, & C. E. Powell: "Authors of Plant Names", 1992, p. 609
 Heinrich Dörfelt & Heike Heklau: "Die Geschichte der Mykologie", Editura Einhorn, E. Dietenberger, Schwäbisch Gmünd 1998, ISBN 3-927-65444-2
 M. I.	Farr: "An annotated list of Spegazzini's fungous taxa", în: "Bibliotheca Mycologica", nr. 35, Editura J. Cramer Lehre 1973
 C. G. Lloyd: "Mycological Notes" nr. 49,  Cincinnati, Ohio 1917, p. 685-687
 William Murrill, în jurnalul "Mycologia", vol. 16, 1924, p. 200-201
 R. A.	Toro, în jurnalul "Mycologia", vol. 24, 1926, p. 284

Legături externe

Nașteri în 1858
Nașteri pe 20 aprilie
Decese în 1926
Decese pe 1 iulie
Biologi din secolul al XIX-lea
Biologi din secolul al XX-lea
Oameni de știință italieni din secolul al XIX-lea
Oameni de știință italieni din secolul al XX-lea
Botaniști cu abreviere de autor
Profesori universitari italieni
Botaniști italieni
Chimiști italieni
Ficologi
Fitopatologi
Micologi italieni
Micologi argentinieni
Scriitori de limbă latină

Carlo Luigi Spegazzini


Metaxya, rod papratnica iz porodice Metaxyaceae, dio razreda Cyatheales. Rodu pripada šest vrsta iz tropske Amerike

Vrste
 Metaxya contamanensis Tuomisto & Cárdenas
 Metaxya elongata Tuomisto & Cárdenas
 Metaxya lanosa A.R.Sm. & Tuomisto
 Metaxya parkeri (Hook. & Grev.) J.Sm.
 Metaxya rostrata (Kunth) C.Presl
 Metaxya scalaris Tuomisto & Cárdenas

Izvori

Vanjske poveznice

Cyatheales

Metaxya


O golpe de Estado na Venezuela em 1908 foi um golpe de Estado na Venezuela ocorrido em 19 de dezembro de 1908, que na ausência do presidente Cipriano Castro, o vice-presidente Juan Vicente Gómez usurpa o poder; iniciando um regime ditatorial de 27 anos conhecido como Gomecismo.

Antecedentes
No dia 4 de abril de 1906, Cipriano Castro anunciou que se separaria provisionalmente da presidência por motivos de saúde. Designou seu vice-presidente Juan Vicente Gómez como Presidente interino.

Começam a circular em meados de 1906, notícias a respeito dos problemas de saúde que sofria o Presidente Cipriano Castro, o que desata ante sua possível morte os temores entre a camarilha castrista de que Juan Vicente Gómez se convertesse em seu sucessor. Neste evento conhecido como "La Conjura", os círculos próximos a Castro ameaçam a vida de Gómez, quem em múltiplas ocasiões teve que mudar de residência. Por tal motivo, durante os anos 1906 e 1907 permanece a maior parte do tempo em Maracay, afastado de toda actividade oficial, pese a ser o primeiro vice-presidente da República.

Cipriano Castro mostrou sua intenção de renunciar indefinidamente. Gómez, consciente da manobra, anunciou do mesmo modo sua intenção de renunciar a seu cargo para dissipar assim qualquer dúvida que pudesse existir a respeito de sua lealdade. No intercâmbio público de telegramas entre maio e junho, tanto Castro como Gómez puseram a prova sua habilidade política. Finalmente, o 5 de junho de 1906, ambos se encontraram em La Victoria, selando assim a reconciliação oficial. Em junho de 1906 Castro anuncia que retomará novamente o cargo de Presidente após os factos de La Aclamación, movimento político que levou a Cipriano Castro a reasumir a presidência da República.

A recuperação da saúde do Presidente Castro significou o final de "La Conjura", ao dar-se conta este de que seus ministros já tinham escolhido seu sucessor, Francisco Linares Alcántara Estévez; o que traz como consequência, que Castro marginalize os conspiradores de seu lado e que Gómez recupere sua completa confiança.

