1983දී ශ්‍රී ලංකාවේ ත්‍රස්තවාදය ඇරඹීමත් හා සමගම, ජාත්‍යන්තර අවධානයට පාත්‍රවූ ගැටළුවක් බවට ත්‍රස්තවාදය සඳහා ළමුන් යොදාගැනීම පත් විය.

දෙමළ ඊළාම් විමුක්ති කොටි විසින් ත්‍රස්තවාදය සඳහා ළමුන් යොදාගැනීම
අවුරුදු 18 ට අඩු වයසැති ළමුන් බඳවාගැනීම පිළිබඳ දශක 3ක කාලයක් පෙරමුණ ගෙන සිටියේ  දෙමළ ඊළාම් විමුක්ති කොටි සංවිධානයයි. .

දෙමළ ඊළාම් විමුක්ති කොටි සංවිධානයේ කරුණා පාර්ශවය විසින් ත්‍රස්තවාදය සඳහා ළමුන් යොදාගැනීම
දෙමළ ඊළාම් විමුක්ති කොටි  සංවිධානයෙන් කැඩීගිය කරුණා පාර්ශවයද ත්‍රස්තවාදය අතහැරීමට පෙර වසරක පමණ කාලයක් ළමුන් යොදාගැනීම සිදුකරඇත.

ත්‍රස්තවාදය සඳහා ළමුන් පුහුණුකල අයෙකු ඔස්ට්‍රේලියාවේ සරණාගත බව ඉල්ලාසිටීම
ශ්‍රී ලංකාවේ ත්‍රස්තවාදය සඳහා ළමුන් පුහුණුකල කාන්තාවක් පසුව ඔස්ට්‍රේලියාවේ සරණාගත බව ඉල්ලාසිටීන ලදී.

පුනුරුත්තාපනය
ශ්‍රී ලංකා රජය විසින් මුදවා ගත් ළමුන් පුනුරුත්තාපනය කර යලි සමාජගත කෙරිනි.

ආශ්‍රිත ලිපි
 දෙමළ ඊළාම් විමුක්ති කොටි

මූලාශ්‍ර

බාහිර යොමු
 මානුෂික මෙහෙයුම් හේතුවෙන් එල්.ටී.ටී.ඊ. ළමා සොල්දාදුවන් ගණන අඩුවෙලා - හින්දුස්ථාන් ටයිම්ස්
 එල්.ටී.ටී.ඊ ළමා සොල්දාදුවන් 58 දෙනෙකු භාර වේ

ශ්‍රී ලංකාවේ ත්‍රස්තවාදය සඳහා ළමුන් යොදාගැනීම


معهد فرنسا  هو معهد أكاديمي فرنسي أُسس في 25 أكتوبر 1795. مدعوم من طرف الحكومة الفرنسية. ويمنح كل عام جوائر لأفضل عمل في كل حقل.

يضم المعهد خمس أكاديميات موحدة وهي:
 أكاديمية اللغة الفرنسية تأسست عام 1634 من طرف ريشيليو وتعمل على تنمية الأدب واللغة الفرنسية.
 أكاديمية المخطوطات والأدب تأسست عام 1663 تهتم بتدريس التاريخ القديم والمخطوطات، واللغات الشرقية والقديمة.
 أكاديمية العلوم تأسست عام 1666 مختصة بتدريس العلوم البيولوجية والفيزيائية.
 أكاديمية الفنون الجميلة تأسست عام 1648 تهتم بتدريس وتطوير الموسيقى والفنون الجميلة.
 أكاديمية العلوم الأخلاقية و السياسية الفرنسية تأسست عام 1832 وهي خاصة بتدريس الفلسفة والقانون والعلوم الاجتماعية.

مراجع

وصلات خارجية
 موقع معهد فرنسا (باللغات الفرنسية، والإنجليزية، والألمانية).

أكاديميات وطنية
العلوم والتقنية في فرنسا
تأسيسات سنة 1795 في فرنسا
جمعيات علمية في فرنسا
قباب
معاهد فرنسية
منظمات أسست في 1795
منظمات مقرها في باريس

معهد فرنسا


Roel Bovendeert né le 8 mai 1992, est un joueur de hockey sur gazon néerlandais. Il évolue au poste d'attaquant au HC Bloemendaal et avec l'équipe nationale néerlandaise.

Carrière

Championnat d'Europe
  : 2021

Jeux olympiques
 Top 8 : 2020

Références

Liens externes

Naissance en mai 1992
Joueur néerlandais de hockey sur gazon
Champion d'Europe de hockey sur gazon
Joueur de hockey sur gazon aux Jeux olympiques d'été de 2020

Roel Bovendeert


El titirijí pío (Poecilotriccus capitalis), también denominado tiranuelo blanquinegro (en Colombia) o espatulilla negra y blanca (en Perú), es una especie de ave paseriforme de la familia Tyrannidae, perteneciente al género Poecilotriccus. Fue colocada antes en el género Todirostrum. Es nativa de la cuenca amazónica en América del Sur.

Distribución y hábitat

Se distribuye de forma disjunta en el sur de Colombia (sureste de Nariño, suroeste de Putumayo), este de Ecuador, noreste y este de Perú (al sur hasta Pasco) y en el suroeste de la Amazonia brasileña (suroeste de Amazonas, Rondônia, noroeste de Mato Grosso). También en el este de la Amazonia brasileña (este de Pará).

Esta especie es considerada poco común y muy local en sus hábitats naturales: los enmarañados de enredaderas en el sotobosque y en los bordes de selvas húmedas, también en el sotobosque dominado por bambuzales y en los bordes de selvas de piedemonte y montanas bajas de la ladera oriental de los Andes; hasta los 1350 m de altitud.

Sistemática

Descripción original
La especie P. capitalis fue descrita por primera vez por el zoólogo británico Philip Lutley Sclater en 1857 bajo el nombre científico Todirostrum capitale; la localidad tipo es: «río Napo, este de Ecuador».

Etimología
El nombre genérico masculino «Poecilotriccus» se compone de las palabras del griego «poikilos» que significa  'multicolor', 'manchado', y « τρικκος trikkos»: pequeño pájaro no identificado; en ornitología, «triccus» significa «atrapamoscas tirano»; y el nombre de la especie «capitalis», proviene del latín y significa 'relativo a la cabeza', 'capital'.

Taxonomía
La presente especie y varias otras del género estaban situadas anteriormente en el género Todirostrum pero evidencias morfológicas justificaron su transferencia para el presente género.

También ya fue considerada conespecífica con Poecilotriccus albifacies. El taxón propuesto Poecilotriccus tricolor es, en realidad, un sinónimo de la presente. Es monotípica.

Referencias

Enlaces externos
 Videos, fotos y sonidos de Poecilotriccus capitalis en eBird.
 Sonidos y mapa de distribución de Poecilotriccus capitalis en xeno-canto.
 Fotos y sonidos de  maria-picaça Poecilotriccus capitalis en Wikiaves.

capitalis
Aves de América del Sur
Aves del Amazonas
Animales descritos en 1857
Taxones descritos por Philip Lutley Sclater

Poecilotriccus capitalis


Aganosma, biljni rod iz porodice zimzelenovki rasprostranjen od južne Kine na zapad do Indije i Šri Lanke, i na jug do Malezije.

Postoji devet priznatih vrsta.

Vrste
 Aganosma breviloba Kerr
 Aganosma cymosa (Roxb.) G.Don
 Aganosma gracilis Hook.f.
 Aganosma heynei (Spreng.) I.M.Turner
 Aganosma lacei Raizada
 Aganosma petelotii Lý
 Aganosma schlechteriana H.Lév.
 Aganosma siamensis Craib
 Aganosma wallichii G.Don

Izvori

Apocyneae

Aganosma


Çakallı, Adana ilinin Karaisalı ilçesine bağlı bir mahalledir.

Tarihçe

Coğrafya
Adana iline 40 km, Karaisalı ilçesine 10 km uzaklıktadır.

Nüfus

Dış bağlantılar

Karaisalı'nın mahalleleri

Çakallı, Karaisalı


Lapagerija (lat. Lapageria), monotipski rod iz porodice filezijevki kojoj pripada vrsta Lapageria rosea, vazdazelene grmaste penjačica iz južnog Čilea.

Svojevremeno je uklčjučivana u samostalnu porodicu Lapageriaceae Kunth.

Sinonimi
 Lapageria alba Decne.
 Lapageria hookeri Bridges ex Hook.
 Lapageria rosea var. albiflora Hook.
 Lapageria rosea var. rubra Schelle
 Philesia rosea (Ruiz & Pav.) D.Dietr.

Galerija

Vanjske poveznice

Izvori

Filezijevke

Lapagerija


Fotbal pentru prietenie (în ) este un program social internațional al copiilor organizat anual, implementat de PJSC Gazprom. Scopul programului este să promoveze, prin fotbal, în rândul generației mai tinere, valorile importante și interesul pentru un stil de viață sănătos. În cadrul programului, jucători de fotbal de 12 ani din diverse țări iau parte la forumul internațional anual al copiilor intitulat Cupa Mondială în "Fotbal pentru Prietenie", Ziua Internațională a Fotbalului pentru Prietenie. Programul este susținut de FIFA, UEFA, ONU, comitetele olimpice și paralimpice, prezidenții  statelor, guvernele și federațiile de fotbal din diferite țări, fundațiile caritabile internaționale, organizațiile publice și cele mai importante cluburi de fotbal ale planetei. Operatorul global al programului este AGT Communications Group (Rus.

Istoria

Fotbal pentru Prietenie 2013
Primul forum internațional al copiilor Fotbal pentru Prietenie a avut loc în data de 25 mai 2013, la Londra. Au participat 670 de copii din 8 țări: Bulgaria, Marea Britanie, Ungaria, Germania, Grecia, Rusia, Serbia și Slovenia. Rusia a fost reprezentată de 11 echipe de fotbal din cele 11 orașe din Rusia care vor găzdui partidele din cadrul Cupei Mondiale FIFA 2018. La forum au mai participat echipele de juniori ale cluburilor Zenit, Chelsea, Schalke 04, Crvena Zvezda, câștigătoarele zilei sporturilor pentru copii organizat de Gazprom, precum și câștigătoarele festivalului Fakel.

În cadrul acestui forum, copiii au discutat cu colegii lor din alte țări și fotbaliști renumiți și au participat la finala Ligii Campionilor UEFA din 2012/2013, găzduită de stadionul Wembley.

Rezultatul forumului a fost o scrisoare deschisă în care copiii au formulat opt valori ale programului: prietenie, egalitate, dreptate, sănătate, pace, loialitate, victorie și tradiții. Ulterior scrisoarea a fost trimisă conducătorilor UEFA, FIFA și CIO. În septembrie 2013, în timpul unei întâlniri cu Vladimir Putin și Vitali Mutko, Sepp Blatter a confirmat primirea scrisorii și a declarat că este gata să sprijine programul Fotbal pentru Prietenie.

Fotbal pentru Prietenie 2014
A doua ediție a programului Fotbal pentru Prietenie a avut loc la Lisabona în perioada 23–25 mai 2014 și a reunit peste 450 de adolescenți din 16 țări: Belarus, Bulgaria, Marea Britanie, Ungaria, Germania, Italia, Olanda, Polonia, Portugalia, Rusia, Serbia, Slovenia, Turcia, Ucraina, Franța și Croația. Tinerii fotbaliști au luat parte la forumul internațional Fotbal pentru Prietenie, un turneu de fotbal de stradă și au asistat la finala Ligii Campionilor UEFA din 2013/2014. Câștigătoarea ediției din 2014 a Turneului Internațional de Fotbal de Stradă a fost echipa juniorilor clubului Benfica (Portugalia).

Rezultatul celei de a doua ediții a programului a fost alegerea unui lider al mișcării Fotbal pentru Prietenie. Acesta a fost Felipe Suarez din Portugalia. În iunie 2014, ca lider al mișcării, el a participat la cea de-a noua ediție a turneului internațional de fotbal pentru tineri organizat în memoria lui Iuri Andreevici Morozov.

Fotbal pentru Prietenie 2015
A treia ediție a programului social internațional Fotbal pentru Prietenie a fost organizată în iunie 2015, la Berlin. Pentru prima dată, la program au luat parte tineri de pe continentul asiatic – echipe de copii din Japonia, China și Kazahstan. În total, la ediția a treia au participat cu echipele de juniori 24 cluburi din 24 de țări. Tinerii fotbaliști au discutat cu colegii lor din alte țări și vedete ale fotbalului mondial, inclusiv ambasadorul global al programului, Franz Beckenbauer, și au participat la turneul internațional de fotbal de stradă destinat echipelor de juniori. Câștigătoarea ediției din 2015 a Turneului Internațional de Fotbal de Stradă a fost echipa juniorilor clubului Rapid (Austria).

Evenimentele din cadrul celei de-a treia ediții a programului Fotbal pentru Prietenie au fost relatate de aproximativ 200 de jurnaliști de la cele mai prestigioase publicații la nivel mondial, precum și de 24 de tineri reporteri din Europa și Asia, care au fost membrii Centrului de Presă Internațional al Copiilor.

Punctul culminant al ediției din 2015 a fost ceremonia de decernare a Cupei Celor Nouă Valori, câștigată de clubul de fotbal Barcelona (Spania). Câștigătoarea a fost aleasă de copiii care au participat, înainte de Forum, la un vot global organizat în toate cele 24 de țări participante.

La sfârșitul Forumului, toți participanții au respectat tradiția de a asista la finala Ligii Campionilor UEFA din 2014/2015, găzduită de Stadionul Olimpic din Berlin.

Fotbal pentru Prietenie 2016
Startul la ediția din 2016 a Programului Social Internațional pentru Copii "Fotbal pentru Prietenie" a fost dat în cadrul unei conferințe de presă online Hangout, organizată în 24 martie la München, la care a participat  ambasadorul global al programului, Franz Beckenbauer.

La cea de a patra ediție, programului i s-au alăturat 8 noi echipe de juniori din Azerbaidjan, Algeria, Armenia, Argentina, Brazilia, Vietnam, Kârgâzstan și Siria, astfel că numărul țărilor participante a ajuns la 32.

La 5 aprilie 2016 a început votul pentru trofeul unic, Cupa Celor Nouă Valori. Suporteri din întreaga lume au participat la alegerea câștigătorului, însă decizia finală a aparținut participanților la programul Fotbal pentru Prietenie, prin vot. Cupa a fost câștigată de clubul de fotbal Bayern (München). Participanții la programul Fotbal pentru Prietenie au apreciat activitățile acestui club în sprijinul copiilor cu nevoi speciale, precum și inițiativele sale de a asigura tratament copiilor din diverse țări și de a-i ajuta pe nevoiași.

