Bruce Frank Vento (October 7, 1940 – October 10, 2000) was an American politician, a Democratic-Farmer-Labor member of the United States House of Representatives from 1977 until his death in 2000, representing .

Early life

Vento was born in Saint Paul, Minnesota, and was educated at the University of Minnesota Twin Cities in Minneapolis, where he received his BA in 1961. He later, in 1965, received a B.S with honors, from the University of Wisconsin River Falls. He was a public school teacher in St. Paul, Minnesota prior to entering politics.

Career
Vento served in the Minnesota House of Representatives from 1971 until 1976 before entering the House. Vento is recognized for his efforts in cleaning the environment and promoting affordable housing. He is also widely known for the McKinney-Vento Homeless Assistance Act of 1986, which provides federal money for shelter programs.

Honors
The Bruce Vento Regional Trail runs through St. Paul, Minnesota.  Along this path, by the Johnson Parkway just north of Phalen Avenue, a memorial grove has also been named in his honor. The Bruce Vento Nature Sanctuary, a former railroad yard and informal trash dumping area in Lowertown St. Paul is also named for the Congressman, who lived nearby and supported this model reclamation project. East Consolidated Elementary School in St. Paul was renamed Bruce Vento Elementary School in 2000.

Hmong Veterans' Naturalization Act
Vento introduced the first bill in the US Congress to grant honorary U.S. citizenship to Laotian and Hmong veterans who served in the "U.S. Secret Army" in Laos during the Vietnam War.  The legislation, the Hmong Veterans' Naturalization Act of 2000 was passed by the House and Senate following his death and signed into law by President Bill Clinton.  Vento worked with the Lao Veterans of America, the Lao Veterans of America Institute, the Center for Public Policy Analysis and others to research and advance the legislation in Congress, Washington, D.C., and the Lao- and Hmong-American community.  Vento worked with Hmong elders and community leaders in the Twin Cities and across the United States, including Cherzong Vang, Colonel Wangyee Vang and others to build support for the legislation which took over 10 years to gain the bipartisan support for passage on Capitol Hill, Congress and the White House.

Death
Vento died in 2000 while still a member of Congress from pleural mesothelioma, a rare form of lung cancer, as a result of exposure to asbestos. He had already announced that he would not run for a 13th term in 2000. Since he died a month before the election, no special election or new candidates were needed to replace him. State Representative Betty McCollum, a fellow DFLer, succeeded him.

See also
 List of United States Congress members who died in office (2000–)#2000s

References

External links
Minnesota Legislators Past and Present
 The Bruce Vento Papers, including extensive records of his congressional service, are available for research use at the Minnesota Historical Society.
Bruce Vento Elementary School History

1940 births
2000 deaths
Catholics from Minnesota
Deaths from cancer in Minnesota
Deaths from mesothelioma
American people of Italian descent
Democratic Party members of the Minnesota House of Representatives
University of Wisconsin–River Falls alumni
Politicians from Saint Paul, Minnesota
University of Minnesota alumni
Democratic Party members of the United States House of Representatives from Minnesota
Hmong people
20th-century American politicians

Bruce Vento


Bahçesaray Rayonu, 1.600 km² yüzölçümünde, 81 köy, 3 kasaba ve 1 şehirden müteşekkil 100.000 nüfuslu bir bölgedir. Bölge merkezi Bahçesaray'ın nüfusu 30.000'dir.

Meskûn yerler

Köylerin resmi Rus adlarını parantez içinde yazılmıştır.

 Bahçesaray şehir şurası
 Bahçesaray, Kırım
 Nauçnıy
 Acı Bolat köy şurası
 Acı Bolat (Uglovoye)
 Albat kasaba şurası
 Albat (Kuybışevo)
 Büyük Süyren (Tankovoye)
 Kermençik (Vısokoye)
 Küçük Süyren (Maloye Sadovoye)
 Otarçıq (Novoulyanovka)
 Taş Bastı (Bolşoye Sadovoye)
 Alma Tamaq köy şurası
 Alma Tamaq (Pesçanoye)
 Zamruq (Beregovoye)
 Aromatnoye köy şurası
 Aromatnoye
 Büyük Yaşlav (Repino)
 Ediş Eli (Malovidnoye)
 Küçük Yaşlav (Viktorovka)
 Qazbiy Eli (Rozovoye)
 Azek köy şurası
 Azek (Plodovoye)
 Biy Eli (Dorojnoe)
 Dubrovka
 Gorka
 Qoçqar Eli (Bryanskoye)
 Bazarçıq kasaba şurası
 Bazarçıq (Poçtovoye)
 Alma Kermen (Zavetnoye)
 Atçeut (Kazanki)
 Novopavlovka
 Novovasilyevka
 Oysuñki (Rastuşçeye)
 Priyatnoe Svidaniye
 Qobazı (Malinovka)
 Sevastyanovka
 Stalnoye
 Şaqul (Samohvalovo)
 Topoli
 Zubakino
 Biya Sala köy şurası
 Biya Sala (Verhoreçye)
 Qoş Degirmen (Preduşçelnoye)
 Pıçqı (Baştanovka)
 Şürü (Kudrino)
 Tatarköy, Kırım (Maşino)
 Ulu Sala (Sinapnoye)
 Bürlük köy şurası
 Bürlük (Vilino)
 Rassadnoye
 Büyük Qaralez köy şurası
 Büyük Qaralez (Krasnıy Mak)
 Qoca Sala
 Yuqarı Qaralez (Zalesnoye)
 Zalanköy (Holmovka)
 Foti Sala köy şurası
 Foti Sala (Golubinka)
 Aşağı Foti Sala (Nijnyaya Golubinka)
 Ayır Gül (Solneçnoselye)
 Kokluz (Bogatoye Uşçelye)
 Kökköz (Sokolinoye)
 Marqur (Polyana)
 Vitim (Aromat)
 Yanco (Putilovka)
 Yañı Sala (Novopolye)
 Jeleznodorojnoye köy şurası
 Jeleznodorojnoye
 Mostovoye
 Reçnoye
 Süyren (Siren)
 Süyrü Taş (Belokamennoye)
 Teberti (Turgenevka)
 Töle (Daçnoye)
 Kişine köy şurası
 Kişine (Tabaçnoye)
 Qalımtay köy şurası
 Qalımtay (Tenistoye)
 Arançı (Suvorovo)
 Çotqara (Krasnaya Zarya)
 Efendiköy (Ayvovoe)
 Gölümbey (Nekrasovka)
 Tatar Osman köy şurası
 Tatar Osman (Zelyonoye)
 Bağatır (Bogatır)
 Büyük Özenbaş (Sçastlivoye)
 Ğavr (Plotinnoye)
 Küçük Özenbaş (Mnogoreçye)
 Mahuldür (Nagornoye)
 Tav Badraq köy şurası
 Tav Badraq (Skalistoye)
 Mañğuş (Prohladnoye)
 Ulaqlı (Glubokiy Yar)
 Yañı Badraq (Trudolyubovka)
 Topçıköy köy şurası
 Topçıköy (Dolinnoye)
 Aqtaçı (Furmanovka)
 Aranköy (Novenkoye)
 Yañı Bürlük köy şurası
 Yañı Bürlük (Kaştanı)
 Ateş Eli (Koçergino)
 Hanışköy (Otradnoye)
 Qocuq Eli (Şevçenkovo)

Ukrayna'nın rayonları

Bahçesaray Rayonu


Mişnah/Mişna (), Yahudilik'in medenî ve ceza hukuku olan Talmud'un ilk bölümüdür. Sözlü kanunlar ilk olarak Haham Yehuda HaNasi tarafından derlenmiş ve Mişna (משנה) adı verilmiştir. Mişna İbranice Şana kökünden gelir bu tekrarlayarak belleme anlamındadır. Mişnalar İbranice kaleme alınmıştır.

Yazılması

Musevi inancına göre Yahudi halkı Sina Dağı'nda Yazılı Tevrat ile birlikte Sözlü Tevrat'ı da almıştır. Sözlü Tevrat, yazılı kanunların nasıl uygulanacağının ve takip edileceğinin sözlü açıklamasıydı.

Sözlü Tevrat nesilden nesle aktarıldı fakat hiçbir zaman kaleme alınmadı. Çünkü Sözlü Tevrat'nın akışkan olması gerekiyordu. Kurallar aynı kalmakla beraber uygulamanın her türden yeni koşula uyarlanması gerekiyordu.

Sistem olabildiğince iyi çalıştı, Sanhedrin (Musevilerin En Yüksek Dini Kurulu) sayesinde aktarma zinciri hiç kesintiye uğramadan devam etti. Tapınağın (Bet Amikdaş) yıkılmasından sonra Sanhedrin birçok defalar ortadan kaldırılmaya çalışıldı. Yahudi bilgeler Adrianus'un eziyetleri sırasında ve daha sonraları gizlenmek zorunda kaldılar. Buna rağmen MS 122 yılında Uşa'da yeniden toplanmayı başardılar ve bir sessizlik döneminde, MS 158'de Yavne'ye yerleştiler.

Hahamlar bu kadar çok eziyet ve huzursuzluğun ortasında ve Yahudi halkı ülkesinden kaçarken, hahamsal gücün merkezini daha uzun süre ayakta tutamayacaklarını biliyorlardı.

Rabi Yehuda HaNasi gidişatın kısa zamanda düzelmeyeceğini fark etti. Yıkılmış olan Bet Amikdaş'ın (Süleyman'ın Mabedi) kendi döneminde, hatta daha sonraları gelecek olan nesil sırasında bile yeniden inşa edilmeyeceğini anladı. Sürekli eziyetler ve çok zor yaşama koşulları Yahudileri ülkelerini terk etmeye zorluyordu. Bu aşamada Rabi Yehuda HaNasi, Merkezi otoritenin (Sanhedrin) her zamankinden zayıf olduğunu ve tamamen sona erebileceğini fark etti.

Rabi Yehuda HaNasi benzersiz yeteneklere ve vizyona sahip büyük bir Tevrat bilgini ve kuvvetli bir liderdi. Bu da ona bu kargaşa ortamında Yahudi halkına önderlik etme gücünü verdi.

Nispeten sakin bir dönemde Rabi Yehuda HaNasi, Adrianus'u izleyen Roma imparatorları ile özellikle de Markus Aurelius ile dost olmayı başardı. Tarihçi Rabi Berel Wein Echoes of Glory (sh. 224) adlı kitabında şöyle yazar:

Parta savaşı sırasında, büyük şans eseri, Markus Aurelius Rabi (Yehuda HaNasi) ile karşılaştı; dost, hatta sırdaş oldular... Markus Aurelius Yehuda'da dostuna devlet politikası konularında olduğu kadar, kişisel konularda da danıştı...

Markus Aurelius'un, MS 180 yılındaki ölümüyle Yahudiler için zor ve baskı dolu yıllar başladı. Rabi Yehuda HaNasi aktarma zincirinin hiçbir zaman kırılmaması için, Sözlü Tevrat'ın yazma zamanının geldiğine karar verdi.

Bu meşakkatli, sorumluluk gerektiren ve uzun sürecek bir işti. Haham Yehuda HaNasi bütün bilgileri toplamak için olabildiğince çok din bilgesine başvurdu. Silsile yoluyla Sina Dağı'nda Musa'ya verilen mesajlara kadar uzanacak geleneklerle ilgili bütün bildiklerini sordu. Bütün bu hatırlananları derledi ve düzenledi, sonucunda da Mişna ortaya çıktı. (Mişna sözcüğü İbranicede "tekrar" demek çünkü tekrarlayarak öğrenilirdi; mişna genişletildiğinde "öğrenmek" anlamına gelir.)

Bölümleri

Mişna 6 Bölümden oluşmaktadır. Bunlara İbranice (sedarim, tekili seder סדר) denir. Bu altı bölümden her biri kendi aralarında 7 ila 12 alt bölüme ayrılır. Her alt bölüme de İbranice masehtot (tekili masehet מסכת) denmektedir. Mişna'da Toplam 63 altbölüm bulunmaktadır. Bunlar:

 Birinci Bölüm: Zeraim ("Tohumlar"). 11 alt bölümden oluşur. Tarımla ilgili kanunlar ve Kohen, Levi, Fakir ve Hastaların payları ile ilgili bölüm.
 İkinci Bölüm: Moed ("Kutsal Günler"). 12 alt bölümden oluşur. Yahudi Takvimi, Bayramlar ve bunlarla ilgili hükümler.
 Üçüncü Bölüm: Naşim ("Kadınlar"). 7 alt bölümden oluşur. Evlenme, boşanma, kadın-erkek ilişkileri ve Nazırlık ile ilgili hükümler.
 Dördüncü Bölüm: Nezikin ("Zararlar"). 10 alt bölümden oluşur. Yahudi Ceza ve Medeni Hukuku ve Mahkemeler üzerinedir.
 Beşinci Bölüm: Kodşim ("Kutsal Şeyler"). 11 alt bölümden oluşur. Tapınak'daki kurban törenleri ve yenmesi yasak ve mübah olan yiyecekler hakkındadır.
 Altıncı Bölüm: Taharot ("Temizlik, Arılık"). 12 alt bölümden oluşur. Arınma ritüellerini ve kanunlarını hakkındadır.

Biçim ve üslubu
Mişna biçimi genellikle iki din bilgesinin soru cevabı biçimindedir. Soru sorana makşan cevaplayana ise tartzan denir. Bu fikir alışverişi de Gemara'nın yapıtaşlarını oluşturur.

Kaynakça

Yahudi metinleri
İbranice deyişler
Talmud

Mişnah


În cadrul științelor naturii, cercetarea fundamentală constă din cercetări experimentale sau teoretice având ca scop obținerea de cunoștințe noi despre fenomenele naturii, fără a avea în vedere utilizarea lor practică.