Golpe
Logo após o término do episódio de "La Conjura", a saúde de Castro voltou a piorar, o que o obrigou a viajar a Berlim para ser submetido a uma operação cirúrgica; em 24 de novembro de 1908, Castro separou-se do poder.

O general Gómez estava à frente da presidência, pois na época era vice-presidente da República. Aproveitando a saída do Presidente Cipriano Castro do país, procedeu a alterações no seu estatuto de Presidente da República, atribuindo-lhe também poderes especiais para além do estabelecido na Constituição de 1904. O golpe de 19 de dezembro reduziu-se a uma rápida sequência de movimentos que pôs fim a uma semana de hesitações. Juan Vicente Gómez impôs sua autoridade no quartel militar da cidade, para depois se apresentar na Casa Amarela (então sede do Executivo), onde prendeu o Ministro do Interior, Rafael López Baralt, e o Governador Pedro María Cárdenas.

Em 19 de dezembro de 1908, argumentando uma conspiração para assassiná-lo, sob o pretexto de um telegrama, supostamente dirigido de Berlim por Castro ao governador Pedro María Cárdenas, insinuando a conveniência de assassinar Gómez, teve início a reação. Gómez rapidamente removeu os chefes militares e ministros do governo de Castro, mantendo apenas aqueles que o seguiram em seu golpe, e os ministros que permaneceram leais a Castro foram presos. Além disso, Gómez ordenou que Castro e seus partidários fossem julgados por uma suposta tentativa de assassiná-lo.

Contando com comerciantes e fazendeiros aliados, Juan Vicente Gómez assumiu o comando de presidente, contando com o apoio de múltiplos opositores ao regime de Castro e de governos estrangeiros com interesses na Venezuela. O secretário de Estado dos Estados Unidos emprestou três navios de guerra e um alto comissário para apoiar Gómez em troca de uma mudança na política de investimentos estrangeiros venezuelanos.

O governo de Gómez teve um início moderado, concedendo liberdade de presos políticos e pedindo o regresso de exilados. Eventualmente, seu governo degenerou-se numa ditadura, tomando medidas para conter e exilar a oposição com base em uma suposta revolta contra ele.

Ver também
Revolução Liberal Restauradora
La Aclamación

1908
1908 na Venezuela
Juan Vicente Gómez
Cipriano Castro

Golpe de Estado na Venezuela em 1908


Kenyas fodboldlandshold repræsenterer Kenya i fodboldturneringer og kontrolleres af Kenyas fodboldforbund.

Referencer

Fodboldlandshold i Afrika

Kenyas fodboldlandshold


{{Ficha de persona
|nombre                 = José Salas Subirat
|nombre de nacimiento        =
|otros nombres          =
|imagen                 =
|tamaño                 =
|descripción            =
|fecha de nacimiento    =23 de noviembre de 1890
|lugar de nacimiento    = Buenos Aires
|fecha de fallecimiento = 29 de mayo de 1975
|lugar de fallecimiento = Florida (Buenos Aires)
|causa muerte           =
|residencia             =
|nacionalidad           = argentina
|etnia                  =
|ciudadania             =
|educación              =
|alma máter             =
|ocupación              = empleado de seguros, escritor, traductor
|años activo            =
|empleador              =
|salario                =
|patrimonio             =
|altura                 =
|peso                   =
|conocido               = primer traductor al castellano del Ulises de Joyce
|titulo                 =
|termino                =
|predecesor             =
|sucesor                =
|partido político       =
|religión              =
|cónyuge                =
|hijos                  =
|padres                 =
|familiares             =
|obras                  = *Las hélices del humo (poemas, 1942)
La ruta del miraje (1924)
Pasos en las sombras (1926)
Señalero (1944)
Marinetti: un ensayo para los fósiles del futurismo (ensayo, 1926 y 1928)
Carta abierta sobre el existencialismo (1954)
La lucha por el éxito (autoayuda, 1953)
El secreto de la concentración (autoayuda, 1953)La lógica del seguro de vida (1954)
|premios                =
|firma                  = Firma de José Salas Subirat.jpg
|web                    =
|notas                  =
}}
José Salas Subirat fue un escritor autodidacta argentino, autor de dos novelas, libros sobre seguros y de autoayuda. Es también conocido por haber sido el primer traductor al castellano del Ulises de Joyce (1945).