A patra ediție a forumului internațional al copiilor Fotbal pentru Prietenie și faza finală a turneului internațional de fotbal de stradă pentru copii a avut loc în perioada 27–28 mai 2016 la Milano.  Câștigătoarea turneului a fost echipa Maribor din Slovenia. La sfârșitul Forumului, toți participanții au respectat tradiția de a asista la finala Ligii Campionilor UEFA. Evenimentele din cadrul Forumului au fost relatate de peste 200 de jurnaliști de la cele mai prestigioase trusturi de presă din lume, precum și de Centrul de Presă Internațional al Copiilor, având ca membri tineri jurnaliști din țările participante.

La a patra ediție a programului Fotbal pentru Prietenie au participat tinerii fotbaliști de la clubul sirian Al-Wahda, un fapt fără precedent. Includerea echipei siriene în program și participarea copiilor sirieni la evenimentele de la Milano a fost un pas important în depășirea izolării umanitare a acestei țări. Echipa editorială sportivă arabă a canalului internațional de televiziune Russia Today, în colaborare cu Federația Siriană de Fotbal, a realizat un film documentar intitulat "Trei zile fără război" despre copiii care au participat la program. În data de 14 septembrie 2016, peste 7.000 de persoane au vizionat premiera acestui film la Damasc.

Fotbal pentru Prietenie 2017
Gazda ediției din 2017 a programului social internațional pentru copii Fotbal pentru Prietenie a fost Sankt Petersburg (Rusia), iar faza finală a evenimentelor a avut loc între 26 iunie și 3 iulie.

În 2017, numărul țărilor participante a crescut de la 32 la 64. Pentru prima dată, la programul Fotbal pentru Prietenie au participat copii din Mexic și din Statele Unite. Astfel, programul a reunit tineri fotbaliști de pe patru continente — Africa, Eurasia, America de Nord și America de Sud.

Cea de-a cincea ediție a programului a fost implementată conform unui concept nou: din fiecare țară a fost ales un singur tânăr fotbalist pentru a reprezenta țara respectivă. Aceștia au fost în distribuiți în opt echipe internaționale ale prieteniei, formate din băieți și fete de 12 ani, inclusiv copii cu dizabilități.

În cadrul unei trageri la sorți deschise a fost stabilită componența fiecărei echipe formate din reprezentanții țărilor, precum și grupele în care au fost repartizate echipele. Tragerea la sorți a fost organizată în cadrul unei conferințe prin Internet. La cârma celor opt Echipe ale Prieteniei au fost desemnați tineri antrenori: Rene Lampert (Slovenia), Stefan Maksimovici (Serbia), Brandon Shabani (Marea Britanie), Charlie Sui (China), Anatoli Centuloev (Rusia), Bogdan Krolevetski (Rusia), Anton Ivanov (Rusia), Emma Henschen (Olanda). La tragerea la sorți a participat și Lilia Matsumoto (Japonia), din partea centrului de presă internațional Fotbal pentru Prietenie.

Câștigătoarea Cupei Mondiale Fotbal pentru Prietenie a fost echipa "portocalie", care a avut în componență un tânăr antrenor și tineri fotbaliști din nouă țări: Rene Lampert (Slovenia), Hong Jun Marvin Tue (Singapore), Paul Puig I Montana (Spania), Gabriel Mendoza (Bolivia), Ravan Kazimov (Azerbaidjan), Hrisimir Stanimirov Stancev (Bulgaria), Ivan Agustin Casco (Argentina), Roman Horak (Cehia), Hamzah Yusuf Nuri Alhavvat (Libia).

La forumul internațional al copiilor Fotbal pentru Prietenie a participat Viktor Zubkov (președintele consiliului director al PJSC Gazprom) [38], Fatma Samura (secretar general al FIFA), Philippe Le Flock (director comercial general al FIFA), Giulio Baptista (fotbalist brazilian), Ivan Zamorano (fost atacant din Chile), Alexander Kerzhakov (fotbalist rus) și alți invitați, care au făcut apel la promovarea valorilor umane esențiale în rândurile generației mai tinere.

În 2017, programul a reunit peste 600.000 de oameni, cu participarea a peste 1000 de copii și adulți din 64 de țări la fazele finale organizate în Sankt Petersburg.

Fotbal pentru Prietenie 2018
În 2018, cel de-al șaselea sezon  a Cupei Mondiale în "Fotbal pentru prietenie" a avut loc între 15 februarie și 15 iunie. Evenimentele finale au avut loc la Moscova în ajunul Cupei Mondiale  FIFA 2018. La program au participat tinerii jucători de fotbal și jurnaliștii reprezentând 211 țări și regiuni ale lumii. Startul oficial al programului 2018 a fost dat de tragerea la sorți a Cupei Mondiale în "Fotbal pentru Prietenie", care a dus la formarea a 32 de echipe de fotbal – Echipele internaționale de prietenie.

În 2018, în cadrul misiunii ecologice, Echipele internaționale de prietenie  au fost numite după speciile animalelor rare  pe cale de dispariție:

African Elephant

Komodo Dragon

Kipunji

Big Turtle

Dama Gazelle

Cheetah

Rhinoceros

Angel Shark

Polar Bear

Lemur

Grizzly Bear

Whale Shark

Three-Toed Sloth

King Cobra

Chimpanzee

Gharial

Western Gorilla

Imperial Woodpecker

Saiga

Blond Capuchin

Koala

Siberian Tiger

Grévy's Zebra

Orangutan

Giant Panda

Magellanic Penguin

Rothschild's Giraffe

Humpback Whale

African Wild Dog

Lion

Hippopotamus

Galápagos Sea Lion

Evenimentele cheie în 2018: Ștafeta Prieteniei (va avea loc între 16 februarie și 25 aprilie, în toate cele 211 de țări și regiuni care participă la program), Ziua Internațională a Fotbalului și Prieteniei (25 aprilie), Tabăra Internațională a Prieteniei, Campionatul Mondial Fotbal pentru Prietenie și Forumul Internațional al Copiilor Fotbal pentru Prietenie.

Țările și regiunile care participă la programul Fotbal pentru Prietenie în 2018 sunt:

1.	Commonwealth of Australia

2.	Republica Austria

3.	Republica Azerbaidjan

4.	Republica Algeriană Democratică și Populară

5.	Insulele Virgine Americane

6.	Samoa Americană

7.	Anguilla

8.	Antigua și Barbuda

9.	Republica Arabă Egipt

10.	Republica Argentina

11.	Aruba

12.	Barbados

13.	Belize

14.	Insulele Bermude

15.	Republica Bolivariană Venezuela

16.	Bosnia și Herțegovina

17.	Insulele Virgine Britanice

18.	Burkina Faso

19.	Marele Ducat de Luxemburg

20.	Ungaria

21.	Republica Orientală a Uruguayului

22.	Republica Gaboneză

23.	Republica Guineea

24.	Gibraltar

25.	Brunei Darussalam

26.	Statul Israel

27.	Statul Qatar

28.	Statul Kuweit

29.	Statul Libia

30.	Statul Palestina

31.	Grenada

32.	Republica Elenă

33.	Georgia

34.	Republica Democrată Timorul de Est

35.	Republica Democrată Congo

36.	Republica Democrată São Tomé și Príncipe

37.	Republica Democrată Socialistă Sri Lanka

38.	Republica Dominicană

39.	Regatul Hașemit al Iordaniei

40.	Republica Islamică Afganistan

41.	Republica Islamică Iran

42.	Republica Islamică Mauritania

43.	Republica italiană

44.	Republica Yemen

45.	Insulele Cayman

46.	Canada

47.	Republica Populară Chineză

48.	Taipeiul Chinez (Taiwan)

49.	Principatul Andorrei

50.	Principatul Liechtenstein

51.	Republica Cooperatistă Guyana

52.	Republica Populară Democrată Coreeană

53.	Regatul Bahrain

54.	Regatul Belgiei

55.	Regatul Bhutan

56.	Regatul Danemarcei

57.	Regatul Spaniei

58.	Regatul Cambodgiei

59.	Regatul Lesotho

60.	Regatul Maroc

61.	Regatul Olandei

62.	Regatul Norvegiei

63.	Regatul Arabiei Saudite

64.	Regatul Swaziland

65.	Regatul Thailandei

66.	Regatul Tonga

67.	Regatul Suediei

68.	Republica Kârgâză

69.	Curaçao

70.	Republica Populară Democrată Lao

71.	Republica Letonia

72.	Republica Libaneză

73.	Republica Lituania

74.	Malaezia

75.	Republica Maldive

76.	Statele Unite Mexicane

77.	Statul Plurinațional al Boliviei

78.	Mongolia

79.	Montserrat

80.	Republica Populară Bangladesh

81.	Statul Independent Papua Noua Guinee

82.	Statul Independent Samoa

83.	Noua Zeelandă

84.	Noua Caledonie

85.	Republica Unită a Tanzaniei

86.	Emiratele Arabe Unite

87.	Insulele Cook

88.	Insulele Turks și Caicos

89.	Republica Albania

90.	Republica Angola

91.	Republica Armenia

92.	Republica Belarus

93.	Republica Benin

94.	Republica Bulgaria

95.	Republica Botswana

96.	Republica Burundi

97.	Republica Vanuatu

98.	Republica Haiti

99.	Republica Gambia

100.	Republica Ghana

101.	Republica Guatemala

102.	Republica Guinea-Bissau

103.	Republica Honduras

104.	Republica Djibouti

105.	Republica Zambia

106.	Republica Zimbabwe

107.	Republica India

108.	Republica Indonezia

109.	Republica Irak

110.	Republica Irlanda

111.	Republica Islanda

112.	Republica Kazahstan

113.	Republica Kenya

114.	Republica Cipru

115.	Republica Columbia

116.	Republica Congo

117.	Republica Coreea

118.	Republica Kosovo

119.	Republica Costa Rica

120.	Republica Coasta de Fildeș

121.	Republica Cuba

122.	Republica Liberia

123.	Republica Mauritius

124.	Republica Madagascar

125.	Republica Macedonia

126.	Republica Malawi

127.	Republica Mali

128.	Republica Malta

129.	Republica Mozambic

130.	Republica Moldova

131.	Republica Namibia

132.	Republica Niger

133.	Republica Nicaragua

134.	Republica Capului Verde

135.	Republica Islamică Pakistan

136.	Republica Panama

137.	Republica Paraguay

138.	Republica Peru

139.	Republica Polonia

140.	Republica Portugheză

141.	Republica Rwanda

142.	Republica San Marino

143.	Republica Seychelles

144.	Republica Senegal

145.	Republica Serbia

146.	Republica Singapore

147.	Republica Slovenia

148.	Republica Uniunea Myanmar

149.	Republica Sudanului

150.	Republica Suriname

151.	Republica Sierra Leone

152.	Republica Tadjikistan

153.	Republica Trinidad și Tobago

154.	Republica Turkmenistan

155.	Republica Uganda

156.	Republica Uzbekistan

157.	Republica Fiji

158.	Republica Filipine

159.	Republica Croația

160.	Republica Ciad

161.	Republica Muntenegru

162.	Republica Chile

163.	Republica Ecuador

164.	Republica Guineea Ecuatorială

165.	Republica El Salvador

166.	Republica Sudanul de Sud

167.	Republica Camerun

168.	Federația Rusă

169.	România

170.	Regiunea Administrativă Specială Hong Kong a Republicii Populare Chineze

171.	Statul Liber Asociat Puerto Rico

172.	Irlanda de Nord

173.	Sfântul Vicențiu și Grenadinele

174.	Sfânta Lucia

175.	Republica Arabă Siriană

176.	Republica Slovacă

177.	Comunitatea Bahamas

178.	Uniunea Dominica

179.	Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

180.	Statele Unite ale Americii

181.	Insulele Solomon

182.	Republica Socialistă Vietnam

183.	Uniunea Comorelor

184.	Regiunea Administrativă Specială Macao a Republicii Populare Chineze

185.	Sultanatul Oman

186.	Tahiti

187.	Teritoriul Guam

188.	Republica Togoleză

189.	Republica Tunisiană

190.	Republica Turcia

191.	Ucraina

192.	Țara Galilor

193.	Insulele Feroe

194.	Republica Federală Democratică Nepal

195.	Republica Federală Democratică a Etiopiei

196.	Republica Federativă a Braziliei

197.	Republica Federală Germania

198.	Republica Federală Nigeria

199.	Republica Federală Somalia

200.	Federația Sfântul Kitts și Nevis

201.	Republica Finlanda

202.	Republica Franceză

203.	Republica Centrafricană

204.	Republica Cehă

205.	Confederația Elvețiană

206.	Scoția

207.	Eritrea

208.	Republica Estonia

209.	Republica Africa de Sud

210.	Jamaica

211.	Japonia

De asemenea, în cadrul misiunii ecologice din 2018, la 30 mai, a fost lansată acțiunea internațională Happy Buzz Day, care a apelat la comunitatea mondială să sprijine organizațiile pentru salvarea  speciilor animalelor rare . S-au alăturat  la acestă acțiune parcurile naționale și rezervațiile naturale din Rusia, SUA, Nepal și Marea Britanie.  De asemenea, în cadrul evenimentelor finale ale Cupei Mondiale în "Fotbal pentru Prietenie",  de la Moscova, participanții s-au deplasat cu autobuzele ecologice care funcționează pe gaze naturale.

La Cupa Mondială "Fotbal pentru prietenie"   2018 au participat 32 de echipe internaționale de prietenie. Pentru prima dată în istoria proiectului, jocul final a fost comentat de către Jazn Taha, comentatorul tânăr din Siria, iar meciul a fost judecat de arbitrul tânăr din Rusia Bogdan Batalin. Câștigătorul Cupei Mondiale "Fotbal pentru prietenie"   2018 a fost echipa  "Cimpanzei", compusă  din jucătorii de fotbal tineri din Dominica, Saint Kitts și Nevis, Malawi, Columbia, Benin și Republica Democratică Congo. Tânărul participant din Saransk, Vladislav Polyakov, a antrenat  această echipă.

Evenimentul final al celui de-al șaselea sezon al programului a fost Forumul Internațional pentru Copii "Fotbal pentru Prietenie", care a avut loc pe 13 iunie la Centrul de Oceanografie și Biologie Marină "Moskvarrium". A fost vizitat de Viktor Zubkov (președintele Consiliului de Administrație al PJSC Gazprom), Olga Golodets (vicepreședinte al Guvernului Federației Ruse), Iker Casillas (fotbalist spaniol, fost căpitan al echipei naționale), Alexander Kerzhakov (antrenor al echipei ruse de fotbal a tinerilor din Rusia) precum și reprezentanții ai 54 de ambasade din întreaga lume și alți invitați.

Cei mai buni jucători de fotbal din cel de-al șaselea sezon au fost premiați la Forum: Deo Kalenga Mwenze din Republica Democrată Congo (cel mai bun atacant), Yamiru Oura din Benin (cel mai bun mijlocaș), Ivan Volynkin din Țara Galilor (cel mai bun portar) și Gustavo Sintra Rocha din Brazilia.

Cel mai bun jurnalist al Cupei Mondiale în "Fotbal pentru Prietenie",  în 2018 a fost Sheikali Asension din Aruba. Fata mentine un blog, încurajând tinerii Oceaniei pentru conștientizarea mediului.