Vezi și

 Științe aplicate

Legături externe

 What is basic research?
 Basic Research and Applied Research: Definitions and Differences

Cercetare

Cercetare fundamentală


PAL (sustav kodiranja boje)
 PAL-M
 PAL-N
 3-fluorfenmetrazin (3-FPM, PAL-593), vrsta psihotropne tvari
 PAL (registracijska oznaka), međunarodna registracijska oznaka za cestovna vozila, koju koristi Palau

PAL


La Coupe de Turquie masculine de handball est une compétition organisée par la Fédération turque de handball et créée en 1994.

Palmarès
Le palmarès est :

Tableau d'honneur

Notes et références

Annexes

Articles connexes
 Championnat de Turquie masculin de handball
 Coupe de Turquie féminine de handball
 Équipe de Turquie masculine de handball

Liens externes

Turquie
Compétition de handball en Turquie

Coupe de Turquie masculine de handball


Acamptopappus, maleni biljni rod zeljastog bilja iz porodice glavočika. Sastoji se od dvije vrste američkih endema s američkog jugozapada. Obje vrste raširene su po pustinjskim krajevima, uključujući pustinje Mojave i Sonora.

Zbog žutih cvjetova na uspravnim stabljikama ovaj rod lokalno je nazvan goldenhead.

Larve leptira Coleophora acamtopappi koriste sjemenke vrste Acamptopappus sphaerocephalus kao hranu.

Vrste
 Acamptopappus shockleyi  A.Gray
 Acamptopappus sphaerocephalus  (Harv. & A.Gray) A.Gray

Izvori

Solidagininae

Acamptopappus


Melibea fue una banda española de rock alternativo y metal alternativo. Fundado en 2002, el conjunto sufrió varios cambios de formación hasta formalizar la misma en 2013 con Nacho Pascual, Rodrigo Aldegunde, Javier Herráez, Victor Pérez y Beatriz Martín.

Primeros años

Tras varios años de aprendizaje y asentamiento, y tras varios cambios de formación, graban su primer disco Cuando todos duermen en los estudios Star Factory de Madrid, contando con la producción de Jean Michel Colomer y masterizado por Fernando Álvarez. Este disco abrió las puertas a la banda para girar por salas y pequeños festivales de la geografía española.

En 2009 la banda decide hacer un parón indefinido para refrescar ideas y conceptos.

La flor del maestro

En 2010 el grupo comienza el proceso de composición de un nuevo álbum, durante el cual Victor Pérez decide abandonar el conjunto.

En 2011 graban su segundo trabajo titulado La flor del maestro, grabado, mezclado y masterizado por el propio grupo coincidiendo a su vez con la decisión de que Javier Herráez, hasta ahora guitarrista, pasara a ocupar el puesto de Victor Pérez al bajo, quedándose la formación en cuarteto con una sola guitarra.

El disco se publicó en noviembre de 2011 en formato pendrive junto con el videoclip del primer single del disco Puedo saltar. El grupo se alejó del rock urbano de sus inicios acercándose a sonidos más cercanos al metal.

Reloaded

Durante la serie de conciertos de presentación de disco, el grupo da forma a Reloaded, un EP de 6 temas. Al igual que el anterior LP, este trabajo también sería producido por la propia banda.

Reloaded hace referencia a una renovación o actualización. No en vano el disco se compone en gran parte de temas de su primer disco (Cuando todos duermen) reinterpretados acorde al nuevo sonido de la banda. El EP se completa con una versión de la canción Malagueña salerosa, una versión acústica del tema La flor del maestro y un tema inédito titulado A cada paso.

Reloaded hace referencia asimismo al título de la historia, contada en seis episodios en forma de videoclip (uno por cada tema del EP) que acompaña a dicho trabajo y que expresa de forma metafórica la necesidad de romper con todo y empezar de cero en este mundo y sociedad que hemos creado. La idea original, grabación y montaje de los vídeos corrieron también a cargo del propio grupo.

Tras la grabación de Reloaded y antes de la publicación del mismo, Javier Carpintero abandona la banda, siendo reemplazado a la batería por Beatriz Martín.

Reloaded fue finalmente publicado en formato exclusivamente digital en mayo de 2014.

Separación definitiva
A mediados del año se anuncia lo que sería el concierto de despedida de Melibea. Dicho concierto tendría lugar en la sala We Rock de Madrid el 3 de junio. Poco después el grupo se separa.

Miembros
 Rodrigo Aldegunde - Voz
 Beatriz Martín - Batería
 Javier Herráez - Bajo
 Nacho Pascual - Guitarra

Anteriores
 Javier Carpintero - Batería (2004-2013)
 Víctor Pérez - Bajo (2002-2009)
 Carlos López - Voz (2006-2007)
 Rubén Santos - Voz (2002-2006)

Discografía

LP
 2007 Cuando todos duermen
 2011 La flor del maestro

EP
 2014 Reloaded

Enlaces externos
 Página web oficial de Melibea

Grupos de rock de la Comunidad de Madrid
Grupos de música de los años 2010
Grupos de música de los años 2000
Grupos de metal alternativo de España
Grupos de rock alternativo de España

Melibea (banda)


Kósakkar eru hópar aðallega austur-slavneskra (en upphaflega tyrkískra) þjóðernishópa sem rekja uppruna sinn til gresja Úkraínu. Þeir hófu að mynda lausleg samfélög með hermennskusniði í Úkraínu og suðurhluta Rússlands á 14. öld.

Kósakkar hafa sögulega lotið formlegum yfirráðum ýmissa austur-evrópskra ríkja en hafa gjarnan fengið að njóta talsverðs sjálfræðis í skiptum fyrir herþjónustu þeirra. Kósakkar eru þekktir fyrir lýðræðislegar hefðir, fyrir hestamennsku og fyrir öflug riddaralið sín. Þeir hafa leikið lykilhlutverk í þróun bæði úkraínskrar og rússneskrar menningar.

Söguágrip
Kósakkar voru upphaflega ánauðugir bændur sem flúðu frá Rússlandi, Póllandi og Litáen. Tatarar, Mongólar og ýmsir ævintýramenn gengu í lið með þeim og mynduðu með þeim sjálfstæð samfélög á gresjunum í Úkraínu og í suðurhluta Rússlands. Þeir gerðu með sér eins konar varnarbandalag þar sem giltu strangar reglur sem minntu á herlög. Í fyrstu viðurkenndu þeir engin lög nema sín eigin, jafnvel ekki lög yfirvalda í Moskvu. Sjálft orðið kósakki útleggst sem "frjáls maður" á tyrknesku.

Kósakkar urðu útverðir Slava í viðureignum þeirra við veldi Tatara á Krímskaga og gegn bandamönnum þess í Tyrkjaveldi. Þeir börðust með Heilaga rómverska ríkinu gegn Tyrkjum og börðust ýmist með Rússum gegn Pólverjum eða með Pólverjum gegn Rússum. Tatarar fóru gjarnan ránshendi um heimalönd kósakka eftir að Rússar hættu að greiða þeim skatta á 15. öld og þetta stuðlaði að því að kósakkarnir gerðu varnarbandalögin sín á milli.

Samfélög fyrstu kósakkanna voru skipulögð þannig að þeir byggðu sér víggirta bæi eða nýlendur. Innan samfélaganna höfðu menn sameign og allir voru jafn réttháir. Leiðtogar kósakka voru kjörnir til ákveðins tíma. Fyrsta nýlenda kósakka með þessu sniði var á bökkum Donár og þaðan eru hinir svokölluðu Don-kósakkar komnir.

Með öflugri herþjónustu sinni í þágu bæði Pólverja og Rússa fengu kósakkar að njóta töluverðrar sjálfsstjórnar og ýmissa forréttinda innan þessara ríkja. Útþensla Rússaveldis í suðurátt og tilraunir Pólverja til að treysta völd litháískra bandamanna sinna í Úkraínu leiddu hins vegar til töluverðrar skerðingar á sjálfræði Kósakka. Þetta leiddi til þess að kósakkar gerðu víðtækar uppreisnir gegn báðum ríkjunum. Árið 1648 brutust kósakkar undan yfirráðum Pólverja og stofnuðu sjálfstætt kósakkalýðveldi þar sem nú er miðhluti Úkraínu. Kósakkarnir gengust Rússakeisara á hönd sex árum síðar en um öld síðar lét Katrín mikla Rússakeisaraynja endanlega leysa upp kósakkalýðveldið þar sem hún vildi að lendur þess heyrðu beint undir keisaradæmið.

Kósakkar fluttu sig lengra í austur eftir því sem Rússaveldi stækkaði og léku lykilhlutverk í að leggja Síberíu undir Rússakeisara á 16. og 17. öld.

Á 19. öld mynduðu kósakkar sjálfstæðar riddarasveitir á útjöðrum rússneska keisaradæmisins og urðu frægir bæði fyrir mikla grimmd og frábæra hestamennsku. Samfélag þeirra þótti lýðræðislega skipulagt og því litu rússneskir desembristar, sem reyndu að gera uppreisn gegn Rússakeisara árið 1825, á stjórnhætti kósakka sem fyrirmynd að lýðræðisumbótum í Rússlandi.

Í rússnesku borgarastyrjöldinni á árunum 1918 til 1921 börðust langflestir kósakkar með hvítliðum á móti bolsévikum. Þeir stofnuðu sjálfstætt kósakkalýðveldi, Don-lýðveldið, á Don-svæðinu á tíma styrjaldarinnar. Bolsévikar litu á kósakka sem handbendi gagnbyltingarsinna og ríkra bænda, svokallaðra kúlakka, og því voru margir þeirra drepnir eftir sigur bolsévika í borgarastyrjöldinni, sér í lagi á stjórnartíð Stalíns. Margir kósakkar flúðu land og löndum þeirra var breytt í samyrkjubú. Eftir sigur Sovétríkjanna í seinni heimsstyrjöldinni lét Stalín senda riddaralið kósakka í útlegð til Síberíu.

Í sovésku valdaránstilrauninni 1991 fylktu margir kósakkar sér að baki Borís Jeltsín. Viss þjóðleg endurvakning varð meðal kósakka við fall Sovétríkjanna og margir þeirra fóru að krefjast gamallar sjálfsstjórnar og fornra fríðinda á ný.

Þekktir kósakkar
 Bohdan Khmelnytskyj
 Nestor Makhno
 Ívan Mazepa
 Jemeljan Púgatsjov
 Stenka Rasín
 Míkhaíl Sholokhov
 Jermak Tímofejevítsj

Tilvísanir

Evrópskir þjóðflokkar

Riddaralið
Rússnesk menning
Úkraínsk menning

Kósakkar


Oyun Teorisi'nin en önemli araçlarından biri olan Nash dengesi, oyuncuların belli özellikler taşıyan strateji seçimlerine verilen isimdir.

Her oyuncu, oyun içinde elinde olan eylemlerden birini seçmiş olsun ve tüm oyuncuların böyle bir seçim yaptığını düşünelim. Bir oyuncu için seçilmiş eylem, diğer oyuncuların seçtikleri eylem gözetildiğinde oynanabilecek (getiri anlamında) en iyi eylem ise ve bu durum diğer tüm oyuncular için de geçerliyse, bu durumun bir Nash Dengesi oluşturduğundan söz edilebilir.

Oyuncular, yalın eylemler seçebilecekleri gibi, birden çok eylemi, belli bir olasılıkla oynamayı da tercih edebilirler.

Nash Dengesi, Oyun Teorisi kavramına önemli katkıları olan Amerikalı matematikçi John Nash'in adıyla anılmaktadır. Analitik anlamda benzer bir gözlemde bulunan ilk kişi Antoine Augustin Cournot isimli Fransız bir matematikçidir. Cournot bu olguyu iki firmanın, eş zamanlı olarak üretim miktarını belirledikleri kuramsal bir pazar için gözlemlemiş ve detaya dökmüştür. John Nash, 1950 yılında yazdığı doktora bitirme tezinde, bu dengenin, oyuncuların fayda fonksiyonlarının belli özellikleri sağladığı tüm oyunlarda var olduğunu ispatlayarak 1994 Ekonomi Nobel Ödülü'nü almıştır.

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Tutuklu İkilemi Üzerinden Nash Dengesi'ne Kısa Bir Bakış – Evrim Ağacı

Oyun teorisi
Denklemler

Nash dengesi


Declarația de la Mainau este denumirea generică utilizată pentru cele două apeluri socio-politice ale laureaților Nobel care au participat la reuniunile de o săptămână a laureaților Nobel la Lindau, întâlnire anuală cu tineri oameni de știință din orașul german Lindau. Numele denotă faptul că aceste declarații au fost prezentate pe insula Mainau din Lacul Constanța, locul tradițional de desfășurare al întâlnirii din ultima zi a reuniunii.

Declarația de la Mainau 1955
Prima declarație de la Mainau a fost un apel împotriva utilizării armelor nucleare. Inițiată și redactată de oamenii de știință germani Otto Hahn și Max Born, a fost distribuită la cea de-a cincea întâlnire a laureaților Nobel la Lindau (11-15 iulie 1955) și prezentată pe Insula Mainau la 15 iulie 1955. Declarația a fost semnată inițial de 18 laureați Nobel. În decurs de un an, numărul semnatarilor s-a ridicat la 52 de laureați Nobel.