 Traducción del Ulises
La editorial argentina Santiago Rueda había convocado un concurso para la publicación de una traducción del Ulises''. Salas Subirat se presentó con una versión completa, que había traducido por placer.

Durante décadas, y hasta la aparición de la traducción de José María Valverde (Barcelona, 1976), la suya fue la única traducción disponible en español.

Bibliografía

Referencias

Autodidactas de Argentina
Escritores de Argentina del siglo XX
Escritores en español del siglo XX
Novelistas de Argentina
Poetas de la ciudad de Buenos Aires
Traductores de Argentina
Traductores del inglés al español
Traductores de James Joyce

José Salas Subirat


Frank White nascido em 1944) é mais conhecido por ter escrito o livro de 1987 The Overview Effect — Space Exploration and Human Evolution no qual cunhou o termo overview effect.

Ele apareceu no The Space Show apresentado pelo Dr. David Livingston, e deu vários discursos em eventos espaciais.

White também é co-autor de Think About Space: Where We Been and Where Are We Go? (1989) com Isaac Asimov.

Referências

Escritores dos Estados Unidos

Frank White


Jake Roper (n. 25 ianuarie 1987) este o personalitate de pe internet americană cunoscută în primul rând pentru găzduirea canalului Vsauce3 pe YouTube. Vsauce3 are peste 3.400.000 abonați și conține postări cu conținut legat de lumi ficționale, jocuri video și știință. Roper, de asemenea, are un canal personal, denumit "OFFICIALjakeroper", și găzduiește frecvent alte show-uri pe canalele Vsauce afiliate, inclusiv DONG (Do Online Now, Guys) și canalul WeSauce.

Viața timpurie și educația
Roper s-a născut pe 25 ianuarie 1987 și a crescut în Evergreen, Colorado. El a urmat cursurile Școlii de arte vizuale (School of Visual Arts), unde a primit diplomă în filmologie. Înainte de a lucra pe YouTube, Roper și-a folosit diploma pentru a obține diverse locuri de muncă în televiziune și publicitate.

Cariera
Înainte de a-l întâlni pe Michael Stevens, Roper a găzduit pe YouTube un show numit Space Lab, unde tălmăcea copiilor informații științifice despre cosmos. Stevens l-a implicat pe Jake în editarea videoclipurilor în 2011, iar în 2012, Roper a început să încarce videoclipuri cu regularitate pe Vsauce3, începând cu segmentul denumit App All Knight. De-a Lungul timpului, Roper a început să găzduiască toate show-urile de pe Vsauce3, făcându-și, într-un mod eficient, canalul al său propriu.

Segmentele de pe acest canal, cum ar fi Game LÜT, App All Knight, HeadShot, 9bit, și Faptul Surgery au fost fie întrerupte, fie mutate pe alte canale din rețeaua Vsauce. Acest lucru i-a permis lui Jake să se concentreze pe conținutul principal al canalului, care gravita în jurul explicațiilor legate de știința din spatele lumilor ficționale. De-a Lungul anilor, Roper a lucrat cu diverse vedete și experți, inclusiv Neil deGrasse Tyson, Bill Nye, Jack Black, și Paul Rudd. În decembrie 2016, Roper a colaborat cu Mark Rober pentru a recrea capcanele din filmul Singur Acasă din 1990, într-un videoclip intitulat "Could You Survive Home Alone?" (Ai putea supraviețui singur acasă?). Roper lucrat cu Kurzgesagt – In a Nutshell , în septembrie 2017, pentru a face un film despre realitatea simulată a lui Nick Bostrom.
Articole care necesită citări suplimentare

Pe data de 31 martie 2017, Roper a anunțat că s-a alăturat în calitate de nou director de producție la compania lui Casey Neistat, și la canalul său de pe YouTube - Beme News.