La Forum, a avut loc o prezentarea cărții și o sesiune de autografe a participantei din sezonul precedent din India, Ananya Cambodia. După încheierea celui de-al cincilea sezon de "Fotbal pentru prietenie" în 2017, Ananya a scris o carte "Călătoria mea de la Mohali la St.Petersburg"  despre experiența sa de a participa în calitate de tânăr jurnalist. Acolo ea a povestit despre cele nouă valori ale programului, care ajută pentru schimbarea lumii spre bine.

La 14 iunie, după finalizarea Forumului Internațional pentru Copii "Fotbal pentru Prietenie", tinerii jucători de fotbal și jurnaliștii au participat la ceremonia de deschidere a Cupei Mondiale  FIFA din 2018 din Rusia. La stadionul Luzhniki, copiii au ridicat în mod solemn steagurile tuturor celor 211 de țări și regiuni care participă la acest program în anul curent. După aceasta, tinerii participant la Cupa Mondială în "Fotbal pentru Prietenie",  au urmărit meciul de deschidere dintre echipele naționale din Rusia și Arabia Saudită.

Prezidentul Federației Ruse Vladimir Putin a invitat mesagerul tânăr al "Fotbalului pentru prietenie" din Rusia, Albert Zinnatov, în loja sa pentru au urmări împreună meciul de deschidere. Acolo, tânărul a discutat cu Roberto Carlos, campionul mondial la Cupa Mondială din Brazilia și cu jucătorul spaniol de fotbal Iker Casillas.

Peste 1500 de copii și adolescenți din 211 țări și regiuni au participat la evenimentele finale de la Moscova. În total, în cadrul celei de-a șasea sesiuni, au avut loc în diferite părți ale lumii peste 180 de evenimente la care au participat peste 240 de mii de copii.

În 2018, proiectul a fost susținut de reprezentanții guvernului. Olga Golodets, viceprim-ministru al Guvernului Federației Ruse, a  citit adresa de la Prezidentului Rusiei, Vladimir Putin, cu salutări către participanții și invitații Forumului Internațional al Copiilor. Președintele Guvernului Federației Ruse, Dmitri Medvedev, a trimis o telegramă cu binevenit  participanților și oaspeților celui de-al șaselea Forum Internațional pentru Copii "Fotbal pentru Prietenie".

Reprezentantul oficial al Ministerului  de Externe al Rusiei, Maria Zakharova, în cadrul  briefingului din 23 mai, a remarcat că astăzi Cupa Mondială în "Fotbal pentru Prietenie",  este percepută de comunitatea mondială drept o componentă umanitară importantă a politicii sociale internaționale a Rusiei.

În mod tradițional, s-a susținut Cupa Mondială în "Fotbal pentru Prietenie",  de FIFA. Organizația a menționat că numărul total al participanților și invitaților la evenimentele finale de la Moscova a ajuns la 5.000 de persoane.

Fotbal pentru prietenie 2019
Lansarea celui de-al șaptelea sezon al programului social internațional pentru copii "Fotbal pentru prietenie" a avut loc pe 18 martie anul 2019, evenimentele finale ale programului s-au desfășurat la Madrid în perioada din 28 mai până la 2 iunie.

Ziua internațională a fotbalului și a Prieteniei a fost sărbătorită pe 25 aprilie în mai mult de 50 de țări din Europa, Asia, Africa, America de Nord și de Sud.  Uniunea Rusă de Fotbal s-a alăturat, de asemenea, pentru sărbătorire (URF)

La 30 mai, în Madrid a găzduit forumul internațional al programului social pentru copii a companiei ÎAP "Gazprom" "Fotbal pentru prietenie" 2019. Forumul a reunit experți din întreaga lume - antrenori de fotbal, medici ai echipelor pentru copii, vedete, jurnaliști din presa internațională și mass-media, reprezentanți ai academiilor și federațiilor internaționale de fotbal.

Cea mai multinațională pregătire de fotbal din lume a avut loc la 31 mai la Madrid. Pe baza rezultatelor sesiunii de antrenament, "Fotbalul pentru prietenie" a primit un certificat official GUINNESS WORLD RECORDS®.

Ca parte a celui de-al șaptelea sezon, 32 de jurnaliști tineri din Europa, Africa, Asia, America de Nord și de Sud au format compoziția centrului internațional de presă pentru copii din programul "Fotbal pentru prietenie", care a acoperit evenimentele finale ale programului și a participat la pregătirea materialelor împreună cu mass-media internațională și națională.

Participanții la cel de-al șaptelea sezon au prezentat Cupa "Celor nouă valori" (premiul programului social internațional pentru copii "Fotbal pentru prietenie") a clubului de fotbal "Liverpool" ca cea mai responsabilă echipă socială.

La 1 iunie pe punctul culminant al sezonului al șaptelea, ultimul meci al Cupei Mondiale de "Fotbal pentru Prietenie", a avut loc pe terenul UEFA Pitch din Madrid. Potrivit rezultatelor sale, echipa națională "Antiguan Snake" a jucat cu "Talismanul Diavolului" cu un scor de 1: 1 în timpul regulamentului, apoi a câștigat lovitura de pedeapsă și a câștigat premiul principal.

Fotbal pentru Prietenie 2020
În 2020, evenimentele finale ale celui de-al optulea sezon al "Fotbalului pentru prietenie" au avut loc online pe o platformă digitală în perioada din 27 noiembrie - 9 decembrie anul 2020. Peste 10.000 de participanți din peste 100 de țări ale lumii s-au alăturat către evenimentele de cheie.

Pentru cel de-al optulea sezon al programului, a fost dezvoltat un simulator de fotbal online multiplayer Football for Friendship World, pe baza căruia a avut loc campionatul online World Football for Friendship 2020. Jocul este disponibil pentru descărcare în întreaga lume începând cu 10 decembrie 2020 - Ziua Mondială a Fotbalului. Utilizatorii au posibilitatea de a participa la meciuri conform regulilor "Fotbal pentru prietenie", unindu-se în echipe internaționale. Multiplayerul este bazat pe valorile de bază ale programului, precum prietenia, pacea și egalitatea.

Pe 27 noiembrie a avut loc tragerea la sorți deschisă a Campionatului Mondial online de "Fotbal pentru prietenie" 2020

În perioada din 28 noiembrie - 6 decembrie a avut loc o tabără internațională de prietenie online cu programe educaționale umanitare și sportive pentru copii

În perioada din 30 noiembrie - 4 decembrie au avut loc sesiuni ale forumului internațional online "Fotbal pentru prietenie", la care au fost prezentate proiecte în dezvoltarea sportului pentru copii. Juriul expert a apreciat prezentarea proiectelor care solicită premiul internațional "Fotbal pentru prietenie"

7-8 decembrie a avut loc campionatul mondial online de "Fotbal pentru Prietenie". Campionatul din acest an a avut loc online pe o platformă digitală, iar simulatorul de fotbal multiplayer Football for Friendship a fost special dezvoltat pentru aceasta.

Pe 9 decembrie, marea finală a "Fotbalului pentru prietenie"

O serie de seminarii web pentru copii din diferite țări în sprijinul celei de-a 75-a aniversări a ONU a avut loc în timpul celui de-al optulea sezon al programului.

În timpul celui de-al optulea sezon al programului, emisiunea săptămânală "Stadium is where I am" a fost lansată împreună cu freestileri de fotbal din întreaga lume. În fiecare episod, freestilerii i-au învățat pe tinerii ambasadori să facă trucuri, iar la sfârșitul fiecărui episod a fost anunțată o competiție pentru cea mai bună performanță de truc. Spectacolul s-a încheiat cu un master class online global, cu care programul "Fotbal pentru prietenie" a devenit deținătorul recordului Guinness pentru a doua oară în ceea ce privește numărul de participanți implicați (6 decembrie 2020).

Redactori de știri bune - un spectacol săptămânal lansat de tineri jurnaliști din "Fotbal pentru prietenie", în care copiii au împărtășit telespectatorilor știri pozitive din întreaga lume.

Fotbal pentru Prietenie 2021
În 2021, evenimentele finale ale celui de-al nouălea sezon din "Football for Friendship" au avut loc online pe platforma digitală "Football for Friendship" în perioada 14-29 mai 2021, reunind peste 200 de țări.

Pe 25 aprilie, de Ziua Internațională a Fotbalului și a Prieteniei, a avut loc tragerea la sorți a campionatului mondial online "Football for Friendship" 2021.

În cadrul sezonului s-a desfășurat Tabăra-online Internațională de Prietenie cu programe educaționale umanitare și sportive pentru copii.

A avut loc Forumul-online Internațional "Football for Friendship", unde academiile de fotbal din întreaga lume au prezentat proiecte in dezvoltarea sportului copiilor. Pe baza rezultatelor prezentărilor, juriul de experți a determinat câștigătorii Premiului Internațional "Football for Friendship", care au fost academiile din Afganistan, India, Sri Lanka și Togo.

Campionatul-online mondial de fotbal pentru prietenie a avut loc pe platforma simulatorului de fotbal multiplayer special dezvoltată "Football for Friendship World". Finala campionatului a fost câștigată de echipa "Argali", care a inclus copii din Aruba, Belize, Guatemala, Costa Rica și Mexic.

Participanții la cel de-al nouălea sezon au stabilit al treilea record mondial Guinness™ pentru cel mai mare număr de vizitatori al stadionului virtual din lume.

Pe 29 mai a avut loc Marea Finală a "Football for Friendship".

"Football for Friendship": Biroul internațional de știri pentru copii EURO 2020

În cadrul Campionatului UEFA EURO 2020, programul "Football for Friendship" a lansat o inițiativă a biroului internațional de știri pentru copii, cu participarea tinerilor jurnaliști al "Football for Friendship" din 11 țări ale Campionatului.

Tinerii jurnaliști au participat la toate meciurile de campionat din țările lor și le-au descris pentru milioane de colegi din lume prin prisma celor Nouă Valori împărtășite de milioane de participanți la program.

Tinerii jurnaliști au fost formați la Școala de Nouă Valori a programului "Football for Friendship". Pe lângă valori, cursurile s-au concentrat pe tendințele actuale în jurnalismul sportiv și competențe de jurnalism online.

Campionatul Mondial de Fotbal pentru Prietenie
Turneul de fotbal din cadrul forumului internațional al copiilor este organizat în cadrul programului Fotbal pentru Prietenie. Echipele care participă la turneu – Echipele Prieteniei – sunt alcătuite în urma unei trageri la sorți deschise. Echipele sunt organizate conform principiilor programului Fotbal pentru Prietenie: sportivi de diverse naționalități, sexe și abilități fizice în aceeași echipă.

Forumul Internațional al Copiilor "Fotbal pentru Prietenie"
În cadrul Forumului Internațional al Copiilor "Fotbal pentru Prietenie", care se organizează în fiecare an, tinerii participanți la program discută, alături de adulți, despre promovarea și dezvoltarea valorilor programului în întreaga lume. În timpul Forumului, copiii se întâlnesc și discută cu colegii lor din alte țări, fotbaliști renumiți, jurnaliști și persoane publice, devenind, în același timp, tineri ambasadori care în viitor vor continua să promoveze independent aceste valori universale în rândul comunităților lor.

În 2019, Forumul a fost transformat într-o platformă de schimb de experiență între experți în domeniul sportului și educației.

În 2020, în cadrul Forumului, a fost inițiat Premiul Internațional "Football for Friendship".

Centrul de Presă Internațional al Copiilor
O caracteristică specială a programului Fotbal pentru Prietenie este propriul Centru de Presă Internațional al Copiilor. Acesta a fost organizat pentru prima dată în cadrul programului Fotbal pentru Prietenie în anul 2014. Tinerii jurnaliști din centrul de presă relatează despre evenimentele programului în țările lor: redactează știri pentru presa sportivă autohtonă și internațională, participă la crearea de materiale pentru canalul TV Fotbal pentru Prietenie, ziarul pentru copii Fotbal pentru Prietenie și postul de radio oficial al programului. Centrul de Presă Internațional al Copiilor reunește câștigătorii concursurilor naționale "Cel mai bun tânăr ziarist", tineri bloggeri, fotografi și scriitori. Tinerii jurnaliști din centrul de presă își prezintă punctele de vedere din cadrul programului, implementând formatul "copiii despre copii".

Ziua Internațională a Fotbalului pentru Prietenie
În cadrul programului Fotbalul pentru Prietenie, Ziua Internațională a Fotbalului pentru Prietenie se sărbătorește în 25 aprilie. Această zi a fost sărbătorită pentru prima dată în anul 2014, în 16 țări. În această zi se organizează partide amicale, flash mob-uri, emisiuni radio maraton, cursuri de perfecționare, showuri de televiziune, sesiuni de antrenament deschise etc. La sărbătoare au participat peste 50.000 de oameni.

În 2015, Ziua Fotbalului pentru Prietenie a fost sărbătorită în 24 de țări. În timpul festivalului au fost organizate partide de fotbal amicale și alte evenimente. În Germania, fotbaliștii clubului Schalke 04 au ținut o sesiune de antrenament deschisă, în Serbia a fost organizat un show de televiziune, în Ucraina o partidă între juniorii de la Volân FC și copiii înregistrați la centrul de servicii sociale pentru familii, copii și tineri al orașului Luțk.

În Rusia, Ziua Fotbalului pentru Prietenie a fost sărbătorită în data de 25 aprilie în 11 orașe. Au fost organizate partide de fotbal amicale la Vladivostok, Novosibirsk, Ecaterinburg, Krasnoiarsk, Barnaul, Sankt Petersburg și Saransk pentru a promova valorile cheie ale programului. La Krasnoiarsk, Sochi și Rostov pe Don a fost organizată o Ștafetă a Prieteniei, cu participarea purtătorilor torței olimpice din 2014. La Moscova, cu sprijinul Federației Sportive a Nevăzătorilor, a fost organizat un Turneu al Oportunităților Egale. La 5 mai, Ziua Fotbalului pentru Prietenie a fost sărbătorită în Nijnâi Novgorod și Kazan.

În 2016, Ziua Fotbalului pentru Prietenie a fost sărbătorită în 32 de țări. În Rusia a fost sărbătorită în nouă orașe: Moscova, Sankt Petersburg, Novosibirsk, Barnaul, Birobidjan, Irkuțk, Krasnodar, Nijnâi Novgorod și Rostov pe Don. La Nijnâi Novgorod a fost organizată o partidă amicală pentru tinerii fotbaliști de la Volga FC, iar jucătorii adulți ai clubului au organizat o încălzire și un antrenament pentru copii. Într-o partidă amicală la Novosibirsk au participat copii cu dizabilități – echipa regiunii Novosibirsk, Yermak-Sibir.