Text complet

Semnatari
Primii 18 semnatari au fost:

 Kurt Alder
 Max Born
 Adolf Butenandt
 Arthur H. Compton
 Gerhard Domagk
 Hans von Euler-Chelpin
 Otto Hahn
 Werner Heisenberg
 George Hevesy
 Richard Kuhn
 Fritz Lipmann
 Hermann Joseph Muller
 Paul Hermann Müller
 Leopold Ruzicka
 Frederick Soddy
 Wendell M. Stanley
 Hermann Staudinger
 Hideki Yukawa

Declarația Mainau 2015 privind schimbările climatice
Declarația de la Mainau 2015 privind schimbările climatice a fost prezentată pe insula Mainau, Germania, cu ocazia ultimei zile a celei de-a 65-a reuniuni a laureaților premiilor Nobel la Lindau, vineri, 3 iulie 2015. Este un avertisment urgent asupra consecințelor schimbărilor climatice și a fost semnat inițial de 36 de laureați Nobel. În lunile următoare, 35 de laureați suplimentari s-au alăturat grupului de susținători ai declarației. Începând din februarie 2016, un număr de 76 laureați Nobel susțin Declarația de la Mainau 2015.

Textul declarației prevede că, deși trebuie analizate mai multe date și trebuie efectuate cercetări suplimentare, raportul climatic al IPCC reprezintă în continuare cea mai fiabilă evaluare științifică asupra schimbărilor climatice antropice și că – prin urmare – ar trebui să fie utilizat ca fundament la care factorii de decizie ar trebui să discute acțiuni pentru a se opune amenințării globale a schimbărilor climatice.

Text complet

Semnatari și susținători
Până în prezent, următorii laureați Nobel au semnat Declarația de la Mainau din 2015 sau și-au exprimat sprijinul complet după prezentarea sa: 36 de laureați Nobel (coloana din stânga) au semnat declarația la 3 iulie 2015, în ultima zi a celei de-a 65-a reuniuni a laureaților Nobel la Lindau; 40 au convenit ulterior ca numele lor să fie listate ca semnatari.

Note

Legături externe
 Declarația de la Mainau: website oficial
 Video cu laureatul Nobel Brian Schmidt care prezintă Declarația de la Mainau 2015

Declarații
Mișcări antinucleare
Evenimente științifice
1955
2015

Declarația de la Mainau


An Neurolepis petiolata in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Gerrit Davidse ngan Lynn G. Clark. An Neurolepis petiolata in nahilalakip ha genus nga Neurolepis, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Neurolepis

Neurolepis petiolata


The national flag of Egypt (Arabic:  ) is a tricolour consisting of the three equal horizontal red, white, and black bands of the Egyptian revolutionary flag that dates back to the 1952 Egyptian Revolution. The flag bears Egypt's national emblem, the Egyptian eagle of Saladin, centred in the white band.

Symbolism
In 1952, the Egyptian Free Officers who toppled King Farouk in the 23 July Revolution assigned specific symbolism to each of the three bands of the revolutionary and liberation flag. The red band symbolizes the  Egyptians' bloods in the war against colonization. The white band symbolizes the purity of the Egyptians' hearts. The black band below the white symbolizes the manner in which darkness is overcome.

Egypt's Revolutionary and Liberation flag, which was designed on 23 July 1952, was then an inspiration to several Arab countries and was adopted by many Arab states. The same horizontal tricolour is used by Iraq, Syria, Sudan and Yemen (and formerly Libya), the only difference being the presence (or absence) of distinguishing national emblems in the white band.

Colours scheme

History
The development of the modern Egyptian flag was determined first by the Muhammad Ali Dynasty, under whom Egypt was united with Sudan, and later by the rise of Egyptian nationalism and revolutionary ideas among the Egyptian Army.

Muhammad Ali Dynasty (1805–1922)
When Muhammad Ali successfully seized power in Egypt, at that time the country was officially an Eyalet (Cum Eyalet) of the Ottoman Empire. However, throughout his reign, and that of his sons and grandsons, Egypt enjoyed virtual independence as an own Khedivate. The meaning of the three stars and crescents has been suggested that this was to symbolise the victory of his armies in three continents (Africa, Asia, and Europe), and his own sovereignty over Egypt, Sudan, and Hejaz. The similarity with the flag of the Ottoman Empire was deliberate, as Muhammad Ali harbored grandiose ambitions of deposing the Ottoman dynasty, and seizing the sultanic throne himself.

Egypt retained this flag even after formal Ottoman sovereignty was terminated in 1914, when Egypt was declared to be a sultanate, and a British protectorate.

After the Urabi Revolt in 1882, British forces occupied the country, igniting ever greater nationalist resentment. This reached a peak in the Revolution of 1919, when both the red flag introduced by Muhammad Ali, and a special green banner bearing a crescent and cross were used in protests against the British (the latter symbolizing that both Egypt's Muslim and Christian communities supported the Egyptian nationalist movement against the occupation).

Kingdom of Egypt (1922–1953)

In 1922, the UK agreed to formally recognize Egyptian independence, but only on the condition that the Sultan of Egypt, Fuad I, change his title to King. Upon so doing, the now King Fuad issued a Royal Decree formally adopting a new national flag of a white crescent with three white stars on a green background in it.

The three stars symbolised the three component territories of the Kingdom, namely Egypt, Nubia, and Sudan, while the green signifies the agricultural nature of the country, other sources suggest that it symbolised the predominant religion of the country, Islam. It has also been suggested that the three stars represented the three religious communities of the country: Muslims, Christians and Jews.

Republic of Egypt (1953–1958) – Egyptian Free Officers movement

Following the Revolution of 1952, the Egyptian free officers retained the flag of the Kingdom, but also introduced the Revolutionary and Liberation flag of red, white, and black horizontal bands, with the emblem of the Revolution, the Eagle of Saladin, in the center band. This earlier version of the eagle differs somewhat from the one later adopted. Even when the Kingdom was formally abolished by the declaration of the Republic on July 18, 1953, the flag of the Kingdom remained in official use, until Gamal Abdel Nasser announced the formation of a new regional political union and changed the name to United Arab Republic in 1958. The new flag symbolised a break from the Ottoman-inspired flags of the monarchical period, placing emphasis on the Arab nationalism then espoused by the Nasser government.

United Arab Republic – Egyptian-Syrian Union under President Gamal Abdel Nasser (1958–1972)

In 1958, Syria united with Egypt to form the United Arab Republic (UAR) and adopted a national flag based on the original Egyptian Liberation flag after the revolution, but with two green stars (representing the two countries of the union) replacing the former Egyptian Eagle in the white band. A modified version of that eagle was then adopted as the UAR's coat of arms. The flag with the 2 green stars, representing the two constituent nations is now still used as the national flag of Syria. It was briefly used by the Yemen Arab Republic for two months in 1962.

Federation of Arab Republics (1972–1984) – A regional union attempt by Muammar Gaddafi

Though Syria withdrew from the UAR in 1961, Egypt continued to use the official name of the United Arab Republic until 1971, when the country was renamed officially as the Arab Republic of Egypt. In 1972, when Egypt formed the Federation of Arab Republics along with Syria, and Libya, the UAR's flag (whose design Syria would reuse for their own flag, eight years later) was replaced by a common flag for the Federation, once again based on the Arab Liberation flag. The two green stars in the white band were replaced by the Hawk of Qureish, which had been the coat of arms of Syria prior to the formation of the UAR in 1958. The Hawk of Qureish was also adopted as the Federation's coat of arms.

Arab Republic of Egypt (1984–present)

While the Federation of Arab Republics was dissolved in 1977, Egypt retained the Federation's flag until October 4, 1984, when the black Hawk of Qureish was replaced in the white band (and on the coat of arms) by the Eagle of Saladin (the 1958 version as opposed to the 1952 version). The shield held by the eagle is colored entirely gold and white, as opposed to the colors seen on the shield on Egypt's coat of arms.

Rules governing the hoisting of the flag
The flag is hoisted on all Egyptian governmental buildings on Fridays, national holidays, the opening session of the House of Representatives, and any other occasions as determined by the Minister of the Interior. The flag is hoisted daily on border posts, customs buildings, Egyptian consulates, and embassies overseas on Revolution Day (July 23), and other national holidays, as well as during the visit of the Egyptian President to the country hosting the diplomatic mission.

Abusing the flag in any way is a criminal offense and is punishable under law as it implies the contempt of the power of the state. Penal provisions also govern abuse of foreign flags or national emblems of other countries.

See also

Coat of arms of Egypt
Flags of the Egyptian Armed Forces
List of Egyptian flags
Pan-Arab colors
Flag of Iraq
Flag of Sudan
Flag of Syria
Flag of the United Arab Emirates
Flag of Yemen

References

Sources

External links

Egypt
Egypt

Flag of Egypt


Československý spisovatel (în traducere "Scriitorul cehoslovac"), ulterior Český spisovatel, a fost una dintre cele mai importante edituri din Cehoslovacia în a doua jumătate a secolului al XX-lea. Compania a fost asociată timp de zeci de ani cu Fondul Literar Ceh (numele ei a fost menționat oficial Československý spisovatel, nakladatelství českého literárního fondu).

Activitatea editurii
Editura a fost înființată în anul 1949 prin fuziunea editurilor František Borový, Evropský literární klub, SFINX - Bohumil Janda și Nakladatelského družstva Máj. Misiunea ei era să publice poezie și proză cehoslovacă și lucrări de istorie și critică literară. În perioada 1949-1956 directorul editurii a fost scriitorul Václav Řezáč.

În anii 1970 editura a devenit platforma de publicare a Fondului Literar Ceh (Českého literárního fondu). Printre angajați s-au aflat, de asemenea, mai mulți scriitori și cercetători literari.

Editura Československý spisovatel a publicat mai multe opere literare reprezentative ale spațiului ceh, iar cărțile sale au primit mai multe premii externe. Printre cele mai renumite ediții au fost Spirála, Slunovrat, Klub přátel poezie, Zlatý klíček, Klenotnice, Knihovna české prózy. Sub egida editurii au apărut o serie de reviste literare (Host do domu, Tvář).

În anul 1993 editura a fost redenumită Český spisovatel, iar în anul 1997 a dispărut de pe piață. Brandul Československý spisovatel a reapărut în 2008 sub auspiciile societății Levné knihy, a. s. (anterior Levné Knihy KMa).

Editura a publicat aproximativ 6.500 de titluri.

Autori români publicați de editură
 Zaharia Stancu, Cikánský tábor ("Șatra"), 1973

Note

Bibliografie

 Slovník české literatury po roce 1945: Československý spisovatel

Edituri din Cehoslovacia
Fondări în 1949
Desființări în 1997

Československý spisovatel


Hrvatska priča u biblijskoj zemlji je hrvatski dokumentarni film. Snimljen je tijekom jednog hodočašća u Svetu Zemlju povodom postavljanja spomen-ploče trojici braće, Pavlu, Antunu i Jakovu Brankoviću, Hrvatima iz Sarajeva, koji su prije 333 godine kao vitezovi Svetog groba jeruzalemskog kupili Getsemanski vrt od turskih muslimanskih vlasnika i darovali ga franjevcima. Spomen-ploču, koja svjedoči o ponosu Hrvata na svoje sunarodnjake i katoličku vjeru otkrili su 29. ožujka 2014. nadbiskup metropolit vrhbosanski kardinal Vinko Puljić i kustod Franjevačke kustodije Svete Zemlje fra Pierbattista Pizziballa. Otkrivanje spomen-ploče, tijek hodočašća hrvatskih hodočasnika pod vodstvom fra Tomislava Glavnika, OFMConv. te dirljiva svjedočanstva i dojmovi hodočasnika zabilježeni su u dokumentarnom filmu u produkciji Laudata.

Izvori

Hrvatski dokumentarni filmovi

Hrvatska priča u biblijskoj zemlji


Patronyme

 Andrea Masiello (1986-), footballeur italien évoluant actuellement au Genoa CFC ;
 Salvatore Masiello (1982-), ancien footballeur italien.

Patronyme italien

Masiello


الناوية إحدى قرى مركز سمنود التابع لمحافظة الغربية بجمهورية مصر العربية.

التاريخ
قرية الناوية من القرى القديمة، حيث وردت باسم «الناوية» في أعمال الغربية ضمن قرى الروك الصلاحي التي أحصاها ابن مماتي في كتاب قوانين الدواوين، كما وردت باسم «الناوية بالسمنوديه» في أعمال الغربية ضمن قرى الروك الناصري التي أحصاها ابن الجيعان في كتاب «التحفة السنية بأسماء البلاد المصرية». وفي العصر العثماني وردت باسم «الناوية» في التربيع العثماني الذي أجراه الوالي العثماني سليمان باشا الخادم في عصر السلطان العثماني سليمان القانوني ضمن قرى ولاية الغربية، وفي تاريخ 1228هـ/1813م الذي عدّ قرى مصر بعد المسح الذي قام به محمد علي باشا باسم «الناوية» ضمن قرى مديرية الغربية.

السكان
بلغ عدد سكان الناوية 8,348 نسمة، حسب الإحصاء الرسمي لعام 2006.

انظر أيضاً
قائمة قرى محافظة الغربية

مصادر

الوحدة المحلية لقرية ميت عساس (سمنود)

الناوية


Arondismentul 2 (în ) este unul dintre cele douăzeci de arondismente din Paris. Este situat în centrul orașului, pe malul drept al fluviului Sena. Este delimitat la sud de arondismentul 1, la est de arondismentul 3, la nord și la vest de arondismentele 10 și 9.

Demografie
{| class="wikitable"
! An
Populație
! Densitate(loc. pe km²)
|-
| 1861 (vârf de populare) ||  ||
|-
| 1872 ||  ||
|-
| 1936 ||  ||
|-
| 1954 ||  ||
|-
| 1962 ||  ||
|-
| 1968 ||  ||
|-
| 1975 ||  ||
|-
| 1982 ||  ||
|-
| 1990 ||  ||
|-
| 1999 ||  ||
|-
| 2006 ||  ||
|-
| 2009 ||  ||
|-
|}

Administrație

Primăria

Locuri

Instituții publice
 Autorité des marchés financiers (autoritatea franceză a piețelor financiare);
 École nationale des chartes;
 Institut national d'histoire de l'art;
 Institut national du patrimoine;
 Opéra-Comique.