Viața personală
Pe noiembrie 25, 2015, Jake a anunțat pe canalul său personal că a avut o formă rară de cancer numit sarcom. În iunie 2016, a anunțat că rezultatele testelor indică faptul că cancerul a dispărut.

Roper a avut o relație romantică cu Vanessa Hill de pe canalul BrainCraft.

Filmografie

Referințe

Legături externe
 Canalul YouTube
 Al doilea canal pe YouTube
 Roper pe Twitter

Nașteri în 1987
Oameni în viață

Jake Roper


Shin Yung-kyoo (; * 30. März 1942) ist ein ehemaliger nordkoreanischer Fußballspieler. Mit der Nationalmannschaft der Demokratischen Volksrepublik Korea nahm er 1966 an der Fußball-Weltmeisterschaft 1966 in England teil; hier bestritt Shin Yung-kyoo mit der Rückennummer "3" alle vier Spiele gegen die Sowjetunion, Chile, Italien (jeweils Gruppenphase) und Portugal (Viertelfinale). 1966 stand er bei der Sportgruppe Moranbong unter Vertrag. Außerdem kam der 174 Zentimeter große Abwehrspieler im Jahr 1965 in einem WM-Qualifikationsspiel gegen Australien zum Einsatz.

Shin Yung-kyoo war im Oktober 2002 nicht im Dokumentarfilm The Game of Their Lives zu sehen.

Siehe auch
 Nordkorea bei der Fußball-Weltmeisterschaft 1966

Einzelnachweise

Fußballnationalspieler (Nordkorea)
Geboren 1942
Mann
Nordkoreaner
Teilnehmer an einer Fußball-Weltmeisterschaft (Nordkorea)

Shin Yung-kyoo


Macon County er et county i den sydvestlige del af delstaten North Carolina i USA. Ved folketællingen i 2010 var befolkningstallet 33.922. Det administrative centrum (county seat) er Franklin.

Macon County er sammen med Swain County hjemsted for Nantahala River, som er et af USA's mest populære steder at dyrke whitewater rafting.

Historie
Det område, der i dag udgør Macon County, var før europæernes ankomst til Appalacherne kontrolleret af oprindelige amerikanere af cherokee-stammen. En af stammens vigtige landsbyer, Nikwasi, lå, hvor man i dag finder Franklin. I byen kan man stadig se den høj, hvor landsbyens rådshytte stod.

Efterhånden trængte flere og flere europæiske nybyggere ind i området. I 1828 blev countiet oprettet da den vestlige del af Haywood County blev udskilt fra dette county. Macon County fik navn efter Nathaniel Macon, en politiker, der havde repræsenteret North Carolina i Repræsentanternes Hus mellem 1791 og 1815 (han var formand for Huset mellem 1801 og 1807) og som medlem af Senatet fra 1815 til 1828.

I 1839 blev den vestlige del af Macon County udskilt og blev til Cherokee County. I 1851 blev dele af Macon County slået sammen med dele af Haywood County og dannede Jackson County.

Geografi

Macon County dækker et område på 1.346 km2, hvoraf 1.336 km2 er land og 10 km2 er vand.

Af landområdet i Macon County er 620 km2 eller ca. 46 % føderalt land, der ligger inden for grænserne af Nantahala National Forest og administreres af United States Forest Service. Countiets vigtigste kilde til ferskvand er Cullasaja River.

Vandfald
Macon County er kendt for sine vandfald, hvoraf de fleste ligger i Nantahala Forest. De mest kendte vandfald er