În 2017, Ziua Fotbalului pentru Prietenie a fost sărbătorită în 64 de țări. Renumiții fotbaliști Branislav Ivanovici, fundașul sârb, și Dirk Kuyt, atacantul olandez, au participat la evenimente în întreaga lume. În Grecia, la eveniment a participat Theodoras Zagorakis, câștigător al Campionatului European de Fotbal din 2004 cu echipa națională a țării sale. În Rusia, clubul Zenit FC a găzduit o sesiune de antrenament specială pentru Zahar Badiuc, tânărul Ambasador al programului Fotbal pentru Prietenie în 2017. În timpul sesiunii de antrenament, portarul echipei Zenit FC, Iuri Lodâghin a remarcat talentul lui Zahar și i-a împărtășit câteva secrete ale postului de portar.

Nouă valori ale "Fotbalului pentru prietenie"
În cadrul primului forum internațional pentru copii, care a avut loc la 25 mai 2013, tinerii mesageri  din Marea Britanie, Germania, Slovenia, Ungaria, Serbia, Bulgaria, Grecia și Rusia au format primele opt valori ale programului - prietenie, egalitate, dreptate, sănătate, pace, devotament, victorie și tradiții - și le-au prezentat într-o scrisoare deschisă.

Scrisoarea a fost trimisă șefilor organizațiilor sportive internaționale:  la Federația Internațională de Fotbal (FIFA), Uniunea Asociațiilor Europene de Fotbal (UEFA) și Comitetului Internațional Olimpic. În septembrie 2013, Joseph Blatter, în timpul întâlniri cu Vladimir Putin și Vitaly Mutko, a confirmat primirea scrisorii și a declarat că este gata să sprijine "Fotbalul pentru Prietenie".

În 2015, participanții din China, Japonia și Kazahstan s-au alăturat  programului "Fotbalul pentru Prietenie" și au oferit să  se adauge o nouă valoare - onoarea.

Cupa Celor Nouă Valori
Cupa Celor Nouă Valori este un premiu acordat în cadrul Programului Social Internațional pentru Copii "Fotbal pentru Prietenie". În fiecare an Cupa este acordată celor care dovedesc cel mai mare angajament față de valorile programului: prietenie, egalitate, dreptate, sănătate, pace, loialitate, victorie, tradiții și onoare. Suporteri din întreaga lume participă la alegerea câștigătorului, însă decizia finală aparține participanților la programul Fotbal pentru Prietenie, prin vot. Cluburile de fotbal care au câștigat Cupa Celor Nouă Valori sunt: Barcelona (Spania, 2015, 2020, 2021), Bayern (Germania, 2016), Al-Wahda (Siria, 2016), Real Madrid (Spania, 2017), Echipa Braziliei de fotbal (Brazilia, 2018), Liverpool (Anglia, 2019).

Brățara Prieteniei
Toate activitățile din cadrul programului Fotbal pentru Prietenie încep cu schimbul de Brățări ale Prieteniei, un simbol al egalității și stilului de viață sănătos. Brățara este formată din două fire, albastru și verde, și poate fi purtată de toți cei care împărtășesc valorile programului.

După opinia lui Franz Beckenbauer:

"Simbolul mișcării este o brățară bicoloră, la fel de ușor de înțeles ca valorile intrinseci ale programului Fotbal pentru Prietenie.

Tinerii participanți la program au legat Brățara Prieteniei pe încheietura unor sportivi sau persoane publice foarte cunoscute, printre care: Dick Advocaat, Anatoli Timoșciuk și Luis Netu, Franz Beckenbauer, Luis Fernandez, Didier Drogba, Max Meyer, Fatma Samura, Leon Gorecka, Domenico Krishito, Michel Salgado, Alexander Kerzhakov, Dimas Pirros, Miodrag Bozovic, Adelina Sotnikova, Iuri Kameneț.

Primul trofeu NFT din lume pentru cel mai bun gol al Campionatului UEFA EURO 2020
În mai 2021, UEFA a anunțat sponsorizarea PJSC "Gazprom" pentru EURO 2020 și EURO 2024. Termenii de cooperare au inclus prezentarea premiului pentru Cel mai bun marcator UEFA EURO 2020, care pentru prima dată este prezentat ca un trofeu NFT.

Prototipul fizic al premiului a fost creat de artistul rus Pokras Lampas la standul PJSC "Gazprom" din zona de fani din Sankt Petersburg din Piața Konyushennaya ca o instalație de artă de 432 de mingi de fotbal cu ornamente caligrafice.

Trofeul digital codifică numele Campionatului UEFA EURO 2020, Gazprom, programul social internațional pentru copii "Football for Friendship" și cele Nouă Valori pe care le promovează: prietenie, egalitate, dreptate, sănătate, pace, loialitate, victorie, tradiții și onoare.

Pe 27 iunie, instalația de artă a încetat să mai existe ca obiect fizic și a trecut în formatul NFT. Toate mingile de fotbal au fost distribuite celor 11 orașe gazdă ale Campionatului European de Fotbal 2020.

Pe 15 octombrie, în cadrul ceremoniei de premiere, trofeul digital a fost înmânat lui Patrick Schick, fotbalistului, care a marcat cel mai bun gol al Campionatului UEFA EURO 2020, și o hologramă a premiului a fost înmânată pentru a fi expusă la sediului UEFA (Elveția, Nyon) și la sediului Gazprom (Rusia, Sankt Petersburg).

Academia Internațională de "Football for Friendship" pentru antrenori
"Football for Friendship" International Academy este o platformă educațională online gratuită, disponibilă într-o varietate de limbi, care include un set de activități practice care vizează îmbunătățirea calificărilor antrenorilor al echipelor de tineret și ai secțiilor de fotbal, precum și a profesorilor de educație fizică. Cursul Academiei se bazează pe cunoștințe, sfaturi practice și recomandări pentru organizarea antrenamentului, promovarea valorilor unui stil de viață sănătos și activ, precum și respectul pentru diferite culturi și naționalități în rândul tinerilor jucători. Cursul de pregătire a fost elaborat de autorii programelor educaționale sportive și umanitare ale proiectului "Football for Friendship" - liderii procesului educațional și antrenorii academiei FC Barcelona, experți ai programelor umanitare FIFA.

Tabăra de prietenie internațională
Un program educațional în care participanții la "Football for Friendship" sub îndrumarea mentorilor profesioniști ai taberei urmează antrenament și team-building. Inițiativa îi ajută pe copii să se înțeleagă între ei nu numai pe terenul de fotbal, ci și în viața reală, să dezvolte tactici și să simtă umărul unui coechipier. O parte a Taberei este Școala Nouă Valori, unde Tinerii Participanți învață despre valorile programului și cum să le aplice pe teren și în viața de zi cu zi.

Inițiativa de mediu
Din 2016, programul "Football for Friendship" derulează în fiecare an Inițiativa de mediu. Tinerii participanți la program au deschis "Grădina Prieteniei" din Parcul Trenno din Milano, unde fiecare dintre cele 32 de echipe internaționale și-a plantat propriul copac. Al treizeci și treilea copac a fost plantat de copii cu dizabilități de la Fundația Don Carlo Gnocchi.

În 2018, Tinerii Ambasadori ai programului au sensibilizat publicul cu privire la animalele, care sunt pe cale de dispariție. În fiecare an, echipele de prietenie internațională poartă numele unor specii rare de animale și, care sunt pe cale de dispariție. Tot în 2018, în cadrul evenimentelor finale de la Moscova, au fost organizate trasee verzi pentru Tinerii participanți folosind autobuze alimentate cu gaz natural.

În 2020, Tinerii Participanți au găzduit webinarul "F4F Speaks for Nature" dedicat protecției și sustenabilității mediului, ca parte a Zilei Mondiale a Mediului Înconjurător, stabilit de către ONU.

În 2021, Tinerii Membri au împărtășit lumii modalitățile în care fiecare dintre noi poate ajuta planeta zilnic și au lansat provocarea Pași Mici pentru Salvarea Planetei (Small Steps to Save the Planet).

Tabăra de prietenie internațională
Un program educațional în care participanții la "Football for Friendship" sub îndrumarea mentorilor profesioniști ai taberei urmează antrenament și team-building. Inițiativa îi ajută pe copii să se înțeleagă între ei nu numai pe terenul de fotbal, ci și în viața reală, să dezvolte tactici și să simtă umărul unui coechipier. O parte a Taberei este Școala Nouă Valori, unde Tinerii Participanți învață despre valorile programului și cum să le aplice pe teren și în viața de zi cu zi.

Activitatea participanților între ediții
În perioada dintre două ediții, tinerii fotbaliști din cadrul programului Fotbal pentru Prietenie participă la diverse evenimente. În mai 2013, juniorii clubului de fotbal Maribor (Slovenia) au organizat o partidă amicală în scop caritabil cu copii din Cambodgia. La 14 septembrie 2014, la Soci, participanții ruși ai programului au discutat cu Vladimir Putin în timpul unei întâlniri dintre președintele Federației Ruse de Fotbal și Președintele FIFA, Sepp Blatter. În iunie 2014, președintele Franței, Francois Hollande, a invitat echipa Taverni, membră a programului Fotbal pentru Prietenie, la Palatul Elysee, pentru a viziona partida din cadrul Cupei Mondiale 2014 FIFA dintre Franța și Nigeria. În aprilie 2016, Iuri Vașciuk, ambasadorul programului Fotbal pentru Prietenie în 2015, s-a întâlnit cu cel mai puternic om din Belarus, Kirill Șimko și tinerii fotbaliști de la BATE FC pentru a-și împărtăși experiența lor de participanți la program. Iuri Vașciuk i-a înmânat lui Kirill Șimko o Brățară a Prieteniei simbolică, prin care i-a predat ștafeta pentru promovarea idealurilor programului: prietenie, dreptate, stil de viață sănătos.

Premii și recompense
La sfârșitul anului 2021, "Football for Friendship" are peste 60 de premii naționale și internaționale în domeniul responsabilității sociale, sportului și comunicării, inclusiv trei titluri GUINNESS WORLD RECORDS™ pentru cele mai multe naționalități în antrenamentul fotbalistic din istorie, cel mai mare număr de utilizatori la un eveniment de fotbal online din istorie și cel mai mare număr de utilizatori într-un stadion virtual. Printre alte premii se numără Premiile SABRE în secțiunea CSR (SUA), Premiile Gold Quill pentru cel mai bun proiect social de pe planetă (SUA), Grand Prix Silver Archer (Rusia), Premiile IPRA pentru cel mai bun proiect-campanie de sprijin pentru ODD-urile ONU (Marea Britanie), ICCO Global Award for Intercultural Communication (Marea Britanie) și altele.

În 2020, Academia Internațională "Football for Friendship" pentru antrenori a primit "PRNEWS Platinum PR Awards" (SUA), iar în 2021, emisiunea YouTube "Stadionul este locul unde sunt eu" ("Stadium is where I am") și "Vești bune" ("Good News"), organizată de copiii de la începutul pandemiei pentru a sprijini oamenii din întreaga lume, au câștigat premiul pentru cel mai bun canal YouTube.

Note

Fotbal
Gazprom

Fotbal pentru prietenie


Zhdanovsky (en , en ) est une île-péninsule de la rivière Vuoksi dans l'isthme de Carélie en Russie.

Histoire
La péninsule est devenue le théâtre de violents combats du 16 juin au 9 juillet 1944, pendant la guerre de continuation (1941-1944) alors qu'elle faisait partie de la ligne de défense finlandaise VKT (Ligne Viborg-Kuparsaari-Taipale).

Liens externes

Isthme de Carélie
Île en Russie

Zhdanovsky


Páskalilja (Narcissus pseudonarcissus) er tegund með uppruna í Evrópu sem vex náttúrlega víða um Miðjarðarhaf og svo langt norður sem til Englands og Þýskalands. Eins og búast má við af stóru og fjölbreyttu útbreiðslusvæði er henni skift í fjölda undirtegunda og afbrigða sem sum hver hafa verið talin sjálfstæðar tegundir. Ættkvíslinni Narcissus var gefið nafn af Linné, leitt af narco, sem merkir að deyfa og vísar til ilmsins frá plöntunni. Hún blómgast í mars - apríl og tekur af því nafn. Mun blómið vera nokkuð eitrað og safinn frá henni húðertandi . Laukurinn inniheldur oxalsýraoxalsýrusölt, sem geta kallað fram sár þegar laukurinn er handleikinn. Allir hlutar plöntunar innihalda eitruð lektín (lycorine), einkum laukurinn.

Tenglar
Mbl.is - Páskaliljur

Tilvísanir
Plöntur

Páskalilja


Afganistan bayrağı (Darice: پرچم افغانستان, Peştuca: افغانستان توغ), Afganistan'ın ulusal bayrağıdır. Ülke, Hotakîler tarafından kurulduğu 1709 yılındaki ilk bayrağından bu yana 25 bayrağa sahip. Sadece 20. yüzyılda Afganistan, o dönemdeki diğer tüm ülkelerden daha fazla 19 ulusal bayrak kullandı ve bunların çoğu siyah, kırmızı ve yeşil renklere sahipti.

15 Ağustos 2021'de Kâbil'in Düşüşü'nün ardından, Afganistan'ın meşru hükûmeti olduğunu iddia eden ve her biri farklı bir bayrak kullanan iki taraf var. Ülkeyi kontrol eden Afganistan'ın Taliban kontrolündeki İslam Emirliği, beyaz zemin üzerine siyah yazılmış kelime-i tevhid bulunduğu bir bayrak kullanırken, İslam Cumhuriyeti ise siyah, kırmızı ve yeşil zemin üzerine Afganistan arması'nın bulunduğu bir bayrak kullanmakta.

Afganistan'ın üç renkli bayraklarının tarihi
Siyah renk, korunan bir devlet olarak sorunlu 19. yüzyıl tarihini temsil eder, kırmızı renk, bağımsızlık için savaşanların kanını (özellikle 1919 Anglo-Afgan Antlaşması) temsil eder ve yeşil, gelecek için umut ve refahı temsil eder. Bazıları alternatif olarak siyahı tarihi, kırmızıyı ilerlemeyi ve yeşili ya tarımsal refahı ya da İslam'ı temsil edecek şekilde yorumlamaktadır.

1928'den beri hemen hemen her üç renkli Afganistan bayrağının merkezinde Afganistan arması yer almaktadır. Hemen hemen her amblemin içinde ilk olarak 1901'de ortaya çıkan bir cami ve ilk olarak 1928'de ortaya çıkan buğday vardı.

Son üç renkli bayrak, 2002'de, daha sonra 2004 ve 2013'te yapılan değişikliklerle, farklı renkli amblemler içeren bazı varyantlarla şimdiki halini aldı.

Bayrakların renk yaklaşımları (1928-1978 ve 1980-2021 bayrakları için geçerlidir) aşağıda listelenmiştir:

Diğer bayraklar

Galeri

Önceki bayraklar

Ayrıca bakınız
 Afganistan arması

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Afganistan bayrağı ve açıklaması  (İngilizce)

Bayrak
Ulusal bayraklar
Asya bayrakları

Afganistan bayrağı


Resesyon ya da durgunluk, ekonomik faaliyetlerde genel bir düşüş olduğunda ortaya çıkan bir iş döngüsü daralmasıdır. Durgunluklar genellikle harcamalarda yaygın bir düşüş (olumsuz bir talep şoku) olduğunda ortaya çıkar. Bu durum finansal kriz, dış ticaret şoku, olumsuz arz şoku, ekonomik balonun patlaması veya büyük ölçekli insan kaynaklı veya doğal afet (örneğin pandemi) gibi çeşitli olaylar tarafından tetiklenebilir.