Principalele monumente

 Monumente civile
 Centorial (fostul sediu al băncii Crédit lyonnais);
 Palatul Berlitz;
 Palatul Brongniart (fostul sediu al Bursei de valori din Paris)

 Monumente religioase
 Basilique Notre-Dame-des-Victoires;
 Église Notre-Dame-de-Bonne-Nouvelle;
 Église Saint-Sauveur;

 Pasaje acoperite
 Galerie Colbert;
 Galerie Vivienne;
 Passage du Caire;
 Passage Choiseul;
 Passage des Panoramas;

 Piețe
 Place de la Bourse;
 Place des Victoires.

Legături externe

 Site-ul oficial

02

Arondismentul 2 din Paris


Timbiriche es el álbum debut del grupo infantil mexicano del mismo nombre. El formato en disco de acetato fue publicado por la discográfica Discos Melody el viernes 30 de abril de 1982, el mismo día que se celebra Día del Niño en México. Timbiriche fue presentado en el programa Siempre en domingo, conducido por Raúl Velasco, en el día de su lanzamiento. El debut de la agrupación fue apadrinado por el cantante español Miguel Bosé.

La producción y dirección fue realizada por Guillermo Méndez Guiú, quien junto a Amparo Rubín y Pedro Damián escribió los temas de las canciones. En las ediciones posteriores del álbum, se cambió el nombre a Timbiriche - Somos Amigos para no redundar el título con las producciones futuras del grupo.

Promoción
Durante esta época se realizaron especiales musicales en diversos lugares como La Marquesa y el extinto parque de diversiones Reino Aventura, hoy conocido como Six Flags. En este último, se filmaron los videos para las canciones «Día En El Campo» y «Amor Para Ti». Aparecieron en diferentes programas de televisión en México, incluyendo Siempre en Domingo.

Lista de canciones

Miembros
Miembros fundadores de Timbiriche.
 Alix Bauer
 Benny Ibarra
 Diego Schoening
 Mariana Garza
 Paulina Rubio
 Sasha Sokol

Referencias

Enlaces externos
Timbiriche en Discogs (lista de lanzamientos)

Álbumes de 1982
Álbumes de Timbiriche

Timbiriche (álbum)


Bleta "Bebe" Rexha () este o cântăreață și compozitoare americană. După ce a semnat cu Warner Records în 2013, Rexha a primit credite de compoziție pentru single-ul The Monster al lui Eminem și Rihanna (care a primit ulterior Premiul Grammy pentru cel mai bun act rap) și a contribuit, de asemenea, la compoziția pieselor înregistrate de Shinee, Selena Gomez și Nick Jonas. În 2015, Rexha a lansat EP-ul ei de debut I Don't Wanna Grow Up care a avut un succes comercial moderat pentru single-urile I Can't Stop Drinking About You și I'm Gonna Show You Crazy. Rexha a lansat două EP-uri în 2017, All Your Fault: Pt. 1 și All Your Fault: Pt. 2, care au avut din nou succesul moderat pentru single-urile I Got You și The Way I Are (Dance With Somebody) în colaborare cu Lil Wayne. Rexha a avut, de asemenea, succes cu mai multe colaborări, inclusiv  Me, Myself and I în colaborare cu G-Eazy, In The Name Of Love în colaborare cu Martin Garrix, Meant To Be în colaborare cu Florida Georgia Line, ultimul dintre acestea având un mare succes ca single, ajungând pe locul doi în Billboard Hot 100 în Statele Unite. Albumul de debut al lui Rexha, Expectations, a ajuns pe locul 13 în topul Billboard 200 din Statele Unite, iar single-ul principal I'm A Mess a avut succes și i-a adus lui Rexha două nominalizări la Premiile Grammy.<ref
name="itunes expectations"></ref>

Primii ani
Rexha s-a născut pe 30 august 1989 în cartierul Brooklyn din New York, din părinți etnici albanezi. Tatăl ei, Flamur Rexha, s-a născut în Debar, Macedonia de Nord, când făcea parte din Iugoslavia. El a imigrat în SUA la vârsta de 21 de ani, iar mama ei, Bukurije Rexha, s-a născut în Macedonia de Nord. În limba albaneză, bleta înseamnă albină, iar ea a explicat "Părinții mei sunt albanezi, iar oamenii au început să-mi spună Bebe pe scurt". Ea și familia ei s-au mutat în apropierea Insulei Staten când avea șase ani.

Rexha a cântat la trompetă și a învățat să cânte la chitară și la pian. Ea a urmat Liceul Tottenville din Insula Staten, unde a participat la o varietate de spectacole muzicale. De asemenea, s-a alăturat corului, încă în liceu. După ce s-a alăturat acolo, a descoperit că vocea ei era o soprană coloratură. Rexha i-a enumerat pe Coldplay, The Cranberries, Lauryn Hill, Alanis Morissette și Kanye West ca influențe muzicale.

În adolescență, Rexha a trimis un cântec pentru a fi interpretat la evenimentul anual al Academiei Naționale de Arte și Științe Grammy Day. Rexha a câștigat premiul pentru cel mai bun compozitor adolescent, învingând în jur de 700 de alți participanți.
Drept urmare, ea a semnat un contract cu cercetătoarea de talente Samantha Cox, care a încurajat-o pe Rexha să se înscrie la cursurile de compoziție din Manhattan.

Cariera

2010-2012: Începutul carierei cu Black Cards
În 2010, Rexha l-a cunoscut pe basistul trupei Fall Out Boy, Pete Wentz și a început să lucreze cu el într-un studio de înregistrări din New York.  Ea a devenit o membră și vocalistă principală a proiectului Black Cards. Trupa a participat la mai multe show-uri live și a lansat multe melodii și remix-uri. În Ianuarie 2012, Wentz a anunțat că Rexha a părăsit trupa pentru a începe o carieră solo. Mai târziu în același an, ea a primit premiul Able Olman Scholarship pentru contribuțiile sale ca și compozitoare.

2013-2015: Începutul carierei solo și I Don't Wanna Grow Up
În 2013, Rexha a semnat cu Warner Records ca artist solo. Rexha începuse să scrie mai multe piese, printre care Like a Champion de Selena Gomez și Glowing de Nikki Williams. Cea mai importantă melodie scrisă de Rexha în 2013 a fost The Monster, care a fost lansată ca al patrulea single de pe albumul lui Eminem, The Marshall Mathers LP 2. Piesa a continuat să ocupe locul 1 în Billboard Hot 100 și Billboard Hot R&B/ Hip-Hop din Statele Unite și a câștigat un Premiu Grammy pentru cea mai bună melodie rap cântată la cea de-a 57-a ceremonie anuală a premiilor Grammy. În același an, a fost lansat single-ul Take Me Home de către Cash Cash în colaborare cu Rexha.

Pe 21 aprilie 2014, Rexha și-a lansat single-ul de debut, I Can't Stop Drinking About You. Piesa a ajuns pe locul 22 în Top Heatseekers în SUA. Videoclipul a fost lansat pe 12 august 2014. Acesta a fost inspirat din imagini din filme precum Girl, Interrupted și Melancholia. În septembrie 2014, a ajuns artista lunii la emisiunea lui Elvis Duran și a fost prezentată în emisiunea Today de la NBC, găzduită de Kathie Lee Gifford și Hoda Kotb, unde a cântat în direct single-ul I Can't Stop Drinking About You. În noiembrie 2014, Pitbull a lansat melodia This is not a Drill în colaborare cu Rexha.

În decembrie 2014, Rexha a lansat încă două single-uri, I'm Gonna Show You Crazy și Gone. Pe 12 mai 2015, ea și-a lansat EP-ul de debut, I Don't Wanna Grow Up, prin Warner Records. De asemenea, a co-scris și a fost creditată pe single-ul lui David Guetta, Hey Mama, alături de Nicki Minaj și Afrojack. Piesa a fost locul opt în Billboard Hot 100 și a avut un milion de descărcări în iunie 2015. Melodia nu a creditat-o inițial pe Rexha, în ciuda faptului că ea cântă refrenul și este prezentată în vocea de fundal. În cele din urmă, în iunie 2015, a fost creditată pentru munca ei.

În ianuarie 2015, Rexha a co-scris și a colaborat cu G-Eazy în single-ul Me, Myself and I. Piesa a ajuns locul șapte în Billboard Hot 100. și locul unu în topul SUA Pop Songs Chart Piesa a fost inițial intitulată I Don't Need Anything și a fost concepută ca o melodie pentru Rexha însăși. În schimb, ea a adus ideea melodiei la G-Eazy și Rexha cântă în timpul refrenului.

2016-2017: Seria All Your Fault

Rexha l-a întâlnit pe managerul lui Nicki Minaj, Gee Roberson, și l-a întrebat dacă Minaj va contribui la o nouă piesă. În martie 2016, Rexha și-a lansat single-ul, numit No Broken Hearts cu Nicki Minaj. În aprilie 2016, a fost lansat videoclipul, regizat de Dave Meyer. Videoclipul a acumulat peste 265 de milioane de vizualizări pe YouTube.

Pe 29 iulie 2016, Rexha și DJ-ul olandez Martin Garrix au lansat single-ul lor, In the Name of Love. A ajuns pe locul 24 în Billboard Hot 100, pe locul patru în topul SUA Hot Dance/Electronic Songs și a intrat în top 10 în mai multe țări, inclusiv Regatul Unit, Canada, Australia, Italia și Noua Zeelandă. Videoclipul a fost lansat la 23 august 2016, pe canalul de YouTube al lui Martin Garrix.

Pe 28 octombrie 2016, Rexha a lansat I Got You. Piesa respectivă împreună cu No Broken Hearts au fost inițial destinate albumului All Your Fault. I Got You a ajuns pe locul 43 pe
În Billboard Hot 100 și pe locul 17 în US Pop Song Chart. Videoclipul a fost lansat pe 6 ianuarie 2017 și a atins peste 50 de milioane de vizionări în patru săptămâni și a acumulat peste 320 de milioane de vizualizări pe YouTube. Direcția s-a schimbat de la un album de studio complet la un proiect cu două EP-uri, iar No Broken Hearts face parte doar din ediția japoneză al EP-ului All Your Fault: Pt. 1 lansat pe 17 februarie 2017, făcând din I Got You primul single din EP. All Your Fault: Pt. 1 a ajuns pe locul 51 în Billboard 200.
Pe 9 martie 2017, F.F.F în colaborare cu G-Eazy a fost lansat ca și al doilea single din EP. În aceeași lună, la Dallas, Rexha a început primul turneu solo, promovând EP-ul în America de Nord și Europa, numit All Your Fault Tour, cu un total de 29 de întâlniri.

Pe 6 noiembrie 2016, Rexha a găzduit premiile MTV Europe Music Awards 2016, la Rotterdam, Țările de Jos și a cântat mai multe melodii pe tot parcursul nopții, precum single-ul ei, I Got You.

În mai 2017, Bebe Rexha: The Ride, un documentar care explorează momentele ce i-au schimbat viața lui Rexha, a fost difuzat pe MTV.

Pe 21 iulie 2017, membrul trupei One Direction, Louis Tomlinson, a lansat single-ul Back to You, cu Rexha și Digital Farm Animals. Piesa a ajuns pe locul 40 în Billboard Hot 100.

Pe 19 mai 2017, Rexha a lansat single-ul The Way I Are (Dance With Somebody), în colaborare cu Lil Wayne ca și primul single din All Your Fault: Pt. 2. Pe 12 iunie, Rexha a cântat piesa la conferința de presă Ubisoft E3, înainte de a se anunța Just Dance 2018, unde apare această piesă. Al doilea EP din seria All Your Fault a fost lansat pe 11 august 2017. În sprijinul EP-ului și al albumului de debut al cântărețului și compozitorului american Marc E. Bassy, Rexha a planificat să facă un turneu de co-titlu în Statele Unite: Bebe & Bassy Tour, în octombrie 2017. Turneul a fost de scurtă durată din cauza unei infecții care a pus-o pe Rexha într-o pauză vocală strictă, Marc E. Bassy urmând în cele din urmă să facă un turneu solo în SUA în martie 2018.

Pe 24 octombrie 2017, Rexha a lansat cel de-al doilea single din All Your Fault: Pt. 2, Meant To Be, în colaborare cu Florida Georgia Line, iar videoclipul oficial al acestuia a avut premiera cu o zi înainte de lansarea single-ului. Piesa a ajuns locul doi în Billboard Hot 100 și, începând cu 17 noiembrie 2018, piesa a stat 50 de săptămâni pe locul 1 în topul US Hot Country Songs, devenind melodia care a staționat cele mai multe săptămâni pe locul 1 în acel clasament, doborând Body Like a Back Road de Sam Hunt.

2017-2019: Expectations
În septembrie 2017, Rexha a început să prezinte melodii noi pentru un al treilea EP din seria All Your Fault. Cu toate acestea, se pare că planurile s-au schimbat, deoarece Bebe a dezvăluit printr-un tweet în noiembrie 2017 că următorul ei proiect se va numi Expectations. Rexha a dezvăluit coperta albumului de debut pe 8 aprilie 2018, iar albumul a fost lansat pe 22 iunie 2018.<ref
name="itunes expectations"/> Single-urile anterioare din All Your Fault, I Got You și Meant to Be apar și în Expectations.