 Cullasaja Falls et vandfald på Cullasaja River vest for Franklin ved US Highway 64. Faldene strækker sig over ca. 300 m, og den samlede højde angives forskelligt i forskellige kilder, men Google Earth angiver en højde på 42 m, mens fx NCWaterfalls.com anfører en højde på 77 m.
 Dry Falls, også kendt som "Upper Culasaja Falls" er et vandfald på Cullasaja River. Det ligger nordvest for byen Highlands. Dry Falls er det øverste af en serie vandfald på floden, på en strækning af ca. 14 km. Det er muligt at gå bag vandfaldet, og i tørre perioder kan man gøre det forholdsvis tørskoet. Dry Falls ligger ved US Highway 64, ca. 25 km sydøst for Franklin.
 Bridal Veil Falls er et knap 14 m højt vandfald på en biflod til Culasaja River. Bridal Veil Falls er det eneste vandfald i North Carolina, hvor det er muligt at køre i bil bag vandfaldet på grund af den måde vejen er anlagt. Vandfaldet ligger ved US Highway 64 ca. 27 km sydøst for Franklin og 4 km nord for Highlands.
 Quarry Falls er et lille vandfald eller strømfald ved siden af US Highway 64 sydøst for Franklin. Det er bedst kendt for det dybe bassin for enden af faldet, som er et populært badested om sommeren.

Tilgrænsende counties
 Swain County mod nord
 Jackson Count mod øst
 Rabun County i Georgia mod syd
 Cherokee County mod vest
 Graham County mod nordvest

Byer
Der er to byer i Macon County
 Franklin, countiets administrative centrum
 Highlands

Desuden 14 unincorporated communities: Etna, Gneiss, Holly Springs, Iotla, Kyle, Leatherman, Oak Grove, Otto, Peek's Creek, Prentiss, Rainbow Springs, Scaly Mountain, og West's Mill.

Demografi
I henhold til folketællingen fra 2010 var der 33.922 indbyggere i Macon County, en fremgang fra 29.811 i 2000 Lidt over 97 % var hvide, ingen andre racer var repræsenteret med over 1,5 %.

Ca. 20 % af befolkningen var under 18 og ca. 22,5 % var over 65.

Medianindkomsten for en husstand var $ 32.139 og for en familie $ 37.381. 12,6 % af befolkningen levede under den officielle fattigdomsgrænse.

Noter

Eksterne referecer
 Officiel hjemmeside for Macon County

Counties i North Carolina

Macon County (North Carolina)


Not as a Stranger este un film dramatic american din 1955 regizat de Stanley Kramer.

Actori
 Olivia de Haviland — Kristina Hedvigson
 Robert Mitchum — dr. Lucas Marsh
 Frank Sinatra — Alfred Boone
 Gloria Grahame — Harriet Lang
 Charles Bickford — dr. Dave W. Runkleman
 Myron McCormick — dr. Clem Snider
 Lon Chaney, Jr. — Job Marsh
 Jesse White — Ben Cosgrove
 Harry Morgan — Oley
 Lee Marvin — Brundage
 Eve McVeagh — Mrs. Ferris
 Mae Clarke — Nurse Odell
 Whit Bissell — dr. Dietrich

Note

Filme americane
Filme în limba engleză
Filme din 1955
Filme dramatice
Filme de dragoste românești
Filme United Artists
Filme regizate de Stanley Kramer
Filme de dragoste

Privește dincolo de tine


An Rodriguezia satipoana in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Dodson ngan David Edward Bennett. An Rodriguezia satipoana in nahilalakip ha genus nga Rodriguezia, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Rodriguezia (Orchidaceae)

Rodriguezia satipoana


An 1980 Summer Olympics, na opisyal na gintatawag na Games of the XXII Olympiad na ginbuhat sa Moscow sa Sobyet Unyon.

An 1980 na palaro amo an una na ginbuhat sa Eastern Europe.

Sa pangunguna san  Estados Unidos ngan pag'insister ni Presidente Jimmy Carter, 65 na nasod an nag-boycott san palaro tungod san Soviet war sa Afghanistan, sugadman, may'ada mga atleta na tikang sa mga nag-boycott na mga nasod an nagpartisipar san palaro, ilarum san bandera san Olympic o Olympic Flag. Ini an nagin rason naman san pag-boycott 1984 Summer Olympics sa pangunguna san Sobyet Unyon.

An pagpili san Host na syudad
An duha la na syudad na nag-bid para sa 1980 Summer Olympics amo an Moscow ngan Los Angeles. An pagpili sa kanra nahitabo sadton Oktobre 23, 1974 sa ika-75th na IOC Session sa Vienna, Austria.