Amerika Birleşik Devletleri'nde resesyon, "ekonomik faaliyetlerde piyasa geneline yayılan, birkaç aydan uzun süren, normalde reel GSYH, reel gelir, istihdam, sanayi üretimi ve toptan-perakende satışlarda görülen önemli bir düşüş" olarak tanımlanmaktadır." Avrupa Birliği de benzer bir tanım benimsemiştir. Birleşik Krallık'ta resesyon, iki çeyrek üst üste negatif ekonomik büyüme olarak tanımlanmaktadır.

Hükümetler durgunluklara genellikle para arzını artırmak ve faiz oranlarını düşürmek veya devlet harcamalarını artırmak ve vergilendirmeyi azaltmak gibi genişletici makroekonomik politikalar benimseyerek yanıt verirler.

Sonuçları

İşsizlik
İşsizlik özellikle durgunluk dönemlerinde yüksektir. Neoklasik paradigma içinde çalışan birçok ekonomist, doğal bir işsizlik oranı olduğunu ve bu oranın gerçek işsizlik oranından çıkarıldığında durgunluk sırasında GSYİH açığını tahmin etmek için kullanılabileceğini savunmaktadır. Diğer bir deyişle, işsizlik hiçbir zaman %0'a ulaşmaz, bu nedenle "doğal oranı" aşmadığı sürece bir ekonominin sağlığı için olumsuz bir gösterge değildir, ancak işsizlik oranındaki fazlalık doğrudan GSYH'de bir kayba karşılık gelir.

Durgunluğun istihdam üzerindeki tam etkisi birkaç çeyrek dönem boyunca hissedilmeyebilir. İngiltere'de 1980'ler ve 1990'larda yaşanan durgunluklardan sonra işsizliğin eski seviyelerine düşmesi beş yıl sürmüştür. İstihdam ayrımcılığı iddiaları durgunluk sırasında artmaktadır.

İş Dünyası
Verimlilik durgunluğun ilk aşamalarında düşme eğilimindedir, daha sonra zayıf firmalar kapandıkça tekrar yükselir. Verimlilikteki düşüş, Brexit nedeniyle Birleşik Krallık genelinde gözlemlenen ve bölgede mini bir durgunluk yaratabilecek verimlilik kaybı gibi çeşitli makro-ekonomik faktörlere de bağlanabilir. COVID-19 gibi küresel salgınlar, küresel tedarik zincirini bozdukları veya malların, hizmetlerin ve insanların hareketini engelledikleri için başka bir örnek olabilir.

Durgunluklar aynı zamanda rekabete aykırı birleşmeler için de fırsatlar sunmuş ve bu durum ekonominin geneli üzerinde olumsuz etki yaratmıştır; 1930'larda Amerika Birleşik Devletleri'nde rekabet politikasının askıya alınması Büyük Buhran'ı uzatmış olabilir.

Sosyal etkiler
Maaş ve ücretlere bağımlı olan kişilerin yaşam standartları, sabit gelire veya sosyal yardımlara bağımlı olanlara göre durgunluklardan daha az etkilenir. İş kaybının ailelerin istikrarı ve bireylerin sağlık ve refahı üzerinde olumsuz bir etkisi olduğu bilinmektedir. Resesyon, hükümetlerin gelirlerinde azalmaya neden olabilir. Bu da kamu hizmetlerinde kesintilere yol açabilir. Özellikle sosyal yardım, sağlık hizmetleri ve eğitim gibi alanlarda kaynak sıkıntısı yaşanabilir. Bu durum, dezavantajlı grupları ve ihtiyaç sahiplerini daha da etkileyecektir.

Kaynakça

Ekonomi terimleri

Resesyon


HKK Ljubuški je hrvatski košarkaški klub iz Ljubuškoga, Bosna i Hercegovina.

Povijest
Klub postoji i djeluje od 1976. godine. Najveći klupski uspjesi u kupovima su osvajanje kupa Herceg-Bosne u sezoni 2002./03., četvrtfinale Kupa Bosne i Hercegovine u istoj sezoni, finale kupa Herceg-Bosne 1995. godine te osvajanje trećeg mjesta na istom natjecanju 1996. godine. Najveći ligaški uspjeh je plasman u prvu ligu Bosne i Hercegovine u sezoni 2005/2006.
Klub trenutno sudjeluje u natjecanjima Košarkaškog saveza Herceg-Bosne s mlađim kategorijama i to juniorima, kadetima i mlađim kadetima i još radi s najmlađim uzrastima. Treninge održava u Osnovnoj školi Marka Marulića u Ljubuškom.

Izvori

Vanjske poveznice
 HKK Ljubuški Facebook
 HKK Ljubuški juniori  Košarkaški savez Herceg-Bosne
 (eng.) HKK Ljubuški Eurobasket

Hrvatski košarkaški klubovi u Bosni i Hercegovini
Šport u Ljubuškom

HKK Ljubuški


Altiero Spinelli (Roma, 31 de agosto de 1907 — Roma, 23 de maio de 1986) foi um político comunista italiano, teórico político e federalista europeu, referido como um dos fundadores da União Europeia.

Vida
Comunista e militante antifascista em sua juventude, ele passou 10 anos preso pelo regime fascista. Desiludido com o stalinismo, rompeu com o Partido Comunista Italiano em 1937. Preso em Ventotene durante a Segunda Guerra Mundial, junto com outros socialistas democráticos, redigiu o Manifesto por uma Europa livre e unida (mais conhecido como Manifesto Ventotene) em 1941, considerado um precursor do processo de integração europeia.

Ele teve um papel de liderança na fundação do movimento federalista europeu, e teve forte influência nas primeiras décadas da integração europeia pós-Segunda Guerra Mundial. Mais tarde, ajudou a relançar o processo de integração na década de 1980. No momento da sua morte, ele era membro da Comissão Europeia há seis anos, membro do Parlamento Europeu por dez anos até sua morte. O edifício principal do Parlamento Europeu em Bruxelas tem o seu nome.

Manifesto Ventotene
Em junho de 1941, bem antes que o resultado da guerra fosse previsível com segurança, Spinelli e seu companheiro de prisão Ernesto Rossi completaram o Manifesto Ventotene, eventualmente intitulado Per un'Europa libera e unita ("Por uma Europa Livre e Unida. Um Projeto de Manifesto"), que argumentava que, se a luta contra as potências fascistas fosse bem sucedida, seria em vão se ela apenas levasse ao restabelecimento do antigo sistema europeu de soberania Estados-nação em alianças cambiantes. Isso inevitavelmente levaria à guerra novamente. O documento pedia o estabelecimento de uma federação europeia pelos poderes democráticos após a guerra. Por necessidade de sigilo e falta de materiais adequados na época, o Manifesto foi escrito em papéis de cigarro, escondido no fundo falso de uma caixa de lata e contrabandeado para o continente por Ursula Hirschmann. Em seguida, circulou através da Resistência Italiana, e mais tarde foi adotado como o programa do Movimento Federalista Europeu, que Spinelli, Colorni e cerca de 20 outros estabeleceram, assim que puderam deixar o campo de internação. A reunião de fundação foi realizada na clandestinidade em Milão nos dias 27 e 28 de agosto de 1943.

O Manifesto foi amplamente divulgado em outros movimentos de resistência no final da guerra. Líderes da resistência de vários países se reuniram clandestinamente em Genebra em 1944, uma reunião com a presença de Spinelli.

O Manifesto apresentou propostas para a criação de uma federação europeia de estados, cujo objetivo principal era unir os países europeus tão intimamente que não pudessem mais entrar em guerra uns com os outros. Como em muitos círculos políticos de esquerda europeus, esse tipo de movimento em direção a ideias federalistas foi argumentado como uma reação aos excessos destrutivos do nacionalismo. As bases ideológicas para uma Europa unida podem, assim, ser atribuídas à hostilidade ao nacionalismo: estabelecer o domínio da raça alemã na Europa foi frustrado" (reunião de fundação do MFE).

Publicações

 Per un'Europa libera e unita. Progetto d'un manifesto, com Ernesto Rossi, 1941. [primeiro rascunho do manifesto Ventotene, perdido]
 Il Manifesto del Movimento Federalista Europeo. Elementi di discussione, in "Quaderni del Movimento Federalista Europeo", n. 1 de agosto de 1943. [segundo rascunho do manifesto Ventotene]
 Tesi politiche federaliste, settembre 1943, ne "L'Unità europea", n. 3.
 Problemi della Federazione europea, com Ernesto Rossi, Roma, Edições do Movimento Italiano para a Federação Européia, 1944. [terceiro esboço do manifesto Ventotene]
 Considerazioni di un federalista sulla Germania, Firenze, La nuova Italia, 1948.
 Dagli stati sovrani agli Stati Uniti d'Europa, Prefazione di Aldo Garosci, Firenze, La nuova Italia, 1950.
 Manifesto dei Federalisti Europei, Parma, Guanda, 1957 (reimpresso como Il Manifesto dei federalisti europei, editado por Piero S. Graglia, Ventotene, L'ultima spiaggia, 2016. ISBN 978-88-98-60710-5).
 L'Europa non cade dal cielo, Bologna, Il mulino, 1960.
 Tedeschi al bivio, Roma, Opere Nuove, 1960.
 Repressione politica e opposizione clandestina. Il Tribunale speciale, in Trent'anni di storia politica italiana, 1915-1945, Torino, ERI, 1962.
 Che fare per l'Europa?, editado por, Milano, Edizioni di Comunità, 1963.
 Rapporto sull'Europa, Milano, Edizioni di Comunità, 1965.
 Il lungo monologo, Roma, Edizioni dell'Ateneo, 1968.
 L'avventura europea, Bologna, Il Mulino, 1972.
 PCI, che fare? Riflessioni su strategia e obiettivi della Sinistra, Torino, Einaudi, 1978.
 La mia battaglia per un'Europa diversa, Manduria, Lacaita, 1979.
 Verso l'unione europea, Firenze, Istituto Universitario Europeo, 1983.
 Come ho tentato di diventare saggio

 I, Io, Ulisse, Bologna, Il Mulino, 1984. ISBN 88-15-00490-4.
 II, La goccia e la roccia, editado por Edmondo Paolini, Bologna, Il Mulino, 1987. ISBN 88-15-01413-6.

 Il progetto europeo, Bologna, Il Mulino, 1985. ISBN 88-15-00883-7.
 Discorsi al Parlamento europeo, 1976-1986, editado por Pier Virgilio Dastoli, Bologna, Il Mulino, 1987. ISBN 88-15-01268-0.
 Battaglia per l'Unione. 1979-1986, Luxemburgo, Serviço das Publicações Oficiais das Comunidades Europeias, 1988.
 Diario europeo

 I, 1948-1969, editado por Edmondo Paolini, Bologna, Il Mulino, 1989. ISBN 88-15-01981-2.
 II, 1970-1976, editado por Edmondo Paolini, Bologna, Il Mulino, 1992. ISBN 88-15-02694-0.
 III, 1976-1986, editado por Edmondo Paolini, Bologna, Il Mulino, 1992. ISBN 88-15-02752-1.

 Una strategia per gli Stati uniti d'Europa, editado por Sergio Pistone, Bologna, Il Mulino, 1989. ISBN 88-15-02094-2.
 L'Europa tra Ovest e Est, editado por Cesare Merlini, Bologna, Il Mulino, 1990. ISBN 88-15-02674-6.
 La crisi degli stati nazionali. Germania, Italia, Francia, editado por Lucio Levi, Bologna, Il Mulino, 1991. ISBN 88-15-02702-5.
 Il manifesto di Ventotene e altri scritti, Bologna, Il Mulino, 1991. ISBN 88-15-03307-6.
 Machiavelli nel secolo XX. Scritti del confino e della clandestinità, 1941-1944, editado por Piero S. Graglia, Bologna, Il Mulino, 1993. ISBN 88-15-04297-0.
 La rivoluzione federalista. Scritti 1944-1947, editado por Piero S. Graglia, Bologna, Il Mulino, 1996. ISBN 88-15-05246-1.
 Europa terza forza. Politica estera e difesa comune negli anni della guerra fredda. Scritti 1947-1954, editado por Piero S. Graglia, Bologna, Il Mulino, 2000. ISBN 88-15-07279-9.
 Carteggio. 1961-1971, com Pietro Nenni, Roma, Editori Riuniti, 2007. ISBN 978-88-359-6016-4.
 "Empirico" e "Pantagruel". Per un'Europa diversa. Carteggio 1943-1945, com Ernesto Rossi, editado por Piero S. Graglia, Milano, Angeli, 2012. ISBN 978-88-568-4869-4.

Ligações externas

 Web site of the Spinelli Committee for the celebrations of 100 years from his birth 1907–2007
 The private papers of A. Spinelli deposited at the Historical Archives of the EU in Florence
 A short biography from the Young European Federalists organisation
 Text of the Ventotene Manifesto
 Text of the Ventotene Manifesto (Archived 2009-10-25)
 Draft Treaty Establishing the European Union
 Agustín José Menéndez (ed.): Altiero Spinelli – From Ventotene to the European Constitution. Oslo 2007
 www.altierospinelli.org

Políticos da Itália

Altiero Spinelli


is a town located in Kasuya District, Fukuoka Prefecture, Japan.

As of April 30, 2017, the town has an estimated population of 46,709 and a density of 3,300 persons per km². The total area is 14.12 km².

The district is served by the Kashii Line and the Sasaguri Line.

References

External links

Kasuya official website

Towns in Fukuoka Prefecture

Kasuya, Fukuoka


الجماعة الإسلامية في باكستان (أردو: ) جماعة إسلامية سنية تعمل في باكستان تتبني المنهج السلمي، أسسها أبو الأعلي المودودي في 26 أغسطس عام 1941م. وهي ذات فكر مشترك وتنتهج نفس نهج جماعة الإخوان المسلمين. تعارض الجماعة الإسلامية بشدة الرأسمالية والشيوعية والليبرالية والاشتراكية والعلمانية وكذلك الممارسات الاقتصادية مثل تقديم الفوائد المصرفية. الجماعة الإسلامية حزب طليعي: يشكل أعضاؤه نخبة مع «منتسبين» تحتها «متعاطفون». زعيم الحزب يسمى أمير.  على الرغم من أن الحزب لا يتمتع بأتباع شعبي كبير، إلا أنه يتمتع بنفوذ كبير ويعتبر أحد الحركات الإسلامية الرئيسية في باكستان، إلى جانب الديوباندية.

