Keith Boykin é produtor de TV e cinema, comentarista político nacional, autor e ex-assessor da Casa Branca do presidente Bill Clinton. Ele tornou isso público em suas memórias de 2022, Desistir: por que deixei meu emprego para viver uma vida de liberdade.

Biografia
Boykin foi criado em St. Louis, Missouri, e mais tarde frequentou a Countryside High School em Clearwater, Flórida.
Durante seu tempo em St. Louis, Boykin residia principalmente no subúrbio predominantemente branco de Florissant . Logo no início, ele desenvolveu um interesse em governo e liderança. Ele participou do governo estudantil e de vários esportes, incluindo atletismo e luta livre.

Aos quinze anos, Boykin mudou-se para a Flórida com seu pai, William O. Boykin, que se mudou para o estado para abrir um negócio de produtos de beleza. Apesar da mudança, Keith se tornou o presidente do grêmio estudantil de sua escola, bem como o editor do jornal da escola. Ele também foi um premiado debatedor e atleta de atletismo do time do colégio.

Keith se matriculou no Dartmouth College em 1983. Em 1984, ele recebeu o Prêmio William S. Churchill de calouro excepcional. Então, em 1987, ele ganhou a Copa Barrett para o membro mais distinto da turma de formandos.

Depois de se formar em Dartmouth, Boykin trabalhou para a campanha presidencial de Michael Dukakis de junho de 1987 a novembro de 1988. Depois de trabalhar para essa campanha, ele começou seus estudos na Harvard Law School em 1989. Enquanto estava em Harvard, ele editou o jornal Civil Rights-Civil Liberties Law Review. Ele também participou da The Coalition for Civil Rights, um grupo de estudantes dedicado a diversificar o corpo docente da faculdade de direito. Enquanto membro desse grupo, ele se juntou a outros dez alunos em um processo de discriminação racial contra a faculdade de direito.

Carreira
Depois de se formar em Harvard em 1992, Boykin começou a trabalhar em um escritório de advocacia de São Francisco, onde havia estagiado anteriormente. No entanto, ele deixou esse cargo para trabalhar para a campanha presidencial de Bill Clinton como Diretor de Imprensa do Centro-Oeste.

Após a vitória de Bill Clinton em 1993, Boykin ingressou na Casa Branca de Clinton como assistente especial do presidente. Ele também atuou como Diretor de Análise de Notícias. Depois de algum tempo nessa função, foi promovido a Diretor de Mídia Especial.

Em abril de 1993, Boykin ajudou a organizar o primeiro encontro entre um presidente interino dos Estados Unidos e representantes da comunidade LGBTQ. Essa reunião incluiu 8 membros de três organizações LGBTQ: a Força- Tarefa Nacional de Gays e Lésbicas, o fórum de Liderança Gay e Lésbica Negra e o Comitê March on Washington.

Boykin deixou seu cargo na Casa Branca em janeiro de 1995 para escrever seu primeiro livro, One More River to Cross: Black and Gay in America, que detalhou os fardos especiais que os negros LGBTQ experimentam. Mais tarde, ele escreveria Beyond the Down Low: Sex, Lies, and Denial in Black America. Beyond the Down Low foi um best-seller do New York Times.

No final de 1995, Boykin tornou-se o diretor executivo do National Black Gay and Lesbian Forum, uma organização nacional sem fins lucrativos dedicada à elevação de negros gays e lésbicas. Em Quitting, Boykin descreve seu tempo na organização como uma importante experiência profissional. Ele escreve: "nós organizamos um contingente histórico na Marcha do Milhão de Homens, realizamos 3 conferências nacionais, abrimos um escritório na capital do país, contratamos uma pequena equipe e organizamos eventos comunitários populares em Washington."

Boykin falou na Marcha do Milênio em Washington pelos direitos LGBTQIA em 2000.

De 1999 a 2001, Boykin ensinou Ciência Política como professor adjunto na American University em Washington, DC Em 2001, Boykin deixou a American University para se mudar para a cidade de Nova York, onde co-fundou a National Black Justice Coalition em 2003. De acordo com o site do NBJC, a missão da organização é "acabar com o racismo, a homofobia e o preconceito e estigma LGBTQ/SGL"

Em 2004, Keith Boykin e seu parceiro na época, Nathan Hale Williams, fizeram história na televisão como o primeiro casal gay abertamente negro a aparecer em um reality show.

Em 2005, o ministro Louis Farrakhan convidou Keith para falar durante a comemoração do décimo aniversário da Million Man March. No último minuto, porém, o convite foi rescindido sem uma explicação clara. Um dos líderes da Marcha, o reverenciado Willie F. Wilson, se opôs à presença de Boykin.

Em fevereiro de 2006, Boykin tornou-se co-apresentador da série de TV "My Two Cents" no canal BET J. My Two Cents foi promovido como um programa de "eventos urbanos atuais" que explorava questões atuais relevantes para o público negro.