Mga kasarigan

1980 Summer Olympics


In optics, a Porro prism, named for its inventor Ignazio Porro, is a type of reflection prism used in optical instruments to alter the orientation of an image.

Description
It consists of a block of material shaped like a right geometric prism with right-angled triangular end faces. In operation, light enters the large rectangular face of the prism, undergoes total internal reflection twice from the sloped faces, and exits again through the large rectangular face. When the light enters and therefore exits the glass at normal incidence, the prism is not dispersive.

An image travelling through a Porro prism is rotated by 180° and exits in the opposite direction offset from its entry point.

While a single Porro prism can be constructed to work as well as a roof prism, it is seldom used as such.  Therefore, to reduce the cost of production for a Porro prism, the edge of the roof is usually left out. Sometimes only one small window as an entrance surface and one window as exit surface are polished. The distinction between a roof prism and a Porro prism is that for the roof prism the roof edge lies in the same plane as entrance and exit beam, while for a Porro prism the (left out) roof edge is orthogonal to the plane formed by the beams. Furthermore, the roof prism has no displacement and a deviation typically between 45° and 90°, while in a single Porro prism the beam is typically deviated by 180° and displaced by a distance of at least one beam diameter.

Porro prisms can reflect light rays that are not parallel to the optical axis in such a manner that they are internally reflected off the hypotenuse of the prism. Such an  abaxial ray then emerges from the prism having been reflected a third time, thus introducing non image-forming stray light and reducing contrast. Abaxial reflections can be eliminated by putting a groove or notch across the width of the hypotenuse face center of the prism, which blocks these detrimental reflections.

Double Porro prism or Porro 1 optical system

Porro prisms are most often used in pairs, forming a double Porro prism. A second prism rotated 90° with respect to the first, is placed such that light will traverse both prisms. The net effect of the prism system is a beam parallel to but displaced from its original direction, with the image rotated 180°. A double Porro system provides four internal reflections. Since the light is reflected an even number of times, the image's handedness is not changed.

Double Porro prism systems are used in small optical telescopes to re-orient an inverted image (an arrangement is known as an image erection system), and especially in many binoculars where they both erect the image and provide a longer, folded distance between the objective lenses and the eyepieces. When there is an air gap between the two prism there are four glass/air transition surfaces.

Sometimes, the two components of the double Porro system are cemented together, and the prisms may be truncated to save weight and size and reduce glass/air transition surfaces to two and hence light transmission loss.

Porro 2 optical system
There is also a Porro prism of the second type  variant, which  consists of three prisms of different shapes that can be and commonly are cemented together and also deflects the beam path four times by 90°. A double-reflecting half-cube prism is placed between two smaller, only once-reflecting half-cube prisms. The principal sections of the outer prisms are arranged at right angles to the central prism. Its advantage is that there is no vertical offset of the beam path. Porro prism of the second type optical systems are not very common and generally applied in larger and military binoculars.

Porro–Abbe and Porro–Perger optical system variants
Another variant of the Porro prism of the second type with the same function is the Porro–Abbe prism; a two prisms variant that reduces the lateral beam axis offset by 23% compared to a traditional double Porro prism system in binoculars.

The Porro–Abbe two prisms variant has been further developed into the Perger prism, which combines the properties of Porro and roof top prism, requiring only a small offset of the beam path and also enabling a measuring beam or an illuminated display to be reflected through the changed angle of the reflection surfaces and the cemented surface. As of 2013 Perger prisms are commercially used on a small scale in Perger–Porro prism system binoculars with integrated laser range finders.

Binoculars

Traditionally binoculars used a double Porro prism design, which resulted in a distinctive offset, zig-zag shape. Roof prism designs allow a simpler exterior, and are now common but they are more expensive to produce. Complicating production requirements make high-quality roof prism design binoculars relatively costly to produce compared to in optical quality equivalent Porro prism binoculars. Good-quality Porro prism design binoculars often feature about  deep grooves or notches ground across the width of the hypotenuse face center of the prisms, to eliminate image quality reducing abaxial non image-forming reflections. As human eyes are ergonomically limited by their interpupillary distance the offset and separation of big (60+ mm wide) diameter objective lenses and the eyepieces becomes a practical advantage in a stereoscopic optical product.