Pe 13 aprilie 2018, Ferrari și 2 Souls on Fire, în colaborare cu Quavo, au fost lansate ca și single-uri promoționale împreună cu pre-comanda. Pe 15 iunie 2018, I'm A Mess a fost lansat ca și primul single de pe album. Pe 26 octombrie 2018, a fost lansat Say My Name, în colaborare cu David Guetta și J Balvin. În decembrie 2018, Rexha a fost nominalizată pentru Cel mai bun artist nou la cea de-a 61-a ediție a Premiilor Grammy.

Pe 15 februarie 2019, Rexha a lansat single-ul Last Hurrah. Mai târziu în acea lună, s-a anunțat că va fii a cincea antrenoare pentru The Voice Comeback Stage sezonul 16. În aprilie 2019, Rexha a scris pe Twitter că are douăsprezece piese pregătite pentru cel de al doilea album și că noua ei muzică este inspirată de la Britney Spears. Pe 1 mai 2019, s-a anunțat că Rexha va fi unul dintre actele de deschidere ale turneului Happiness Begins Tour al Fraților Jonas. Pe 31 mai, The Chainsmokers și Rexha au lansat piesa Call You Mine. Este al treilea proiect al duo-ului The Chainsmokers folosind vocea lui Rexha, în urma remix-urilor de la Take Me Home și I Can't Stop Drinking About You.

2019-prezent: Better Mistakes
Rexha a oferit informații suplimentare despre al doilea album în iunie 2019, confirmând pentru Bang Showbiz, Mă îndrept spre studio și doar creez, creez și creez. Ea a dezvăluit în continuare o temă feministă noii muzici, afirmând că tot ce am scris acum este foarte împuternicitor și sunt foarte încântată de asta. În iulie 2019, Rexha a scris pe Twitter că are o melodie numită Mama, care a fost mai târziu înregistrată pe aplicația Shazam.

În ianuarie 2020, Rexha a confirmat într-un interviu acordat lui Ryan Seacrest pe covorul roșu al celei de a 62-a ediție a Premiilor Grammy că albumul este inspirat din sănătatea ei mintală și că are o listă de piese de care este cu adevărat incitantă. Sunt pe cale să-mi aleg următorul single ... fie unul mai lent, fie unul cu ritm ridicat. Pe 9 octombrie 2020, Rexha a lansat piesa Baby, I'm Jealous în colaborare cu Doja Cat. Rexha a confirmat într-un interviu din octombrie 2020 că cel de-al doilea album va fi unul vizual.

Pe 5 martie 2021, Rexha a lansat cel de-al doilea single al albumului, Sacrifice. În martie 2021, Rexha a lansat o linie de accesorii cu Puma intitulată Bebe X Puma, care se află exclusiv în magazinele europene Deichmann. Pe 14 aprilie 2021, Rexha a anunțat că cel de-al doilea ei album Better Mistakes va fi lansat pe 7 mai 2021. Tot pe 14 aprilie, Rexha a anunțat și cel de-al treilea single al albumului, Sabotage, care a fost lansat pe 16 aprilie 2021.

Discografie

EP-uri
I Don't Wanna Grow Up (2015)
All Your Fault: Pt. 1 (2017)
All Your Fault: Pt. 2 (2017)

Albume
Expectations (2018)
 Better Mistakes (2021)
 Bebe (2023)

Single-uri
În trupa Black Cards
 Club Called Heaven (2010)
 Dr. Jekyll & Mr. Fame (2011)
În carieră solo
Sink or Swim (Pierce Fulton Feat. Bebe Rexha) (2012)
Take Me Home (Cash Cash Feat. Bebe Rexha) (2013)
I Can't Stop Drinking About You (2014)
I'm Gonna Show You Crazy (2014)
Gone (2014)
Hey Mama (David Guetta feat. Nicki Minaj, Bebe Rexha & Afrojack) (2015)
All The Way (Reykon Feat. Bebe Rexha) (2015)
Batle Cry (Havana Brown feat. Bebe Rexha & Savi) (2015)
Me, Myself & I (G-Eazy & Bebe Rexha) (2015)
No Broken Hearts (feat. Nicki Minaj) (2016)
In The Name of Love (Martin Garrix & Bebe Rexha) (2016)
I Got You (2016)
F.F.F (feat. G-Eazy) (2017)
The Way I Are (Dance With Somebody) (feat. Lil Wayne) (2017)
Back To You (Louis Tomlinson feat. Bebe Rexha & Digital Farm Animals) (2017)
Mean To Be (feat. Florida Georgia Line) (2017)
Home (Machine Gun Kelly & Bebe Rexha & X Ambassadors) (2017)
Push Back (Ne-Yo & Bebe Rexha, Stefflon Don) (2018)
Girls (Rita Ora, Cardi B, Bebe Rexha & Charli XCX) (2018)
I'm A Mess (2018)
Say My Name (David Guetta feat. Bebe Rexha & J Balvin) (2018)
Last Hurrah (2019)
Call You Mine (The Chainsmokers & Bebe Rexha) (2019)
Harder (Jax Jones & Bebe Rexha) (2019)
 You Can't Stop The Girl (De la Disney Maleficent: Mistress of Evil) (2019)
 Baby, I'm Jealous (feat. Doja Cat) (2020)
 Sacrifice (2021)
 Sabotage (2021)
 I'm not Pretty (Remix) (JESSIA feat. Bebe Rexha) (2021)
 Die For a Man (feat. Lil Uzi Vert) (2021)
 Break My Heart Myself (feat. Travis Barker) (2021)

Single-uri promoționale
That's It (feat. Gucci Mane & 2 Chainz) (2017)
Count on Christmas (2017)
Ferrari (2018)
2 Souls on Fire (feat. Quavo) (2018)
Not 20 Anymore (2019)
Miracle (2020)

Producția și scrierea melodiilor
Rexha a scris și co-produs pentru mulți artiști, precum:

Filmografie

Televizor

Premii și nominalizări

Turnee
Headlining

 All Your Fault Tour (2017)

Co-headlining

 Warped Tour (2015)
 Bebe & Bassy Tour (2017)

Opening act

 Nick Jonas – Nick Jonas: Live in Concert (2015)
 Ellie Goulding – Delirium World Tour (2016)
 Bruno Mars – 24K Magic World Tour (2018)
 Katy Perry - Witness: The Tour (2018)
 Jonas Brothers - Happiness Begins Tour (2019)

Referințe

Nașteri în 1989
Cântărețe americane din secolul al XXI-lea
Americani în viață
Oameni din Brooklyn
Americani de origine europeană

Bebe Rexha


El reino de Osraige (en inglés: Ossory) fue un reino independiente de Irlanda entre los reinos de Leinster y Munster, entre los siglos I y IX. Fue aliado durante varios siglos del Corcu Loígde o Dáirine, de Munster.

Los Osraige, un pueblo emparentado con los Ulaid, poblaron el Condado de Kilkenny y zonas de la vecina Condado de Laois.

Reyes
Uno de los reyes más célebres de Osraige fue Cerball mac Dúnlainge, que falleció en 888, y fue antepasado de los FitzPatrick, apellido que se introduce con la llegada de los normandos. Cerball se alió con los invasores vikingos y, a través de sus hijas, sería el antepasado de varias familias importantes de Islandia.

La familia Mac Giolla Phádraig o FitzPatrick, reinó hasta su sumisión ante Enrique VIII de Inglaterra en 1537. Y tres años más tarde, en 1541, a cambio de haber prometido abolir todo recuerdo del Papa y de asegurarse de que solo se hablara el inglés en el reino, Brían Óg Mac Giolla Phádraig fue nombrado Baron Upper Ossory.

Véase también
 Ivar de Waterford
 Reino vikingo de Mann
 Territorios vikingos de las Islas del Norte

Referencias

Bibliografía
 Byrne, Francis John. Irish Kings and High-Kings Batsford isbn=0-7134-5882-8
 Charles-Edwards, T. M. Early Christian Ireland Cambridge University Press (2000) isbn=0-521-39395-0
 Doherty, Charles. 'Érainn', in Seán Duffy (ed.), Medieval Ireland: An Encyclopedia. Routledge. 2005. p. 156.
 Mac Niocaill, Gearóid. Ireland before the Vikings Gill & Macmillan (1972) isbn=0-7171-0558-X
 Pádraig Ó Néill, «Osraige», en Seán Duffy (ed.), Medieval Ireland: An Encyclopedia. Routledge. 2005. p. 358
 Lyng, T. «The FitzPatricks of Ossory», Old Kilkenny Review, Vol. 2, no. 3, 1981.

Estados y territorios fundados en el siglo I
Estados y territorios desaparecidos en 1171
Osraige
Estados de las islas británicas en la Edad Media
Osraige
Historia medieval de Irlanda
Leinster
Historia antigua de Irlanda

Reino de Osraige


Sarıhan Kervansarayı, İpek Yolu'nda doğu-batı bağlantısını sağlayan Aksaray-Kayseri güzergahının Nevşehir sınırları içinde kalır. Avanos ilçesinin 5 km güneydoğusunda, Ürgüp'ün ise 6 km kuzeyinde, Damsa vadisinde yer alır. II. İzzeddin Keykavus zamanında (belki de onun tarafından) 1249 yılında yaptırılan Sarıhan 2000 m²'lik bir alanı kaplamaktadır.

Sarıhan'da yapı malzemesi olarak Kapadokya bölgedeki yaygın bulunan tüf taşlar kullanılmıştır. Üst kısımları yer yer yıkılan han, 1991 yılında restorasyonu tamamlanarak orijinal haline getirilmiştir. Anadolu Selçuklu Sultanları, sultanhanların en son örneklerinden olan Sarıhan'dan sonra han yaptırmamışlardır.

Dış bağlantılar

Sarıhan Kervansarayı

Fotoğraflar

Selçuklu kervansarayları
Anadolu Selçuklu kervansarayları
Türkiye'deki kervansaraylar

Sarıhan Kervansarayı


Eyeblink conditioning (EBC) is a form of classical conditioning that has been used extensively to study neural structures and mechanisms that underlie learning and memory. The procedure is relatively simple and usually consists of pairing an auditory or visual stimulus (the conditioned stimulus (CS)) with an eyeblink-eliciting unconditioned stimulus (US) (e.g. a mild puff of air to the cornea or a mild shock). Naïve organisms initially produce a reflexive, unconditioned response (UR) (e.g. blink or extension of nictitating membrane) that follows US onset. After many CS-US pairings, an association is formed such that a learned blink, or conditioned response (CR), occurs and precedes US onset. The magnitude of learning is generally gauged by the percentage of all paired CS-US trials that result in a CR. Under optimal conditions, well-trained animals produce a high percentage of CRs (> 90%). The conditions necessary for, and the physiological mechanisms that govern, eyeblink CR learning have been studied across many mammalian species, including mice, rats, guinea pigs, rabbits, ferrets, cats, and humans. Historically, rabbits have been the most popular research subjects.

CS-US contingency

The order in which stimuli are presented is an important factor in all forms of classical conditioning. Forward conditioning describes a presentation format in which the CS precedes the US in time. That is, from the perspective of the research subject, experiencing the US is contingent upon having just experienced the CS. EBC is usually, but not always, conducted in this manner. Other stimulus contingencies include backward conditioning, in which US comes before CS, and simultaneous conditioning, in which CS and US are presented at the same time. In any case, the time between CS onset and US onset is the interstimulus interval (ISI). Animals are usually trained with a shorter ISI than humans, which can make interspecies comparisons difficult.

The delay and trace procedures

In delay EBC, the CS onset precedes the US onset and the two stimuli overlap and coterminate, with the stimuli converging in the cerebellar cortex and interpositus nucleus. In the trace EBC, the CS precedes the US and there is a stimulus free period (trace interval) between CS offset and US onset. While both of these procedures require the cerebellum, the trace procedure also requires the hippocampus and medial prefrontal cortex.

Neural circuitry

The blink reflex
When a US is delivered to the cornea of the eye, sensory information is carried to the trigeminal nucleus and relayed both directly and indirectly (via reticular formation) to the accessory abducens and abducens motor nuclei (see Cranial nerve nucleus).  Output from these nuclei control various eye muscles that work synergistically to produce an unconditioned blink response to corneal stimulation (reviewed, Christian & Thompson, 2003). Electromyogram (EMG) activity of the orbicularis oculi muscle, which controls eyelid closure, is considered to be the most prominent and sensitive component of blinking (Lavond et al., 1990) and is, thus, the most common behaviorally-derived dependent variable in studies of EBC.

The US pathway

The trigeminal nucleus also sends efferent projections to the inferior olive (IO), and this represents the US pathway for EBC. The critical region of the IO for eyeblink conditioning is the dorsal accessory olive (Brodal, 1981), and climbing fibers (CF) from this region send information about the US to the cerebellum (Brodal, Walberg & Hoddevik, 1975; Thompson, 1989).  Climbing fibers ultimately project to both the deep cerebellar nuclei and Purkinje cells (PCs) in the cerebellar cortex.

The CS pathway

The pontine nuclei (PN) can support different CS modalities (auditory tone, light, etc.) for EBC as they receive projections from auditory, visual, somatosensory, and association systems (Glickstein et al., 1980; Brodal, 1981; Schmahmann & Pandya, 1989; 1991; 1993). When the CS is a tone, auditory information is received via the cochlear nuclei (Steinmetz & Sengelaub, 1992). The PN give rise to mossy fiber (MF) axons that carry CS-related information (Steinmetz et al., 1987; Lewis et al., 1987; Thompson et al., 1997) to the cerebellum via the middle cerebellar peduncle, and terminate in both the cerebellar nuclei, and at granule cells (GR) of the cerebellar cortex (Steinmetz & Sengelaub, 1992).  Granule cells give rise to parallel fiber (PF) axons which synapse onto PCs.