التأسيس
تأسست الجماعة الإسلامية في لاهور، الهند البريطانية في عام 1941 على يد عالم الدين الإسلامي والفيلسوف الاجتماعي والسياسي أبو الأعلي المودودي، الذي تأثر على نطاق واسع بالحكم المبني على الشريعة للإمبراطور المغولي أورنجزيب. في وقت حركة الاستقلال الهندية، عمل المودودي والجماعة الإسلامية بنشاط لمعارضة تقسيم الهند. في عام 1947، بعد تقسيم الهند، انقسمت الجماعة إلى منظمتين، الجماعة الإسلامية الباكستانية والجماعة الإسلامية الهندية (الجناح الهندي).[17] [18] تشمل الأجنحة الأخرى للجماعة الجماعة الإسلامية كشمير التي تأسست عام 1953، والجماعة الإسلامية آزاد كشمير التي تأسست عام 1974، والجماعة الإسلامية البنجلاديشية التي تأسست عام 1975.

أهدافها
تهدف لإقامة الخلافة الإسلامية مرة أخري وتطبيق الشريعة الإسلامية، وتحويل باكستان إلى دولة إسلامية، تحكمها الشريعة الإسلامية، من خلال عملية قانونية وسياسية تدريجية. و«دعوة جميع أهل الأرض أن يستخلصوا الحكم الحاضر من الطواغيت المستبدة والفجرة الفسدة، وأن ينتزعوا الإمامة الفكرية والعلمية من ايديهم وينقلوها إلى ايدى المؤمنين المسلمين».

التاريخ

أبو الأعلى المودودي (1941-1972)
كان مؤسس الجماعة الإسلامية وزعيمها حتى عام 1972 هو أبو الأعلى المودودي، الفيلسوف والمعلق السياسي الإسلامي المقروء على نطاق واسع، والذي كتب عن دور الإسلام في جنوب آسيا.  تأثر فكره بعدة عوامل منها حركة الخلافة. صعود مصطفى كمال أتاتورك في نهاية الخلافة العثمانية. وتأثير القومية الهندية والمؤتمر الوطني الهندي والهندوسية على المسلمين في الهند. أيد ما أسماه «الأسلمة من فوق»، من خلال دولة إسلامية تمارس فيها السيادة باسم الله والشريعة الإسلامية (الشريعة الإسلامية).) سيتم تنفيذها. يعتقد المودودي أن السياسة هي «جزء لا يتجزأ من العقيدة الإسلامية، وأن الدولة الإسلامية التي يسعى العمل السياسي الإسلامي إلى بنائها» لن تكون عملًا من أعمال التقوى فحسب، بل ستحل أيضًا العديد من (على ما يبدو غير ديني) الاجتماعية والاجتماعية. المشاكل الاقتصادية التي واجهها المسلمون.
المقر الرئيسي للجماعة الإسلامية في لاهور
عارض المودودي الحكم البريطاني لكنه عارض أيضًا الحركة القومية الإسلامية (القومية غير إسلامية) وخطتهم لـ «دولة إسلامية» محدودة. قام المودودي بدلاً من ذلك بالتحريض من أجل «دولة إسلامية» تغطي الهند بأكملها  - على الرغم من حقيقة أن المسلمين يشكلون حوالي ربع سكان الهند فقط.

وهكذا عارضت الجماعة الإسلامية بشدة تقسيم الهند، حيث قال زعيمها مولانا أبو الأعلى المودودي إن هذا المفهوم ينتهك العقيدة الإسلامية للأمة.  رأت الجماعة الإسلامية أن التقسيم يخلق حدودًا زمنية من شأنها أن تفصل المسلمين عن بعضهم البعض.

تأسيس الجماعة الإسلامية في الهند الاستعمارية
تأسست الجماعة الإسلامية في الهند الاستعمارية في 26 أغسطس 1941، في حديقة الإسلام في مدينة لاهور، قبل تقسيم الهند.  بدأت الجماعة الإسلامية كحركة اجتماعية وسياسية إسلامية. حضر الاجتماع الأول خمسة وسبعون شخصًا وأصبحوا أول 75 عضوًا في الحركة. كان مولانا أمين أحسن إصلاحي، ومولانا نعيم صديقي، ومولانا محمد منظور نعماني، ومولا أبو الحسن علي ندوي (رغم أنه غادر بعد بضع سنوات)  من بين مؤسسي الجماعة الإسلامية جنبًا إلى جنب مع سيد أبو العلاء المودودي

رأى المودودي مجموعته على أنها طليعة للثورة الإسلامية على خطى المسلمين الأوائل الذين تجمعوا في المدينة المنورة لتأسيس دولة إسلامية.  الجماعة الإسلامية كانت ولا تزال منظمة بشكل صارم وهرمي في هيكل شبيه بالهرم، وتعمل من أجل الهدف المشترك المتمثل في إنشاء مجتمع إسلامي أيديولوجي، لا سيما من خلال العمل التربوي والاجتماعي، تحت قيادة أمرائها (القادة أو القادة).  كحزب طليعي، فإن أعضائه الكامل (أركان) يهدفون إلى أن يكونوا قادة ومخلصين للحزب، ولكن هناك أيضًا فئة من المتعاطفين والعاملين أكثر بكثير (karkun).

والأمير ملزم بموجب دستور الحزب باستشارة مجلس يسمى مجلس الشورى . كما طور JI منظمات فرعية، مثل تلك الخاصة بالنساء والطلاب.  بدأت الجماعة الإسلامية بالتطوع في مخيمات اللاجئين. أداء العمل الاجتماعي فتح المستشفيات والعيادات الطبية وجمع جلود الحيوانات المضحى بها في عيد الأضحى.

كان لدى JI عدد من الميزات الفريدة. جميع الأعضاء، بمن فيهم مؤسسها المودودي، نطقوا بالشهادة - الفعل التقليدي للمتحولين إلى الإسلام - عندما انضموا. كانت هذه لفتة رمزية للتحول إلى منظور إسلامي جديد، ولكن بالنسبة للبعض ضمنيًا أن «الجماعة تقف أمام المجتمع الإسلامي كإسلام قبل الجاهلية»، (جهل ما قبل الإسلام).  بعد تشكيل باكستان، نهى الباكستانيون عن أداء يمين الولاء للدولة حتى تصبح إسلامية، بحجة أن المسلم يمكنه بضمير مرتاح أن يبايع الله وحده.

باكستان
بعد تقسيم الهند، هاجر المودودي والجماعة الإسلامية من شرق البنجاب إلى لاهور في باكستان. هناك تطوعوا لمساعدة الآلاف من اللاجئين الذين تدفقوا إلى البلاد من الهند  - أداء العمل الاجتماعي؛ فتح المستشفيات والعيادات الطبية. وبجمع جلود المذبوح في عيد الأضحى.

أثناء رئاسة الوزراء لحسين الشهيد السهروردي (سبتمبر 1956 - أكتوبر 1957)، دافعت الجماعة الإسلامية عن نظام تصويت منفصل لمختلف الطوائف الدينية. عقد السهروردي جلسة للجمعية الوطنية في دكا، ومن خلال تحالفه مع الجمهوريين، أقر حزبه مشروع قانون لنظام تصويت مختلط.

في عام 1951، رشحت مرشحين لمنصب، لكنها لم تكن جيدة. وجدت الجماعة الإسلامية أنها كانت أكثر نجاحًا في الترويج لقضيتها في الشوارع.  تسببت الانتخابات أيضًا في حدوث انقسام في الحزب حيث أصدر مجلس شورى الجماعة الإسلامية قرارًا يدعم انسحاب الحزب من السياسة لكن المودودي جادل في استمرار المشاركة. ساد المودودي واستقال العديد من كبار قادة الجماعة الإسلامية احتجاجًا. كل هذا عزز مكانة المودودي أكثر و «بدأت عبادة الشخصية تنمو من حوله».

في عام 1953، قادت الجماعة الإسلامية «تحركًا مباشرًا» ضد الأحمدية، الذين اعتقدت الجماعة الإسلامية أنه ينبغي اعتبارهم غير مسلمين. في مارس 1953، بدأت أعمال الشغب في لاهور أدت إلى نهب وحرق وقتل ما لا يقل عن 200 من الأحمديين وإعلان الأحكام العرفية الانتقائية. قام القائد العسكري عزام خان باعتقال المودودي وحكم عليه رحيم الدين خان بالإعدام بتهمة التحريض على الفتنة (كتابة منشورات معادية للأحمدية)، وسُجن العديد من أنصار الجماعة الإسلامية خلال هذه الفترة.

تم تبني دستور عام 1956 بعد تلبية العديد من مطالب الجماعة الإسلامية. وافق المودودي على الدستور وادعى أنه انتصار للإسلام.  في عام 1958، شكلت الجماعة الإسلامية تحالفًا مع عبد القيوم خان (الرابطة الإسلامية) وشودري محمد علي (حزب النظام الإسلامي). زعزع التحالف رئاسة إسكندر ميرزا (1956-1958) وعادت باكستان إلى الأحكام العرفية. الحاكم العسكري الرئيس محمد أيوب خان (1958-1964)، كان لديه أجندة تحديثية وعارض زحف الدين إلى السياسة. حظر الأحزاب السياسية وحذر المودودي من استمرار النشاط الديني والسياسي. تم إغلاق مكاتب الجماعة الإسلامية، وصودرت الأموال وسجن المودودي في عامي 1964 و 1967.

دعمت الجماعة الإسلامية الحزب المعارض، الحركة الديمقراطية الباكستانية. في الانتخابات الرئاسية 1964-1965، دعمت الجماعة الإسلامية زعيمة المعارضة فاطمة جناح، على الرغم من معارضتها للمرأة في السياسة.

في عام 1965، أثناء الحرب الهندية الباكستانية، دعمت الجماعة الإسلامية دعوة الحكومة للجهاد، وقدمت خطابات وطنية على إذاعة باكستان وطلبت الدعم من الدول العربية وآسيا الوسطى. قاومت المجموعة برنامج ذو الفقار علي بوتو ومولانا بهشاني الاشتراكي في ذلك الوقت.

بحلول نهاية عام 1969، كانت الجماعة الإسلامية تقود حملة كبرى «لحماية أيديولوجية باكستان»، والتي اعتقدت أنها كانت مهددة من قبل الاشتراكيين والعلمانيين الملحدين.

شاركت الجماعة الإسلامية في الانتخابات العامة 1970 . دعا برنامجها السياسي إلى الحرية السياسية للمحافظات والشريعة الإسلامية على أساس القرآن والسنة النبوية. سيكون هناك فصل بين السلطات (القضائية والتشريعية)؛ الحقوق الأساسية للأقليات (مثل تكافؤ فرص العمل ونظام الأسهم المجانية الذي يسمح لعمال المصانع بامتلاك أسهم في شركات أصحاب العمل)؛ وسياسة العلاقات القوية مع العالم الإسلامي. [ بحاجة لمصدر ] قبل الانتخابات مباشرة، ترك نواب زاده نصر الله خان التحالف تاركًا الجماعة الإسلامية لخوض الانتخابات ضد حزب الشعب الباكستاني ورابطة عوامي. [اقتباس مطلوب ]كان للحزب أداء مخيب للآمال عندما فاز بأربعة مقاعد فقط في الجمعية الوطنية وأربعة في مجلس المقاطعة بعد تقديم 151 مرشحًا.

وفاز ذو الفقار علي بوتو بالحملة الانتخابية عام 1970 وعارضه بشدة الجماعة الإسلامية التي اعتقدت أنه وأيديولوجيته الاشتراكية تشكلان تهديداً للإسلام.

 قسم

عارضت الجماعة الإسلامية حركة عوامي الشرقية الانفصالية الباكستانية.  نظمت جمعية الطلاب الإسلامية جماعة البدار لمحاربة موكتي باهيني (قوات التحرير البنغالية). في عام 1971، أثناء حرب تحرير بنغلاديش، ربما تعاون أعضاء الجماعة الإسلامية مع الجيش الباكستاني.  [ مصدر منشور ذاتيًا؟ ]

في عام 1968، أخذ مولانا المودودي إجازة من إمارة الجماعة وأصبح مولانا نعيم صديقي أمير الجماعة الإسلامية لمدة عام واحد، وفي عام 1969 تولى مولانا مسئولية الجماعة مرة أخرى. في عام 1972، استقال المودودي بسبب سوء الحالة الصحية ورفض مولانا نعيم صديقي أن يصبح أمير الجماعة بسبب أنشطته البحثية. وهكذا في أكتوبر 1972، انتخب مجلس الشورى ميان طفيل محمد (1914 - 2009)، القائد الجديد للجماعة الإسلامية نعيم صديقي تم اختياره أمينًا عامًا للجماعة الإسلامية.

ميان طفيل محمد
بعد انتخاب ذو الفقار علي بوتو (1973-1977)، أحرق الجناح الطلابي للجماعة الإسلامية (إسلامي جمعية الطالب) تماثيل له في لاهور وأعلن انتخابه «يومًا أسود». في أوائل عام 1973، ناشد أمير الجماعة الإسلامية الجيش الإطاحة بحكومة بوتو بسبب «فسادها الأخلاقي المتأصل».

وقادت الجماعة الإسلامية الحركة السياسية المناهضة لبوتو تحت راية نظام المصطفى الديني . حاولت بوتو قمع الجماعة الإسلامية من خلال سجن أعضاء الجماعة الإسلامية والجماعة الإسلامية الطالباب. حدثت مخالفات انتخابية في انتخابات عام 1975 حيث تم اعتقال أعضاء الجماعة الإسلامية لمنعهم من تقديم أوراق ترشيحهم.  ومع ذلك، بحلول عام 1976، كان لدى JI 2 مليون مسجل.

في عام 1977، فازت الجماعة الإسلامية بتسعة من 36 مقعدًا فاز بها التحالف الوطني الباكستاني المعارض . اعتبرت المعارضة أن الانتخابات مزورة (فاز حزب الشعب الباكستاني بزعامة بوتو بـ 155 من أصل 200 مقعد) ودعا المودودي، الذي تم اعتقاله، الأحزاب الإسلامية إلى بدء حملة عصيان مدني . تدخلت حكومة المملكة العربية السعودية التي يقودها السنة لتأمين إطلاق سراح المودودي من السجن محذرةً من اندلاع ثورة في باكستان. ساعدت الجماعة الإسلامية التحالف الوطني الباكستاني في الإطاحة ببوتو والتقت بضياء الحق لمدة تسعين دقيقة في الليلة السابقة لشنق بوتو.

في البداية، دعمت الجماعة الإسلامية الجنرال ضياء الحق (1977-1987).  بدوره، أعطى استخدام ضياء للخطاب الإسلامي أهمية الجماعة الإسلامية في الحياة العامة بما يتجاوز حجم أعضائها.  طبقًا للصحفي أوين بينيت جونز، فإن الجماعة الإسلامية كانت «الحزب السياسي الوحيد» الذي قدم لزيا «دعمًا ثابتًا» وتمت مكافأته بوظائف لـ «عشرات الآلاف من نشطاء الجماعة والمتعاطفين معها»، مما أعطى ضياء سلطة الأجندة الإسلامية «بعد فترة طويلة هو مات.»