In the early 2020s the commercial market share of Porro prism type binoculars had become the second numerous compared to other prism type optical designs.

Use in cameras
Most single lens reflex cameras use a roof pentaprism, and therefore have a distinctive top "peak". By contrast, a Porro prism allows a much tidier design, as used in the following models:
 Olympus Pen F, FT and FV
 Olympus E-300

Prisms (optics)
Italian inventions

References

Porro prism


El distrito de Ysyk-Kol (en kirguís: Ысыккөл району) es uno de los rayones (distrito) de la provincia de Ysyk-Kol en Kirguistán. Tiene como capital la ciudad de Cholpon-Ata.

Y

Distrito de Ysyk-Kol


Parliamentary elections were held in Sri Lanka on 2 April 2004. The ruling United National Party of Prime Minister Ranil Wickremesinghe was defeated, winning only eighty two seats in the 225-member Sri Lankan parliament. The opposition United People's Freedom Alliance won 105 seats. While this was eight seats short of an absolute majority, the Alliance was able to form a government.

On 6 April President Chandrika Kumaratunga commissioned Mahinda Rajapaksa, a former Labour Minister, as Prime Minister.

Parties

The United People's Freedom Alliance was formed as an alliance between President Kumaratunga's party, the Sri Lanka Freedom Party (SLFP), and the leftist Janatha Vimukthi Peramuna. Other parties that belong to the People's Alliance, such as the Communist Party of Sri Lanka, the Democratic United National Front, the Lanka Sama Samaja Party, Mahajana Eksath Peramuna and the Sri Lanka Mahajana Pakshaya, later joined UPFA.

In the 2001 elections, the People's Alliance and Janatha Vimukthi Peramuna had fought separately. Then the JVP won 9.1% of the vote and sixteen seats. At this election it is reported than as many as thirty nine JVP members won seats as UPFA candidates.

The runner-up in the election was the United National Front (UNF), the front led by the United National Party. In addition to the UNP, the UNF also had candidates from minor parties such as Ceylon Workers Congress.

Other parties winning seats were the Buddhist, Sinhala nationalist outfit Jathika Hela Urumaya (JHU), the pro-LTTE alliance Tamil National Alliance (TNA), the Sri Lanka Muslim Congress (SLMC) and the Eelam People's Democratic Party (EPDP). The Democratic Peoples Liberation Front (the political wing of PLOTE) lost their parliamentary representation.

Campaign

Prime Minister Ranil Wickremasinghe's UNF government had been in limbo since October 2003, when President Kumaratunga declared a state of emergency and took three key cabinet portfolios for her party.  During the campaign, she argued that Wickremasinghe had been too soft on the Liberation Tigers of Tamil Eelam and promised to take a harder line.  The UNF, for its part, stressed the economic gains that had been made with the ceasefire and the need to find a negotiated solution to the civil war.

Voting

Polling booths opened at 07:00 local time and remained open until 16:00  (01:00 to 10:00 UTC). A total of 10,670 polling stations were installed to receive votes from 12.9 million eligible voters. Voter turnout was high, at around 75%.

The backdrop to polling day was tense, with continued guerrilla activity by Tamil Tiger separatists and five politically motivated murders in the run-up to the election. However, except for a slightly lower turnout in the Eastern Province, Sri Lanka and allegations of fraud in the North, the election was calm and orderly.

Sri Lanka's Elections Commissioner Dayananda Dissanayake said that despite reported cases of electoral malpractice in certain polling stations in six electoral districts, there would be no fresh elections in these areas and the results issued by the Commission were final.

Results
The United People's Freedom Alliance vote and seat totals are compared with the combined People's Alliance and JVP vote and seat counts at the 2001 election.

By province

By electoral district

Elected members

Notes

References

Parliamentary elections in Sri Lanka
Sri Lanka
April 2004 events in Asia

2004 Sri Lankan parliamentary election