CS-US convergence in the cerebellum

Two cerebellar sites of CS-US convergence are 1) cells of the deep nuclear region in the cerebellum, and 2) PCs of the cortex.  In addition to receiving converging CS and US input via the PN and IO, respectively, cells of the cerebellar nuclei receive GABA-ergic inhibitory input from PCs of the cerebellar cortex.  Output from the interpositus nucleus includes projections to the red nucleus, and the red nucleus sends projections to the facial and abducens nuclei.  These nuclei supply the motor output component of the reflexive eyeblink.  Therefore, in addition to being a site of stimulus convergence, the deep nuclei are also the cerebellum's output structure.

Critical role of the interposed nucleus

David A. McCormick, as a graduate student with Professor Richard F. Thompson, initially identified the cerebellum as the essential structure for learning and executing eyeblink CRs.  Some scientists think that the interposed nucleus is the site critical to learning, retaining, and executing the conditioning blink response.

Lesion studies

The first evidence for the role of the cerebellum in EBC came from McCormick et al. (1981).  They found that a unilateral cerebellar lesion which included both cortex and deep nuclei permanently abolished CRs.  In subsequent studies, it was determined that lesions of the lateral interpositus and medial dentate nuclei were sufficient to prevent acquisition of CRs in naïve animals (Lincoln et al., 1982) and abolished CRs in well-trained animals (McCormick & Thompson, 1984).  Finally, the use of Kainic acid lesions, which destroy neuronal cell bodies and spare passing fibers, provided evidence for a highly localized region of cerebellar nuclear cells that are essential for learning and performing CRs (Lavond et al., 1985).  The population of cells critical for EBC appears to be restricted to a ~ 1 mm3 area of dorsolateral anterior INP ipsilateral to the conditioned eye.  Lesions to this area of INP result in an inability to acquire eyeblink CRs in naïve animals.  Additionally, the permanence of the localized lesion effect is remarkable.  In well-trained animals, CRs abolished as a result of lesion are not reacquired, even after extensive training that spans over 8 months (Steinmetz et al., 1992).  These results demonstrate that a highly localized region of cerebellum must be intact for CR learning to occur in EBC.

Reversible inactivation studies

Reversible inactivation of the INP has provided further evidence for its role in EC.  Methods used to temporarily inactivate nervous tissue include use of a cooling probe (< 10 °C), and locally infusing Muscimol or Lidocaine.  These methods are advantageous primarily because the experimenter can essentially turn neutral tissue on and off, per se. The effect of each of these inactivation protocols on CR learning and execution has been tested throughout the cerebellum and associated brainstem structures.  When applied to the INP, temporary inactivation completely prevents learning of CRs in naïve animals, and learning occurs normally during post-inactivation training (Clark et al., 1992; Krupa et al., 1993; Nordholm et al., 1993; Krupa & Thompson, 1997).  Additionally, INP inactivation in well-trained animals results in a complete depression of conditioned responding, which returns to plateau levels when the INP comes back online (Clark et al., 1992).

Neural recording studies

Recordings of multiple-unit neuronal activity from rabbit INP during eyeblink conditioning have been possible with chronic electrode implants, and have revealed a population of cells that discharge prior to the initiation of the learned eyeblink CR and fire in a pattern of increased response frequency that predicted and modeled the temporal form of the behavioral CR (McCormick et al., 1981; 1982; 1983; Thompson, 1983; 1986; Foy et al., 1984; McCormick & Thompson, 1984a; b; Berthier & Moore, 1990; Gould & Steinmetz, 1996).  Similar results were found in the rat INP (Freeman & Nicholson, 2000; Stanton & Freemen, 2000; Rogers et al., 2001), thus demonstrating that underlying circuitry for this form of learning may be conserved across species.  Although samples of single-unit activity from the INP and surrounding nuclei have revealed a multitude of response patterns during EBC (Tracy, 1995), many of the cells in the anterior dorsolateral INP significantly increase their firing rate in a precise temporal pattern that is delayed from CS onset and precedes CR onset (Foy et al., 1984; Berthier & Moore, 1990).  This pattern of responding is indicative of a structure that is capable of encoding learning and/or executing learned behavioral responses.

Critical sites for learning downstream

Alternative sites of synaptic plasticity critical to EBC have been posited to exist downstream from the cerebellum. Some proposed loci include the red nucleus (Tsukahara, Oda, and Notsu, 1981), the trigeminal nucleus and associated structures (Desmond & Moore, 1983), or the facial motor nucleus (Woody et al., 1974).  All of these structures have been ruled out as potential sites of plasticity critical to learning the eyeblink CR (Krupa, Thompson, and Thompson, 1993; Clark and Lavond, 1996; Krupa, Weng, and Thompson, 1996).

Summary

Taken together, results from lesion, inactivation, and neural recording studies seem to demonstrate that the dorsolateral portion of the anterior interpositus nucleus (INP) of the cerebellum, ipsilateral to the trained eye, is an essential site for CR acquisition and expression in EBC (Lincoln et al., 1982; Lavond et al., 1984a,b).
However recent studies (Nilaweera et al., 2006) found that temporary block of cerebellar output prevented normal acquisition of conditioned responses. The authors concluded that this form of associative learning in the rabbit eyeblink system requires extra-cerebellar learning and/or cerebellar learning that depends on the operation of cerebellar feedback loops.

Role of the cerebellar cortex

Two areas of cortex that are known to be involved in eyeblink conditioning are lobule HVI (Lavond et al., 1987; Lavond and Steinmetz, 1989; Yeo and Hardiman, 1992) and the anterior lobe ((ANT) Garcia, Steele, and Mauk, 1999).  The importance of cerebellar cortex in EBC, relative to INP, is a matter of debate in the scientific community.

Lesion studies

Several studies have attempted to assess the role of the cerebellar cortex in eyeblink CR learning, and early studies focused on large aspiration lesions of cerebellar cortex.  Lavond and Steinmetz (1989) completely removed lobules HVI/HVIIa and significant portions of ANT, sparing INP, and found significant acquisition deficits. Compared to controls, lesioned animals took seven times longer to reach learning criterion.  Significant percentages of CRs were eventually reached by the cortically-lesioned animals, but the CRs were low in amplitude and poorly timed.  Finally, large lesions of cerebellar cortex after learning do not abolish learned CRs (Lavond et al., 1987).  One common factor in all of these cortical ablation studies was that portions of cortex were spared; making it possible to assume that other areas of cortex were compensating for the loss of tissue.

The pcd mouse

Classical conditioning of a Purkinje cell deficient mutant mouse strain helped to determine the extent to which spared regions in cerebellar cortex were compensating for lesioned regions in the studies mentioned above.  These mice are born with PCs that die after about 3 weeks of life.  Because PCs are the sole output neuron of the cortex, this model effectively lesions all of cerebellar cortex.  Results of conditioning were similar to the cortical aspiration mice.  Mice took significantly longer to produce CRs, and the timing and gain of the response were distorted  (Chen et al., 1996).  Therefore, although eyeblink CR learning deficits are associated with cerebellar cortex lesions, the structure does not appear, ultimately, to be essential for CR learning or retention.

Reversible inactivation studies

Results from cerebellar cortical inactivation studies are similar to those reported for lesion studies.  For example, Krupa (1993) inactivated lobule HVI with the GABAA receptor agonist Muscimol and found significant acquisition deficits, but animals eventually learned.  Clark et al. (1997) replicated these results with a cooling probe in HVI.  Attwell, Rahman, and Yeo (2001) discovered similar disruption of with HVI inactivation.  They infused the AMPA receptor antagonist CNQX into HVI during acquisition training and found that CNQX-infused rabbits did not learn the eyeblink CR.  However, post-acquisition CNQX infusions did not affect retention.  These results are perplexing, given that animals ultimately learned the eyeblink CR in all other cerebellar cortical lesion and inactivation studies. One reason why this effect is so strong may be that Attwell et al., (2001) trained animals for only 4 days at an ISI that is outside of a range known to be optimal for learning [150–300 ms is an optimal CS-US interval and the magnitude of learning decreases as the ISI is increased (Schneiderman and Gormezano, 1964; Smith, Coleman, and Gormezano, 1969)].

Neural recording studies

Electrophysiological recording studies of cerebellar cortex have helped to better understand the role that PCs play in the eyeblink CR learning process.  McCormick and Thompson (1984b) recorded PC activity during eyeblink training and found cell populations that discharged in a pattern apparently related the behavioral CR, while other PC populations discharged in patterns that coincided with either presentation of the CS or US.  Similar results were found by Berthier and Moore (1986) with single unit recording of PCs in lobule HVI.  They found that populations of neurons fire in relation to various aspects of eyeblink training, including CS and US presentation and CR execution. (Berthier and Moore, 1986; Gould and Steinmetz, 1996). Recently, similar stimulus- and response-related PC activity has been found in ANT (Green and Steinmetz, 2005).  Finally, electrophysiological recordings of PCs in HVI and ANT have revealed a difference in the overall population responses of PCs.  The majority of PCs show excitatory patterns of activity during eyeblink conditioning in HVI (Berthier and Moore, 1986; Gould and Steinmetz, 1996; Katz and Steinmetz, 1997), and inhibitory patterns of activity in ANT (Green and Steinmetz, 2005). In a single unit recording study where the  individual Purkinje cells were shown to be located in the area controlling blinks and to receive climbing fibre input on US presentations, only inhibitory responses were found. In a recent study of similarly characterized Purkinje cells which were followed for up to more than fifteen hours, it was found that repeated presentations of the CS and US caused the gradual development of a pause in Purkinje cell firing. This pause response, called a Purkinje cell CR, was also obtained when direct mossy fibre stimulation was used as the CS and direct climbing fibre stimulation as the US. Unpaired presentations of the CS and US caused extinction of the Purkinje cell CR. When paired presentations were reintroduced after extinction, Purkinje cell CRs reappeared rapidly, mirroring the "savings" phenomenon demonstrated at the behavioral level. Purkinje cell CRs were also adaptively timed.

Feedback control of learning
The deep cerebellar nuclei have been shown to inhibit the inferior olive and this inhibition probably serves a negative feedback control function. As learning proceeds, the olive becomes inhibited and it has been shown that this inhibition has temporal properties that makes ideally suited to serve as a feedback signal for controlling learning. Stimulating this pathway during paired CS - US presentations causes extinction. Recordings from Purkinje cells show that the olive is depressed during the Purkinje cell CR.

Summary

Taken together, results from lesion, inactivation, and neural recording studies seem to demonstrate that the cerebellar cortex is not essential for basic eyeblink CR learning or retention, but that significant contributions from cortex underlie normal learning.

Synaptic mechanisms underlying EBC

The parallel fiber – Purkinje cell synapse

Long term depression (LTD) at the PF-PC synapse is hypothesized to have significant functional consequences for learning the behavioral CR in EBC (Ito, 1984).  For example, as a result of training, INP cells discharge prior to CR execution and fire in a pattern of increased frequency of response that predicts the temporal form of the behavioral CR (McCormick & Thompson, 1984).  This pattern of activity clearly indicates that the INP is capable a generating a conditioned response. Purkinje cells of the cerebellar cortex tonically inhibit deep nuclear cells.  Therefore, an LTD-mediated decrease in PC activity at the appropriate time during a CS-US interval could release the INP from tonic inhibition and allow for execution of a CR.  An increase in PC activity could have the opposite effect, prohibiting or limiting CR execution.  It has been hypothesized that CRs are generated by the INP as a result of release from PC inhibition (i.e. Perrett et al., 1993).

See also

 Classical conditioning
 Motor learning

References

Experimental psychology
Cerebellum
Behavioral neuroscience

Eyeblink conditioning


Katherine Sauerbrey, née le  à Steinbach-Hallenberg, est une fondeuse allemande. Elle remporte une médaille d'argent en relais lors des Jeux olympiques d'hiver de 2022.

Biographie
Membre du club de sa ville natale Steinbach-Hallenberg, elle se classe deuxième de sa première course internationale junior en 2012. En 2014, elle honore sa première sélection pour les Championnats du monde junior à Val di Fiemme, avec comme résultats une onzième place sur cinq kilomètres classique et quatrième sur le relais. En 2015, elle remporte une médaille de bronze au Festival olympique de la jeunesse européenne sur 7,5 kilomètres. Un an plus tard, elle prend la cinquième place du dix kilomètres libre et la quatrième place du relais aux Championnats du monde junior à Rasnov.

Elle passe à la catégorie espoir en 2017-2018, où elle entre dans la Coupe OPA, compétition où laquelle elle obtient plusieurs top dix l'hiver suivant, dont une quatrième place à Oberwiesenthal, puis gagne sa première manche (aussi premier podium) en mars 2021 au dix kilomètres classique à Pokljuka. Lors d'une courte saison pour elle en 2019-2020, elle est utilisée lors d'un relais de Coupe du monde à Lillehammer ().

À la suite de quatre succès dans la Coupe OPA en fin d'année 2021, Sauerbrey est appelée pour faire ses débuts individuels à l'occasion du Tour de ski, durant lequel elle inscrit ses premiers points au classement général, avec notamment une douzième place au dix kilomètres classique (mass-start) à Val di Fiemme et le  rang final, qui lui permet d'être sélectionnée  pour les Jeux olympiques.

Lors de ses premiers Jeux olympiques, à Pékin, Sauerbrey termine  du  classique et  du skiathlon, où elle est la meilleure allemande, avant de remporter la médaille de bronze sur le relais 4 x 5 km avec Katharina Hennig, Victoria Carl et Sofie Krehl.

Son père est le sauteur à ski Frank Sauerbrey, médaillé de bronze par équipes aux Mondiaux 1985.