ومع ذلك، فشل ضياء في إجراء انتخابات في الوقت المناسب ونأى بنفسه عن الجماعة الإسلامية. عندما حظر ضياء الاتحادات الطلابية، احتج إسلامي جمعية الطلبة والنقابات العمالية الموالية للجماعة الإسلامية . ومع ذلك، فإن الجماعة الإسلامية لم تشارك في حركة حزب الشعب الباكستاني من أجل استعادة الديمقراطية . كما دعمت الجماعة الإسلامية جهاد ضياء ضد الحرب السوفييتية الأفغانية وأصبحت شقيقتها جماعة إسلامية بقيادة برهان الدين رباني جزءًا من بيشاور السبعة التي تلقت مساعدات من المملكة العربية السعودية والولايات المتحدة وأنصار الجهاد الآخرين. تسببت هذه الألغاز في حدوث توتر في الجماعة الإسلامية على أساس الصراع بين الأيديولوجيا والسياسة.

في عام 1987، رفض ميان طفيل مواصلة عمله كرئيس للجماعة الإسلامية لأسباب صحية وانتخب قاضي حسين أحمد .

قاضي حسين أحمد
في عام 1987، عندما توفي ضياء الحق، شكلت الرابطة الإسلامية الباكستانية التحالف اليميني، إسلامي جمهوري الاتحاد (IJI).  في عام 1990 عندما تولى نواز شريف السلطة، قاطعت الجماعة الإسلامية مجلس الوزراء على أساس أن حزب الشعب الباكستاني والرابطة الإسلامية الباكستانية كانا يمثلان إشكالية بدرجات متساوية.

في انتخابات 1993، فازت الجماعة الإسلامية بثلاثة مقاعد. في هذا العام، كانت الجماعة الإسلامية عضوًا في مؤتمر الحريات لجميع الأحزاب الذي تم تشكيله حديثًا والذي يروج لاستقلال جامو وكشمير عن الهند.  قبل ذلك، زُعم أن الجماعة الإسلامية قد أنشأت حزب المجاهدين، ميليشيا تحرير كشمير لمعارضة جبهة تحرير كشمير التي تقاتل من أجل الاستقلال الكامل لمنطقة كشمير.

ترك أحمد منصبه في مجلس الشيوخ احتجاجا على الفساد.

مسيرة طويلة ناجحة ضد حكومة بوتو
في 20 يوليو / تموز 1996، أعلن قاضي حسين أحمد بدء احتجاجات ضد الحكومة بزعم الفساد. استقال قاضي حسين من مجلس الشيوخ في 27 سبتمبر وأعلن بدء مسيرة طويلة ضد حكومة بنازير. بدأ الاحتجاج في 27 أكتوبر 1996 من قبل الجماعة الإسلامية وأحزاب المعارضة. في 4 تشرين الثاني / نوفمبر 1996، أقيل الرئيس ليغاري حكومة بوتو بسبب الفساد في المقام الأول.  ثم قاطعت الجماعة الإسلامية انتخابات 1997 وبالتالي فقدت التمثيل في البرلمان. ومع ذلك، ظل الحزب نشطًا سياسيًا، على سبيل المثال، احتجاجًا على وصول رئيس الوزراء الهندي، أتال بيهاري فاجبايي، إلى لاهور.

في عام 1999، تولى برويز مشرف السلطة في انقلاب عسكري . رحبت الجماعة الإسلامية، في البداية، بالجنرال لكنها اعترضت بعد ذلك عندما بدأ مشرف في إجراء إصلاحات علمانية، ثم مرة أخرى في عام 2001، عندما انضمت باكستان إلى الحرب على الإرهاب، زاعمة أن مشرف خان طالبان . أدانت الجماعة الإسلامية أحداث 11 سبتمبر 2001 لكنها أدانت الولايات المتحدة بنفس القدر عندما دخلت أفغانستان.  بعض أعضاء القاعدة، على سبيل المثال خالد شيخ محمد، اعتقلوا في باكستان.

في عام 2002، شكلت الجماعة الإسلامية تحالفًا للأحزاب الدينية يسمى «مجلس العمل المتحد» (MMA) وفازت بـ 53 مقعدًا، بما في ذلك معظم أولئك الذين يمثلون مقاطعة خيبر بختونخوا .  واصلت الجماعة الإسلامية معارضتها للحرب على الإرهاب، وخاصة وجود القوات الأمريكية والوكالات في باكستان. كما دعت الجماعة الإسلامية إلى إعادة القضاء.

قدم قاضي حسين أحمد استقالته من مجلس الأمة أثناء زيارته لمعسكر ضحايا هجوم في مسجد لال .

في عام 2006، عارضت الجماعة الإسلامية مشروع قانون حماية المرأة قائلة إنه لا يلزم إلغاؤه، ولكن بدلاً من ذلك، يجب تطبيقه بطريقة أكثر عدلاً وأكثر وأن يفهمه القضاة بشكل أوضح. قال أحمد،

 «أولئك الذين يعارضون [هذه] القوانين يحاولون فقط الهروب من الإسلام ... هذه القوانين لا تؤثر على المرأة بشكل سلبي. يريد نظامنا حماية المرأة من القلق غير الضروري وتوفيرها عناء المثول أمام المحكمة».

وقالت سامية رحيل قاضي، النائب وابنة أحمد:

 «لقد عارضنا مشروع القانون منذ البداية. لقد تم وضع مرسوم الحدود من قبل مجموعة من العلماء المؤهلين تأهيلا عاليا، وهو أمر لا يقبل الشك».

على الأقل في عهد أحمد، كان موقف الجماعة الإسلامية من العمل الثوري أنه لم يكن مستعدًا للتوجه إلى الإجراءات غير القانونية ولكن أهدافه محددة (قاتي) ولكن أساليبه «مفتوحة للتفسير والتكيف (الاجتهاد)» على أساس«مقتضيات اللحظة».

السيد مناور حسن (2008-2014
في عام 2008، قاطعت الجماعة الإسلامية وحركة إنصاف الباكستانية الانتخابات مرة أخرى . رفض أحمد إعادة انتخابه وأصبح سيد منور حسن أميرًا.

سراج الحق (2014 إلى الوقت الحاضر)
في 30 مارس 2014، أصبح سراج الحق أميرًا.  استقال من منصبه كوزير كبير لولاية خيبر بختونخوا . وتزامن ذلك مع هجوم بطائرة مسيرة على مدرسة وكالة باجور .

المنظمات
توفر الجماعة نقابات للأطباء والمعلمين والمحامين والمزارعين والعاملين والنساء، على سبيل المثال، إسلامي جمعية الطلبة (IJT) وإسلامي جماعة طالبات (فرعها النسائي)  اتحاد الطلاب وجماعة الشباب المشتركة باكستان مجموعة شبابية.

الحزب لديه عدد من المنشورات من وكالات تابعة مثل إدارا المعرفة الإسلامية، لاهور، أكاديمية البحوث الإسلامية، كراتشي، إدارا تلمي تحقيق، لاهور، أكاديمية مهران، ومعهد الدراسات الإقليمية . عدد منشوراتها الإعلامية المطبوعة رقم 22، بما في ذلك الجاسرات اليومية، الأسبوعية الخاصة الجمعة، آسيا الأسبوعية، ترجمان القرآن الشهرية و جهاد كشمير كل أسبوعين،  مع الجاسارات على وجه الخصوص التي يتم توزيعها 50.000.

نظام التعليم الإسلامي، بقيادة عبد الغفور أحمد، هو هيئة تعليمية تضم 63 مدرسة في بيتحق. رابطة المدارس الإسلامية تدعم 164 مدرسة للجماعة الإسلامية . كما تدير JI مشروع مدارس حراء (باكستان) وصندوق الغزالي الاستئماني. تدير المؤسسة المدارس والمراكز المهنية النسائية وبرامج محو أمية الكبار والمستشفيات والكيميائيين المتنقلين وبرامج الرعاية الاجتماعية الأخرى. في هذا الصدد، تتفاعل JI مع السوق العامة.

في المجموع، هناك حوالي 1000 مدرسة دينية مسجلة تابعة للجيش الإسلامي في باكستان، وتضم مقاطعة خيبر بختونخوا معظمها، مع حوالي 245 مدرسة أو ما يقرب من ربع المجموع.

الجماعة الإسلامية
تأسس جناح مستقل للجماعة الإسلامية في آزاد كشمير في عام 1974. ووفقًا للصحافي عارف جمال، فقد تم القيام بذلك لإبطاء انتشار الأفكار العلمانية في آزاد كشمير. كان لها أميرها الخاص، مولانا عبد الباري، الذي شارك سابقًا في حرب كشمير الأولى (1947) وكذلك عملية جبل طارق (1965).

يُشار إلى النشاط الرئيسي لجناح آزاد كشمير على أنه رعاية الجهاد في كشمير الخاضعة للإدارة الهندية . وقال باري إنه تم استدعاؤه للقاء الرئيس ضياء الحق عام 1980، وطُلب منه اتخاذ الاستعدادات. سافر إلى وادي كشمير وأقنع قادة الجماعة الإسلامية في كشمير في النهاية . ومع ذلك ، على الرغم من تدريب العديد من مجموعات الشباب الإسلاميين على التشدد ، كانت الجماعة الكشميرية مترددة في اتخاذ القرار. ثم استخدمت وكالة الاستخبارات الباكستانية الباكستانية جبهة تحرير جامو وكشمير المؤيدة للاستقلال لبدء عملياتها في يوليو 1988.  بعد ذلك بعام ، أرسلت الجماعة الإسلامية آزاد كشمير نشطاء إلى كشمير الخاضعة للإدارة الهندية لجلب جميع الجماعات الإسلامية تحت مظلة مجموعة تسمى حزب المجاهدين لمواجهة جبهة تحرير وكشمير. بالاشتراك مع الجماعة الإسلامية الباكستانية ، أقنعت الجماعة الكشميرية بتولي مسؤولية حزب المجاهدين بحلول يونيو 1990، وعُين زعيم الجماعة سيد صلاح الدين رئيساً لها.

الجماعة الإسلامية آزاد كشمير لديها أيضًا جناح طلابي يسمى إسلامي جمعية تولابا (IJT). اكتسب شعبية بعد تأسيس حزب المجاهدين.  ويقال إن العديد من أعضائه سينضمون إلى صفوف حزب المجاهدين في الوقت المناسب.

صلات مع المتمردين
وقيل إن لجماعاتي صلات وثيقة بالعديد من الجماعات المحظورة في باكستان. كان الاتصال الأبرز مع تحريك نافاز شريعة المحمدي . نما هذا التنظيم المتشدد كفرع من جماعة الإسلاميين وأسسه صوفي محمد في عام 1992 بعد أن ترك الجماعة الإسلامية.  عندما سُجن المؤسس في 15 يناير 2002، تولى صهره مولانا فضل الله قيادة المجموعة. في أعقاب حصار مسجد لال عام 2007، شكلت قوات فضل الله وبيت الله محسود تحالف طالبان باكستان (TTP). ورد أن فضل الله وجيشه تلقوا أوامر من محسود. بعد مقتل حكيم الله محسود في هجوم بطائرة بدون طيار ، تم تعيين فضل الله «أميرًا» جديدًا (رئيس) لتحريك طالبان باكستان في 7 نوفمبر 2013.في مقابلة أجريت في مايو 2010، وصف الجنرال الأمريكي ديفيد بتريوس علاقة حركة طالبان باكستان بالجماعات المسلحة الأخرى بأنها صعبة الفهم: «من الواضح أن هناك علاقة تكافلية بين كل هذه المنظمات المختلفة: القاعدة ، طالبان الباكستانية ، طالبان الأفغانية ، TNSM [تحريك نافذ شريعة محمدي]. ومن الصعب جدًا تحليلها ومحاولة التمييز بينها. فهم يدعمون بعضهم البعض ، وينسقون مع بعضهم البعض ، وأحيانًا يتنافسون مع بعضهم البعض ، [ و] في بعض الأحيان يقاتلون بعضهم البعض. ولكن في نهاية المطاف ، هناك علاقة كبيرة بينهما».

وفقًا لمصدر آخر ، يبدو أن الحركة والجماعة الإسلامية (JI) قد انخرطتا في حرب نفوذ في مقاطعة مالاكاند في باكستان ، وأن جماعة علماء الإسلام والجماعة الإسلامية والجماعة الإسلامية في صراع مع كل منهما. أخرى في المناطق القبلية من أجل السلطة والنفوذ.

القمع
تعرضت الجماعة الإسلامية الباكستانية لقمع حكومي شديد في 1948 و 1953 و 1963.  خلال السنوات الأولى لنظام الجنرال محمد ضياء الحق ، تحسن موقف الجماعة الإسلامية وأصبح يُنظر إليها على أنها «الذراع الأيديولوجي والسياسي للنظام»، حيث يشغل أعضاء الحزب أحيانًا حقائب وزارية للمعلومات والبث والإنتاج والمياه والطاقة والموارد الطبيعية (على الرغم من عدم بقاء أي منهم لفترة طويلة في مناصبهم).

تعداد الجماعة
في 3 يوليو 2011 في حوار لأمير الجماعة سيد منور حسن مع موقع إخوان أون لاين>كر أن القوة العددية للجماعة بلغت أكثر من 6 ملايين عضو مؤيد وأكثر من 25 ألف عضو عامل.

في 13 أبريل 2009 بلغ عدد أعضاء العضوية العامة للجماعة حوالي خمسة ملايين (4.8) أما الأعضاء الأساسيون فعددهم حوالي 24 ألف عضو رجالا ونساءً.

وفي 5 أكتوبر 2002 بلغ عدد أعضاء الجماعة نحو 4.5 مليون، بينهم 16 ألف عضو عامل يحق لهم الترشيح والانتخاب. وهي الحزب الإسلامي الوحيد الذي يجري انتخابات كل خمس سنوات لاختيار «أمير الحزب» و«مجلس الشورى» الذي يتكون من 72 عضوا.

قائمة رؤساء الجماعة

مراجع

وصلات خارجية

 موقع الجماعة علي النت
 الجماعة الإسلامية في شبه القارة الهندية، الموسوعة الميسرة في الأديان والمذاهب والأحزاب المعاصرة، الندوة العالمية للشباب الإسلامي، صيد الفوائد
 منور حسن.. الجماعة الإسلامية الباكستانية، لقاء اليوم، قناة الجزيرة، 26 أبريل 2009م -
 ، برنامج الإسلاميون، قناة الجزيرة، 11 ديسمر 2009

لقائات قاضي حسين
 حسين أحمد.. رؤية الجماعة الإسلامية لأوضاع باكستان، برنامج لقاء اليوم، قناة الجزيرة، 16 يونيو 2003م
 القاضي حسين أحمد.. المعارضة الباكستانية، برنامج لقاء اليوم، قناة الجزيرة، 13 أبريل 2007م
 الجماعات الإسلامية في باكستان، قاضي حسين أحمد، بلا حدود، قناة الجزيرة، 10 نوفمبر 1999م
 مستقبل باكستان والحكومة العسكرية، برنامج بلا حدود، قناة الجزيرة، 17 أكتوبر 2001م

أحزاب اليمين المتطرف في باكستان
أحزاب إسلامية سياسية
أحزاب سياسية أسست في 1947
أحزاب سياسية مناهضة للرأسمالية
أحزاب مناهضة للشيوعية
الإخوان المسلمون
الموقف الثالث
تأسيسات سنة 1947 في باكستان
الإسلام في عقد 1940
مجالس العمل المتحدة
منظمات إسلامية مقرها في باكستان
منظمات مناهضة للرأسمالية
منظمات مناهضة للشيوعية

الجماعة الإسلامية الباكستانية


James Mundell Lowe (21 de abril de 1922 a 2 de dezembro de 2017) foi um guitarrista americano de jazz que trabalhou frequentemente em rádio, televisão,  cinema, e como músico de sessão.