Palmarès

Jeux olympiques

<small>
Légende :
  : pas d'épreuve
 — : non disputée par Sauerbrey

Coupe du monde
Meilleur résultat individuel : .

Festival olympique de la jeunesse européenne
 Médaille de bronze sur  classique en 2015 à Steg.

Références

Liens externes

Fondeuse allemande
Fondeuse aux Jeux olympiques d'hiver de 2022
Médaillée aux Jeux olympiques d'hiver de 2022
Médaillée d'argent olympique allemande
Naissance en mai 1997
Naissance à Steinbach-Hallenberg

Katherine Sauerbrey


Gerardo Valencia Cano (Santo Domingo, Antioquia, 26 de agosto de 1917 -Ciudad Bolívar (Antioquia) 21 de enero de 1972) fue un sacerdote católico y obispo colombiano.

Carrera eclesiástica
Se ordenó como sacerdote misionero en el Instituto de Misiones Extranjeras de Yarumal, el 29 de noviembre de 1942. En 1943 fue nombrado como profesor del Seminario de Misiones de Yarumal y luego realizó estudios en Bogotá. En 1949 fue nombrado Prefecto Apostólico del Vaupés, donde ejerció por más de tres años. El 24 de mayo de 1953 fue consagrado como vicario apostólico de Buenaventura, donde ejerció su ministerio episcopal hasta su muerte. Entre 1956 y 1959 fue además superior general de los Misioneros Javerianos de Yarumal.

Entre 1962 y 1965 participó en las deliberaciones del Concilio Ecuménico Vaticano II. En 1966 fue designado como presidente del Centro Antropológico Colombiano de Misiones, en revista Ethnia escribió habitualmente. Fue nombrado además presidente de la Comisión de Misiones del Congreso Eucarístico Internacional y como tal organizó el Primer Encuentro Continental de Misiones de América Latina en Melgar (Tolima) en el cual propuso el desarrollo de una pastoral para los afrolatinoamericanos.

En agosto de 1968 fue un activo participante de la II Conferencia General del Episcopado Latinoamericano, en Medellín. Allí expresó que:

En diciembre de 1968 se convirtió en anfitrión del Segundo Encuentro del Grupo Sacerdotal Golconda, cuyo manifiesto suscribió y defendió.

Falleció el 21 de enero de 1972 en el Corregimiento Farallones, municipio de Ciudad Bolívar (Antioquia) al estrellarse el avión en que viajaba en el cerro San Nicolas, en los Farallones del Citará, entre Antioquia y Chocó. Los helicópteros oficiales sobrevolaron la zona, que fue considerada "inaccesible" y declarada desde el aire como camposanto, un sacerdote y un grupo de campesinos escalaron a pie la montaña y rescataron el cadáver del Obispo, después de lo cual las autoridades rescataron los demás cuerpos. Fue sepultado en la Catedral de Buenaventura (Valle del Cauca).

Fundaciones
Como vicario de Buenaventura priorizó la educación popular y fundó la Escuela de Artes y Oficios San José (1956), hoy "Instituto Técnico Industrial Gerardo Valencia Cano"; el Orfanato San Vicente de Paúl (1959); la Normal Superior Juan Ladrilleros (1960); el Hogar Jesús Adolescente (1961, para niños de la calle); el Seminario San Buenaventura (1964); la Escuela de Artesanías del Pacífico (1966); la Normal Práctica Popular (1972) y el Instituto Matía Mulumba (1972) para el desarrollo de comunidades autosuficientes en el Pacífico.

Pensaba que la Universidad del Pacífico debía proponerse articular la región, que al estar dividida en cuatro departamentos no conseguía integrarse.

Referencias

Obispos de Colombia del siglo XX
Religiosos influyentes en la política de Colombia
Teólogos de la liberación
Padres Conciliares en el Concilio Vaticano II
Teólogos de Colombia

Gerardo Valencia Cano


الطريق الجهوية رقم 47 أو ط ج 47 طريق ثانوية تونسية تصل بين الطريق الوطنية رقم 4 والطريق الوطنية رقم 5 على مستوى مدينة تبرسق.

الطرقات الجهوية - تونس

الطريق الجهوية رقم 47 (تونس)


Franco Dario Cangele (d. 16 Temmuz 1984, Buenos Aires), Arjantinli eski futbolcudur.

Kulüp kariyeri

Boca Juniors
Futbola Boca Juniors altyapısında başlamıştır. 2002-2004 yılları arasında Boca Juniors forması giymiştir. Boca Juniors taraftarı ona "Buz Adam" lakabını takmıştır. Boca Juniors ile 2003 yılında Arjantin Ligi Şampiyonluğu,CONMEBOL Libertadores ve 2004 yılında da Güney Amerika Kupası şampiyonluğu yaşamıştır. 2005 yılında kiralık olarak kısa bir dönem Independiente forması giymiş ancak sezonun 2. yarısında Colon Santa Fe takımına transfer olmuştur.Sezon sonunda ise Türkiye'nin yolunu tutmuştur.

Sakaryaspor
2006-07 sezonunda kiralık olarak Colon Santa Fe'den takım arkadaşı Alejandro Rubén Capurro ile beraber Sakaryaspor forması giymiştir. Sakaryaspor forması ile futbolunun yanı sıra hırçın tavırlarıyla da dikkat çekmiştir. Bu sezon Kayserispor ile oynanan maçta 3 gol atmayı başarmıştır.

Kayserispor
2007 yılında asıl çıkışını gerçekleştireceği Kayserispor'a transfer olmuştur. Süper Lig takımlarından Kayserispor, Boca Juniors takımından bonservisini ilk yılı kiralık olmak üzere 1+3 yıllık opsiyonlu şekilde almıştır. İlk sezonunda Kayserispor'da harikalar yaratan Cangele, forvet arkası oynadığı takımında 25 karşılaşmada 4 gol, 9 asistlik bir performans sergiledi. Kayserispor takımı ile 2007-08 sezonunda Türkiye Kupası şampiyonluğu yaşamıştır.Ancak bu maçta yaşadığı sakatlık sebebiyle 6 ay süren bir sakatlık dönemi geçirmiştir. Tedavisi ülkesi Arjantin'de yapılmıştır ve sakatlıktan dolayı takımı ile UEFA Kupası'nda mücadele edememiştir. 2008-09 sezonunun ilk yarısının ortalarında forma giymeye başlamıştır. 2008-2009 sezonunda Süper Lig'de 24, Uefa kupasında 1 ve Türkiye Kupasında ise 2 karşılaşmaya çıkan Arjantin'li futbolcu, rakip filelere 8 gol gönderdi, 5'te asist yapma başarısı gösterdi. 2009 - 2010 futbol sezonunda ise Süper Lig'de tam bir Cangele fırtınası esti. Arjantinli futbolcu, 14 gol pası vererek Süper Lig'de asist krallığında ilk sırada yer aldı. Yine aynı sezon rakip filelere 6 gol gönderen Cangele, takımının vazgeçilmez oyuncuları arasında yer aldı.  2010-2011 sezonu ise Arjantin'li futbolcu için iyi geçmedi. Sezon yine iyi başlayan ve 4 maçta rakip filelere 2 gol gönderen Cangele, 5.hafta sakatlanarak 2 sezon formasından uzaklaştı. 2012-2013 sezonunda ise sakatlıktan tamamen kurtulan yıldız futbolcu, Kayserispor'da sadece 6 kez forma giyebildi ve sezon sonunda kulüpten ayrılmıştır.

Boca Juniors
28 Haziran 2013'te altyapısında futbola başladığı kulüp olan Boca Juniors'a geri dönmüştür. Ülkesinin köklü kulüplerinden Boca Juniors'a transfer olan Cangele, 6 karşılaşmada sahada yer aldı. Boja Juniors taraftarları tarafından "Buz Adam" lakabı takıldı.

Elazığspor
Boca Juniors'ta bekletnileri karşılayamayan Cangele, 2013-14 devre arasında forvet arkası mevkiine transfer yapmak isteyen Okan Buruk'un çalıştırdığı Elazığspor takımına transfer oldu. Bu takımla yarım sezonluk kiralık sözleşme imzaladı. Cangele ilk maçına ise "33" numaralı formasıyla Akhisar Belediyespor maçında 26 Ocak tarihinde çıktı.

Millî takım kariyeri
FIFA'nın 2003 yılında düzenlemiş olduğu Dünya Gençler Futbol Şampiyonası'nda Arjantin genç millî futbol takımının kadrosunda Carlos Tevez ve Javier Mascherano gibi futbolcularla birlikte yer almıştır.

Başarıları

Özel hayatı
Kasım 2014 tarihinde Cángele'nin eşi Veronica Esterriaga bir süredir tedavi gördüğü hastalık nedeniyle hayatını kaybetti.

Kaynakça

Dış bağlantılar
 *

Arjantinli gurbetçi futbolcular
Forvet futbolcular
CA Boca Juniors futbolcuları
CA Independiente futbolcuları
CA Colón futbolcuları
1984 doğumlular
Arjantinli futbolcular
Sakaryaspor yabancı futbolcuları
Kayserispor yabancı futbolcuları
Elâzığspor yabancı futbolcuları
Yaşayan insanlar
Süper Lig futbolcuları
Türkiye'deki gurbetçi futbolcular
Primera División (Arjantin) futbolcuları
Türkiye'deki Arjantinli gurbetçiler
1. Lig futbolcuları

Franco Cángele


Zubrohlava (ungarisch Bölényfő) ist eine Gemeinde im Norden der Slowakei mit  Einwohnern (Stand ) und liegt im Okres Námestovo, einem Kreis des Žilinský kraj.

Geographie

Die Gemeinde liegt im Hügelland Podbeskydská vrchovina in der traditionellen Landschaft Orava (deutsch Arwa) unweit der polnischen Grenze am Bach Polhoranka, die unweit der Gemeinde in den Orava-Stausee mündet. Das auf der Höhe von  liegende Ortszentrum befindet sich fünf Kilometer nordöstlich von Námestovo.

Geschichte
Der Ort findet zum ersten Mal Erwähnung auf einer Karte von 1550; dort wird er als Zbracslaua erwähnt. 1958 wird der Ort durch ein Hochwasser stark in Mitleidenschaft gezogen.

Der Ortsname bedeutet frei übersetzt "Wisentkopf".

Bevölkerung
Ergebnisse nach der Volkszählung 2001 (1968 Einwohner):

Weblinks

Ort in der Slowakei
Ersterwähnung 1550
Orava (Landschaft)

Zubrohlava


Mighty Morphin Alien Rangers is a Power Rangers mini-series set immediately after the end of the third season of Mighty Morphin Power Rangers. As with the third season of Mighty Morphin Power Rangers, this mini-series adapted footage and costumes from the eighteenth Super Sentai series, Ninja Sentai Kakuranger.

During fight scenes (and during the opening theme) an alternate version of the MMPR theme song was played, saying "Go Go Alien Rangers" instead of "Go Go Power Rangers", although the 2-part premiere episode "Alien Rangers of Aquitar" still uses the "Go Go Power Rangers" theme (as the episode was still part of Mighty Morphin Power Rangers).

Synopsis

Picking up where the third season of Mighty Morphin Power Rangers left off, Master Vile has used the Orb of Doom to reverse the ages of everybody on Earth, including the Power Rangers, reducing them to children. However, unlike the last time, the rangers retain their memories of the proper time thanks to the Ninja Power Coins. Unfortunately, the rangers are unable to morph and fight; Zordon recruits the Alien Rangers of the planet Aquitar for help. These Rangers are humanoid, partially aquatic aliens and though Earth's environment is ultimately inhospitable to them, they agree to help. Master Vile's plans are foiled, and he leaves in annoyance, but Lord Zedd and Rita Repulsa remain and intend to conquer Earth.

Hoping to restore the Rangers' proper ages, Billy Cranston builds a Regenerator powered by the Ninja Power Coins. However, only Billy is restored to normal before the device is stolen by Goldar and Rito Revolto. The Power Coins are then destroyed by Rita and Zedd. With the human Rangers' powers destroyed, only the Aquitian Rangers stand between Earth and the forces of evil, and they can't stay on Earth forever. Ultimately, Zordon realizes that only one thing can restore everything to normal: the Zeo Crystal, which the human Rangers had split into five sub-crystals and scattered throughout time to keep it safe from Master Vile.

The five young Rangers are each sent back to a different country and point in time to find a sub-crystal. Upon success, they are returned to the present. All the while, the Aquitian Rangers, Billy, Zordon and Alpha 5 fend off the forces of Lord Zedd and Rita. The villains also plot to destroy the Command Center and steal the completed Zeo Crystal.

Ultimately, Zedd and Rita succeed in summoning the Aquitian Rangers' arch-foe, Hydro-Hog, to destroy them. After a great deal of difficulty, the Aquitian Rangers destroy him. Meanwhile, Aisha Campbell acquires the final sub-crystal in Africa. However, she chooses to remain in exchange for the sub-crystal and new friend Tanya Sloan goes in her place. Once the Zeo Crystal is recombined in a machine devised by Billy, Earth is restored to normal. The teenaged Rangers bid thanks and farewell to their Aquitian counterparts, who return to Aquitar. However, Goldar and Rito Revolto steal the Zeo Crystal out of the Command Center and their bomb goes off soon afterwards. The Rangers are teleported to safety just before the Command Center is destroyed.

Aftermath
The series sets up the transition from Mighty Morphin Power Rangers to Power Rangers Zeo. The two-part premiere of the latter resolved the cliffhanger ending and established the Rangers' new powers (as well as new foes, the Machine Empire).