Produziu trilhas sonoras para cinema e TV na década de 1970, como a trilha sonora de Billy Jack e a música para Starsky and Hutch, também trabalhando com o Trio de André Previn na década de 1990.

Carreira
Filho de um pastor batista, Lowe cresceu em uma fazenda em Shady Grove, Mississippi, perto de Laurel . Ele começou a tocar violão aos oito anos, com seu pai e irmã atuando como seus primeiros professores. Aos 13 anos, começou a fugir de casa para tocar em bandas. Ocasionalmente, seu pai o encontrava, o trazia para casa, e o avisava sobre os perigos do uísque. Aos dezesseis anos, Lowe trabalhou em Nashville no programa de rádio Grand Ole Opry. Ele era um membro da orquestra Jan Savitt antes de servir nas forças armadas durante a Segunda Guerra Mundial.

No treinamento básico, ele se tornou amigo de John Hammond, que organizava Jam sessions nos finais de semana. Ele se apresentou em uma banda de dança do Exército enquanto em Guadalcanal. Após sua alta, ele ligou para Hammond, procurando trabalho, e Hammond o enviou para Ray McKinley. Ele passou dois anos com a big band de McKinley em Nova York. Ele se juntou à orquestra Benny Goodman, depois trabalhou intermitentemente nos próximos anos no Café Society e outros clubes em Nova York.

Em 1950, ele foi contratado pela NBC como músico da equipe. Ele e Ed Shaughnessy foram membros da banda Today Show por mais de dez anos. Lowe atuou em um episódio do programa de televisão Armstrong Circle Theatre que incluiu Walter Matthau e música ao vivo de Doc Severinsen.

Nos fins de semana ele tocava jazz, às vezes obtendo permissão da NBC para sair por períodos de seis meses. No mundo do jazz tocou com Jimmy Dorsey e Tommy Dorsey, Bill Evans, Billie Holiday, Red Norvo, Charles Mingus, Charlie Parker, Sauter-Finegan Orchestra e Lester Young. Ele compôs e fez arranjos para a NBC. Ele foi responsável por apresentar o pianista Bill Evans ao produtor musical Orrin Keepnews, resultando nas primeiras gravações de Evans como líder.

Em 1965 mudou-se para Los Angeles e trabalhou para a NBC como guitarrista, compositor e arranjador. Ele escreveu músicas para os programas de TV Hawaii Five-O, Starsky & Hutch e The Wild Wild West, e os filmes Satan in High Heels (1962), A Time for Killing (1967), Billy Jack (1971), Everything You Always Wanted to Know About Sex* (*But Were Afraid to Ask) (1972), Sidewinder 1 (1977) e Tarantulas: The Deadly Cargo (1977). Gravou com Carmen McRae e Sarah Vaughan. Durante a década de 1980, trabalhou com André Previn, Tete Montoliu e The Great Guitars. Foi professor no Guitar Institute of Technology e na Grove School of Music. Por vários anos, foi diretor musical do Monterey Jazz Festival.

Durante sua carreira, trabalhou com Benny Carter, Miles Davis, Ella Fitzgerald, Johnny Hodges, Rahsaan Roland Kirk, Lee Konitz, Peggy Lee, Fats Navarro, Shirley Scott, Dinah Washington e Ben Webster. Nas últimas décadas de sua vida colaborou muitas vezes com a flautista Holly Hoffman. Aos 93 anos, lançou o álbum Poor Butterfly.

Lowe foi casado com a cantora Betty Bennett, sua terceira esposa, por 42 anos. Em seus últimos anos, o casal morou em San Diego. Ele morreu em 2 de dezembro de 2017, aos 95 anos.

Discografia

Como líder

 The Mundell Lowe Quartet (Riverside, 1955)
 Guitar Moods (Riverside, 1956)
 New Music of Alec Wilder (Riverside, 1956)
 A Grand Night for Swinging (Riverside, 1957)
 Porgy & Bess (RCA Camden, 1959)
 TV Action Jazz! (RCA Camden, 1959)
 Themes from Mr. Lucky, The Untouchables and Other TV Action Jazz (RCA Camden, 1960)
 Satan in High Heels (Charlie Parker, 1961)/Blues for a Stripper (Charlie Parker, 1962)
 California Guitar (Famous Door, 1973)
 Guitar Player (Dobre, 1977)
 Sweet 'n' Lovely 1 (Fresh Sound, 1991)
 Sweet 'n' Lovely 2 (Fresh Sound, 1991)

Como ajudante
Com Ruby Braff

 Holiday in Braff (Bethlehem, 1955)
 Easy Now (RCA Victor, 1959)
 You're Getting to Be a Habit with Me (Stere-o-Craft, 1959)

Com Chris Connor

 Chris Connor Sings the George Gershwin Almanac of Song (Atlantic, 1957)
 I Miss You So (Atlantic, 1957)
 Chris Craft (Atlantic, 1958)
 Witchcraft (Atlantic, 1959)
 At the Village Gate (FM, 1963)

Com Carmen McRae

 Carmen McRae (Bethlehem, 1954)
 Blue Moon (Decca, 1956)
 Birds of a Feather (Decca, 1958)
 Carmen McRae Sings Lover Man and Other Billie Holiday Classics (Philips, 1962)

Com André Previn

 Uptown (Telarc, 1990)
 Old Friends (Telarc, 1992)
 What Headphones? (Angel, 1993)
 André Previn and Friends Play Show Boat (Deutsche Grammophon, 1995)
 Jazz at the Musikverein (Verve 1997)

Com Felicia Sanders

 That Certain Feeling (Decca, 1958)
 I Wish You Love (Time, 1960)
 Felicia Sanders (Time, 1964)

Com Tony Scott

 Both Sides of Tony Scott (RCA Victor, 1956)
 The Touch of Tony Scott (RCA Victor, 1956)
 Gypsy (Fresh Sound, 1987)

Com outros

 Steve Allen, …and All That Jazz (Dot, 1959)
 Steve Allen, Steve Allen at the Roundtable (Roulette, 1959)
 Louie Bellson, Louie Rides Again! (Percussion Power, 1974)
 Betty Bennett, The Song Is You (Fresh Sound, 1992)
 Tony Bennett, My Heart Sings (Columbia, 1961)
 Tony Bennett, Who Can I Turn To (CBS, 1965)
 Bill Berry, Shortcake (Concord Jazz, 1994)
 Will Bradley & Johnny Guarnieri, Big Band Boogie (RCA 1974)
 Les Brown, Digital Swing (Fantasy, 1987)
 Ruth Brown, Late Date with Ruth Brown (Atlantic, 1959)
 Benny Carter, Live and Well in Japan! (Pablo, 1978)
 Benny Carter, Elegy in Blue (MusicMasters, 1994)
 Russ Case, Dances Wild (Vik, 1957)
 Cher, Bittersweet White Light (MCA, 1973)
 Al Cohn, Son of Drum Suite (RCA Victor, 1961)
 Betty Comden, Richard Lewine, Remember These (Ava, 1963)
 Randy Crawford, Everything Must Change (Warner Bros., 1976)
 Jackie Davis, Most Happy Hammond (Capitol, 1958)
 Wild Bill Davis & Johnny Hodges, Con-Soul and Sax (RCA Victor, 1965)
 Wild Bill Davis, Free Frantic and Funky (RCA Victor, 1965)
 Sammy Davis Jr., Mood to Be Wooed (Decca, 1958)
 Sammy Davis Jr., Try a Little Tenderness (Decca, 1965)
 Blossom Dearie, Once Upon a Summertime (Verve, 1958)
 Don Elliott, Music for the Sensational Sixties (Design, 1958)
 Don Elliott, Counterpoint for Six Valves (Riverside, 1959)
 Ella Fitzgerald, Rhythm Is My Business (Verve, 1962)
 Jimmy Forrest, Soul Street (New Jazz, 1964)
 Benny Goodman, The New Benny Goodman Sextet (Philips, 1954)
 Marty Gold, Swingin' West (RCA Victor, 1960)
 Eydie Gorme, Blame It On the Bossa Nova (Columbia, 1963)
 Johnny Guarnieri, The Duke Again (Coral, 1957)
 Donna Hightower, Take One! (Capitol, 1959)
 Johnny Hodges & Wild Bill Davis, Blue Rabbit (Verve, 1964)
 Kenyon Hopkins & Creed Taylor, The Sound of New York (ABC-Paramount, 1959)
 Quincy Jones, Quincy Jones Explores the Music of Henry Mancini (Mercury, 1964)
 Deane Kincaide, The Solid South (Everest, 1959)
 Morgana King, With a Taste of Honey (Mainstream, 1964)
 Al Klink, Progressive Jazz (Grand Award, 1956)
 Barry Manilow, 2:00 AM Paradise Cafe (Arista, 1984)
 Herbie Mann, Herbie Mann Plays The Roar of the Greasepaint – The Smell of the Crowd  (Atlantic, 1965)
 Marty Manning, The Twilight Zone (Columbia, 1961)
 Ray McKinley's Orchestra Arr. by Eddie Sauter, Borderline (Savoy, 1955)
 Helen Merrill, American Country Songs (Atco, 1959)
 Hugo Montenegro, Bongos and Brass (Time, 1960)
 Joe Mooney, The Happiness of Joe Mooney (Columbia, 1965)
 Charlie Parker, Parker Plus Strings (Charlie Parker, 1983)
 Michael Parks, You Don't Know Me (First American, 1981)
 Arthur Prysock, Arthur Prysock Sings Only for You (Old Town, 1962)
 Johnnie Ray, Til Morning (Columbia, 1958)
 Chita Rivera, And Now I Sing! (Seeco, 1961)
 Spike Robinson, Reminiscin (Capri, 1992)
 Sauter-Finegan Orchestra, Straight Down the Middle (RCA Victor, 1958)
 Lalo Schifrin, New Fantasy (Verve, 1964)
 Jimmy Scott, Very Truly Yours (Savoy, 1984)
 Shirley Scott, For Members Only (Impulse! 1964)
 Jack Sheldon, Singular (Beez 1980)
 Jack Sheldon, Playin' It Straight (M&K, 1981)
 Hymie Shertzer, All the King's Saxes (Disneyland 1958)
 George Siravo, Seductive Strings by Siravo (Time, 1961)
 Rex Stewart & Peanuts Hucko, Dedicated Jazz (Jazztone, 1956)
 Ted Straeter, Ted Straeter's New York (Atlantic, 1955)
 Creed Taylor, Shock Music in Hi-Fi (ABC-Paramount, 1958)
 Creed Taylor, Ping Pang Pong the Swinging Ball (ABC-Paramount, 1960)
 Kiri Te Kanawa, Kiri Sidetracks (Philips, 1992)
 Cal Tjader, Gozame! Pero Ya… (Concord Jazz Picante 1980)
 Sarah Vaughan, Sarah Vaughan in Hi-Fi (Columbia, 1955)
 Sarah Vaughan, After Hours (Roulette, 1961)
 Patty Weaver, Feelings (RE/SE, 1976)
 Patty Weaver, Patty Weaver Sings "As Time Goes By" (RE/SE, 1976)
 Ben Webster, The Soul of Ben Webster (Verve, 1960)
 Lee Wiley, A Touch of the Blues (RCA Victor, 1958)

Referências

Veteranos da Segunda Guerra Mundial dos Estados Unidos
Mortos em 2017
Nascidos em 1922

Mundell Lowe


Mu1 Gruis (μ1 Gru) es una estrella en la constelación de Grus, la grulla, de magnitud aparente +4,81. Comparte la denominación de Bayer «Mu» con μ2 Gruis, si bien ambas estrellas no están físicamente relacionadas. Mu1 Gruis se encuentra a 275 años luz del sistema solar.

Mu1 Gruis es una gigante amarillo-anaranjada de tipo espectral G8III.
Tiene una temperatura efectiva de 4900 K y su luminosidad es unas 76 veces superior a la luminosidad solar.
Su radio es 12,1 veces más grande que el del Sol y su masa 2,5 veces mayor que la masa solar.
En cuanto a su estado evolutivo, su edad se estima en 650 millones de años y en su núcleo interno se produce la fusión nuclear del helio.
Vindemiatrix (ε Virginis), Ancha (θ Aquarii) o κ Geminorum son estrellas de características muy parecidas a las de Mu1 Gruis.

Mu1 Gruis forma un sistema binario con una desconocida compañera estelar de tipo G y magnitud +6,68.
Visualmente separadas por solo 0,15 segundos de arco, esta acompañante contribuye con el 20% a la luminosidad conjunta del sistema.

Referencias

Estrellas binarias
Constelación de Grus

Mu1 Gruis


46053 Davidpatterson este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
46053 Davidpatterson este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Junk Bond Observatory de David Healy (astronom). Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,14 ua, o excentricitate de 0,09 și o înclinație de 3,8° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 46001-47000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 2001
Centura de asteroizi

46053 Davidpatterson


Marie Fabien Raharilamboniaina OCD (* 20. Januar 1968 in Ambohijanahary) ist ein madagassischer Ordensgeistlicher und römisch-katholischer Bischof von Morondava.

Leben
Marie Fabien Raharilamboniaina trat der Ordensgemeinschaft der Unbeschuhten Karmeliten bei, legte die Profess am 8. September 1990 ab und empfing am 5. Juli 1997 die Priesterweihe.

Papst Benedikt XVI. ernannte ihn am 26. Februar 2010 zum Bischof von Morondava. Sein Amtsvorgänger als Bischof von Morondava, Donald Joseph Leo Pelletier MS, spendete ihm am 16. Mai desselben Jahres die Bischofsweihe; Mitkonsekratoren waren Gilbert Guillaume Marie-Jean Aubry, Bischof von Saint-Denis-de-la Réunion, und Fulgence Rabeony SJ, Erzbischof von Toliara.

Seit November 2021 ist er Vorsitzender der Bischofskonferenz von Madagaskar.

Weblinks

Römisch-katholischer Bischof (21. Jahrhundert)
Römisch-katholischer Geistlicher (20. Jahrhundert)
Madagasse
Karmelit (OCD)
Geboren 1968
Mann
Person des Christentums (Madagaskar)
Menabe
Römisch-katholische Kirche in Madagaskar

Marie Fabien Raharilamboniaina