The Aquitian Rangers are later seen or referenced in further seasons. Cestro returns unmorphed in "Graduation Blues", seeking Billy's help against the Hydro-Contaminators. Cestro later briefly appears with Delphine in "Revelations of Gold". The Aquitian and Zeo Rangers team-up in the "Rangers of Two Worlds" two-parter, the first instance on the series of two full teams appearing together. The two-parter also centered around Billy rapidly aging because of his use of the regenerator. In "Countdown to Destruction" in Power Rangers in Space, the Aquitian Rangers battle and are overwhelmed by Divatox's forces. Aurico later appears morphed in the Power Rangers Wild Force episode, "Forever Red", which saw every previous Red Ranger (save Rocky, as Jason returned to his previous role as Red Ranger, for which Rocky originally replaced him) united to stop the remnants of the Machine Empire. All five Rangers would later return in the series finale of Power Rangers Super Megaforce to battle alongside other veteran Ranger teams and the Megaforce Rangers.

Characters

Aquitian Rangers

 Aurico  The Red Aquitian Ranger, portrayed by David Bacon. Aurico leads the Rangers in battle, and devises strategies that ensure victory. His symbol is the circle and he uses ninjutsu to vanish from one place and appear in another to dodge his enemies. He pilots the Red Battle Borg and, during his stay on Earth, the Red Shogunzord, as well. Years later he joined nine other Red Rangers to fight the Machine Empire on the moon. He did not appear unmorphed in this episode, and was voiced by Christopher Glenn.
 Corcus  The Black Aquitian Ranger, portrayed by Alan Palmer. He is the quietest member of the team, often lurking in the background, but fights with extreme ferocity against his enemies. The Black Aquitian Ranger's symbol is the pentagon. He controls the Black Battle Borg and the Black Shogunzord.
 Cestro  The Blue Aquitian Ranger, portrayed by Karim Prince. Cestro is the brains of the team. A master of technology, he creates weapons and devices that get the Aquitian Rangers out of tough situations. He is entrusted with the power of the Blue Battleborg and Blue Shogunzord. The Blue Aquitian Ranger's symbol is the square. His special attack is called the Aquitar Water Fall.
 Tideus  The Yellow Aquitian Ranger, portrayed by Jim Gray. He is a very strong and levelheaded individual. He is also the first male Yellow Ranger, a tradition which occurs frequently in the Sentai counterpart, but does not happen again in the American releases until Dustin becomes the Yellow Wind Ranger in Power Rangers Ninja Storm several years later. Tideus was entrusted with the power of the Yellow Battle Borg and the Yellow Shogunzord. The Yellow Aquitian Ranger's symbol is the triangle. He can send yellow triangular energy beams at his enemies (created by slashing his sword through the air in a triangular motion).
 Delphine  The White Aquitian Ranger, the leader of the Alien Rangers, portrayed by Rajia Baroudi. She is the first female leader and White Ranger. Her symbol is the arrow (left-pointing on her helmet's forehead, downward-pointing on her visor). She pilots the White Battle Borg and the White Shogunzord. Delphine has more endurance and can survive far longer outside of water than her team.

Allies
 Billy Cranston  He is portrayed as a child by Justin Timsit and as a teenager by David Yost.
 Thomas "Tommy" Oliver  He is portrayed as a child by Michael R. Gotto and as a teenager by Jason David Frank.
 Rocky DeSantos  He is portrayed as a child by Michael J. O'Laskey and as a teenager by Steve Cardenas.
 Aisha Campbell  She is portrayed as a child by Sicily Sewell and as a teenager by Karan Ashley.
 Adam Park  He is portrayed as a child by Matthew Sakimoto and as a teenager by Johnny Yong Bosch.
 Katherine "Kat" Hillard  She is portrayed as a child by Julia Jordan and as a teenager by Catherine Sutherland.
 Tanya Sloan  She is portrayed as a child by Khanya Mkhize and as a teenager by Nakia Burrise
 Zordon  He is voiced by Robert L. Manahan.
 Alpha 5  He is voiced by Richard Steven Horvitz (credited as Richard Wood).
 Farkus "Bulk" Bulkmeier  He is portrayed as a child by Cody Slaton and as a teenager by Paul Schrier.
 Eugene "Skull" Skullovitch  He is portrayed as a child by Ross J. Samya and as a teenager by Jason Narvy.

Villains
 Master Vile  He is voiced by Simon Prescott.
 Rita Repulsa  She is portrayed by Carla Perez and voiced by Barbara Goodson.
 Lord Zedd  He is portrayed by Edwin Neal (credited as Ed Neil) and voiced by Robert Axelrod.
 Goldar  He is voiced by Kerrigan Mahan.
 Rito Revolto  He is voiced by Bob Papenbrook.
 Squatt  He is voiced by Michael Sorich (credited as Michael J. Sorich).
 Baboo  He is voiced by Dave Mallow (credited as Colin Phillips).
 Finster  He is voiced by Robert Axelrod.
 Hydro Hog  A known enemy of the Aquitan Rangers. He is voiced by Brad Orchard.
 Monsters (note: all voice actors uncredited)
 Parrot Top  He is voiced by Matt K. Miller.
 See-Monster  He is voiced by Brian Tahash.
 Crabby Cabbie  He is voiced by Michael Sorich.
 Garbage Mouth  He is voiced by Matt K. Miller.
 Brick Bully  He is voiced by Richard Epcar the first time and by Brian Tahash the second time.
 Professor Longnose  He is voiced by Kirk Thornton.
 Slotsky  He is voiced by Jimmy Theodore.
 Eric and Merrick, The Barbaric Brothers  Voice actors Michael Sorich.
 Bratboy  He is voiced by Paul Schrier.
 Witchblade  She is voiced by Wendee Lee.
 Arachnofiend  She is voiced by Julie Maddalena.

Episodes

Home media
The Mighty Morphin Power Rangers: The Complete Series boxset from Shout! Factory released on July 11, 2012 (through San Diego Comic-Con), August 13, 2012 (through Time Life), and November 20, 2012 (at wide retail). All 10 episodes of Alien Rangers are featured on the fifth disc included in the Mighty Morphin Power Rangers Season 3 DVD case of said boxset, marking the series as season 3.5. The boxset was re-released on October 18, 2016 (at wide retail) with new cover art packaging for the set, but is otherwise identical to the previous 2012 releases. On August 7, 2018 a new version of the boxset released featuring a "25th Anniversary" Steelbook and included Mighty Morphin Power Rangers: The Movie on Blu-ray (the rest of the set is still DVD).

On September 24, 2013, the complete Mighty Morphin Alien Rangers series was released individually onto DVD. On August 13, 2019 a new version of Mighty Morphin Power Rangers Season 3 was released in a steelbook case with all 10 episodes of Alien Rangers on an extra fifth disc.

The series was also later included in the 20 season limited edition Power Rangers: Legacy boxset released on January 2, 2014.

See also

 Power Rangers
 Mighty Morphin Power Rangers
 Ninja Sentai Kakuranger
 Power Rangers Zeo
 Power Rangers Turbo
 Mighty Morphin Power Rangers (video game)
 List of Mighty Morphin Power Rangers home video releases

Notes

External links
 Official Power Rangers Website

1990s American television miniseries
1990s American science fiction television series
1996 American television series debuts
1996 American television series endings
Fox Broadcasting Company original programming
Power Rangers episodes
Power Rangers series
Mighty Morphin Power Rangers
English-language television shows
Television series by Saban Entertainment
Television series about size change
American superhero television series
Television shows filmed in Los Angeles
Television shows filmed in Santa Clarita, California
American children's action television series
American children's adventure television series
American children's fantasy television series
Fox Kids
ABS-CBN original programming
Television series created by Haim Saban
Television series created by Shuki Levy

Mighty Morphin Alien Rangers


Willy Leow, ne le  à Brandebourg-sur-la-Havel et mort le  en Union soviétique, est un homme politique et militant communiste allemand.

Biographie
Willy Leow apprend le métier de menuisier et suit des cours à l'école de formation des ouvriers de Berlin. En janvier 1904, il rejoint le Parti social-démocrate d'Allemagne (SPD) où il reste jusqu'en 1916. Après avoir participé à la fondation du Spartakusbund en 1917 et brièvement appartenu au Parti social-démocrate indépendant d'Allemagne (USPD), il est l'un des membres fondateurs du Parti communiste d'Allemagne (KPD) à la fin 1918.

En 1925, il est élu deuxième président du Roter Frontkämpferbund (RFB), l'organisation de défense et de protection du KPD fondée en 1924. En 1928, il est élu député au Reichstag, où il siège jusqu'en 1933. L'homme politique social-démocrate Herbert Wehner, lui-même communiste pendant la période de Weimar, écrit des décennies plus tard dans ses mémoires que Leow était « une personne complètement corrompue ».

Après la « prise du pouvoir » national-socialiste, il s'enfuit à l'étranger. À partir de 1935, il vit en Union soviétique et travaille pour l'éditeur officiel en langue allemande en République allemande de la Volga. En 1936, il est arrêté au cours des purges staliniennes. Il est condamné à mort en octobre 1937 par le Collège militaire de la Cour suprême de l'URSS pour avoir organisé un groupe terroriste trotskiste et fusillé.

Occultation idéologique
Dans l'historiographie de la République démocratique allemande, Leow est victime d'une damnatio memoriae pendant des décennies : son nom est délibérément occulté dans les livres d'histoire de la RDA et dans la mémoire publique de l'Etat est-allemand : ses traces d'existence sont systématiquement éliminées des publications documentaires et des reproductions d'images : par exemple, une photographie le montrant aux côtés d'Ernst Thälmann lors d'une marche du RFB en 1927 est retouchée pour l'en faire disparaître. La raison en est que l'arrestation et l'assassinat d'un communiste allemand et réfugié du nazisme par l'État frère soviétique est incompatible avec l'histoire officielle de la RDA .

Bibliographie
  Leow, Willy. In: Hermann Weber, Andreas Herbst: Deutsche Kommunisten. Biographisches Handbuch 1918 bis 1945. 2., überarbeitete und stark erweiterte Auflage. Karl Dietz, Berlin 2008.

Notes et références

Liens externes

Décès en octobre 1937
Naissance en janvier 1887
Personne fusillée en Union soviétique
Victime des purges staliniennes
Personnalité du Parti social-démocrate indépendant d'Allemagne
Personnalité du Parti social-démocrate d'Allemagne
Député du Reichstag (république de Weimar)
Décès à 50 ans

Willy Leow


Bedesten, Farsça kökenli bir kelime olup, değerli malların satılması için inşa edilmiş, kubbelerle örtülü ve genellikle dikdörtgen planlı büyük yapılara verilen addır.

Aslında ilk yerleşimler çoğunlukla kervansaraylar şeklinde olmuştur. Zamanla kervansaraylardan bazıları camii, pazar, eczane vb. eklenerek kervansaray külliyelerine dönmüş, bu külliyelerin etrafında da iskan oluşmuştur. Bir yanlışlık olarak çoğunlukla bu kervansaraylar daha sonra bedesten olarak adlandırılmışlardır. Çoğunlukla aynı tür esnafın bulunduğu ve düzenli, sıralı olarak yerleşmiş dükkanlar (Farsça Arasta: sıralı düzenli) Arasta, birden fazla meslek grubunu barındıran alış veriş yerleri de çarşı, bedesten olarak tanımlanmaktadır

Osmanlıda, kumaş, mücevher ve çeşitli kıymetli eşyaların alım satımının yapıldığı, eşit büyüklükte kubbelerle örtülü, bir çeşit kapalı çarşı olup bu yapıların ilk örneklerine 13. yüzyıl başlarında Anadolu'da rastlanmıştır. Anadolu'da bilinen ve bugün hala kullanımda olan en eski Bedesten Kahramanmaraş'tadır.

Bedestenler zamanlarında önemli birer iktisadi kuruluştu. O devirde, günümüzdeki banka ve borsaların görevini de görürdü.

Türkiye'de bulunan bazı bedestenler
 Adana Bedesteni (16. yüzyıl)
 Afyon Bedesteni (1478)
 Amasya Bedesteni
 Ankara Mahmut Paşa Bedesteni (15. yüzyıl)
 Bayburt Bedesteni
 Bergama Bedesteni (16-17. yüzyıl)
 Bursa Bedesteni (14. yüzyıl)
 Bulgaristan Bedesteni
 Edirne Bedesteni (1418)
 Gelibolu Bedesteni (15-16. yüzyıl)
 İstanbul Bedesteni(15. yüzyıl)
 İzmir Kızlarağası Bedesteni
 Kahramanmaraş Bedesteni (12. yüzyıl)
 Kastamonu Cem Sultan Bedesteni
 Kırkkaşık Bedesteni (16. yüzyıl)
 Kırklareli Hızır Bey Bedesteni (14. yüzyıl)
 Konya Bedesteni
 Manisa Bedesteni (14. yüzyıl)
 Niğde Bedesteni (15. yüzyıl)
 Rüstem Paşa Bedesteni  (16. yüzyıl)
 Tekirdağ Rüstem Paşa Bedesteni (16. yüzyıl)
 Samsun Bedesteni
 Trabzon Bedesteni
 Tire Bedesteni (15. yüzyıl)
 Tokat Bedesteni (16. yüzyıl)
 Uşak Bedesteni (19. yüzyıl)
 Isparta Bedesteni
 Merzifon Bedesteni (17. yüzyıl)
 Kırkkaşık Bedesteni (1579 Tarsus)
 Sivas Bedesteni

Diğer ülkelerde bulunan bazı bedestenler
 Lefkoşa Bedesteni

Kaynakça
Özel

Genel
 Özhan Öztürk. Karadeniz: Ansiklopedik Sözlük. 2. Cilt. Heyamola Yayıncılık. İstanbul. 2005. ISBN 975-6121-00-9.

Ticaret
Farsçadan Türkçeye geçen sözcükler

Bedesten