De 2008 a 2016, Boykin atuou como colaborador da CNBC. De janeiro de 2017 até janeiro de 2022, Boykin atuou como colaborador da CNN. Ele apareceu em vários outros canais de notícias, como VH1, BET, MSNBC, Fox News, NPR.

Além disso, Boykin fez aparições em vários outros programas de televisão, como The Montel Williams Show, The Dennis Miller Show, The Tom Joyner Morning Show, Tony Brown's Journal e Anderson Cooper 360. Ele também apareceu na capa de várias publicações, incluindo A&U, Out e The Advocate, e foi selecionado como um dos "Out 100" da Out Magazine em 2004. Ele também apareceu ou foi citado em artigos no The New York Times, The Washington Post, USA Today, VIBE e Jet.

Keith estrelou o reality show da Showtime "American Candidate" em 2004, trabalhou como produtor associado do filme "Dirty Laundry" de 2006 e apareceu em "Being Mary Jane" da BET em 2014.

Algumas das publicações para as quais ele escreveu incluem The New York Times, The Washington Post, The Village Voice, San Francisco Chronicle, St. Petersburg Times, The Advocate, Black Issues Book Review e The Crisis. Sua coluna sindicalizada apareceu em vários jornais de todo o país, incluindo The New York Blade, Washington Blade, Southern Voice e Houston Voice.

Vida pessoal
O tataravô de Boykin, John H. Dickerson, serviu como grão-mestre dos maçons de cor da Flórida de 1889 até 1916. Ele também foi o presidente da Convenção do Estado da Flórida de 1912. O bisavô de Boykin, Horatio Dickerson, serviu em uma infantaria militar totalmente negra conhecida como Harlem Hellfighters (O 369º Regimento de Infantaria, originalmente formado como o 15º Regimento da Guarda Nacional de Nova York ) de 1917 a 1919. O avô de Boykin, John H. Dickerson, Sr., serviu como diretor da Campbell Street Elementary School em Daytona Beach, Flórida.

Em 1996, Boykin revelou sua orientação sexual no livro One More River to Cross: Black & Gay in America .

Em 2006, Boykin ganhou uma medalha de ouro no wrestling nos Jogos Gays de 2006.

Boykin conheceu seu pai biológico, John Dickerson, um químico do Miami-Dade Pollution Center, em 2015.

Após a morte do líder cubano Fidel Castro em dezembro de 2016, Boykin compareceu ao cortejo fúnebre de Castro em Santiago de Cuba com seu parceiro cubano e observou os restos mortais do líder passarem pela Plaza de Marte.

Em 2022, Boykin mudou-se para Los Angeles, mas também manteve sua residência na cidade de Nova York . Ele tem dois afilhados que considera seus 'filhos'.

Trabalhos publicados

 "One More River to Cross: Black & Gay in America", Anchor Publisher, 1996,
 "Respeitando a alma: reflexões diárias para lésbicas e gays negros", Avon Books, 1º de abril de 1999,
 " Beyond the Down Low: Sex, Lies, and Denial in Black America ", Carroll & Graf, 13 de dezembro de 2004,
 "Para meninos de cor que consideraram o suicídio quando o arco-íris ainda não é suficiente", Magnus Books, 28 de agosto de 2012,
 " Race Against Time: The Politics of a Darkening America ", Bold Type Books, 14 de setembro de 2022,
 " Desistir: Por que deixei meu emprego para viver uma vida de liberdade ," Scribd Originals, 12 de outubro de 2025,

Veja também

 Transmissão jornalística
 Cultura LGBT em Nova York
 Lista de pessoas LGBT da cidade de Nova York
 Os nova-iorquinos no jornalismo

Referências

Ligações externas

 List of notable Dartmouth alumni
 Dartmouth College Alums for Social Change

Afro-americanos do século XX
Participantes de reality show dos Estados Unidos
Pessoas vivas
Vencedores do Lambda Literary Award
Alunos da Harvard Law School
Afro-americanos LGBT
Alunos do Dartmouth College
Nascidos em 1965
!Mais Teoria da História na Wiki (Negres)
!Mais Teoria da História na Wiki (Mais Diversidade)

Keith Boykin


Maurice Perrin (* 27. Oktober 1911 in Paris; † 2. Januar 1992 in Plaisir) war ein französischer Bahnradsportler und Olympiasieger.

Bei den Olympischen Spielen 1932 in Los Angeles errang Maurice Perrin gemeinsam mit Louis Chaillot die Goldmedaille im Tandemrennen. 1930 und 1932 gewann er den renommierten Sprint-Wettbewerb GP Cyclo-Sport de Vitesse und 1931 den Großen Preis von Kopenhagen.

Im Zweiten Weltkrieg war Perrin vier Jahre lang in deutscher Kriegsgefangenschaft. Anschließend übernahm er den elterlichen Fleischgroßhandel in Paris. In späteren Jahren lebte er auf dem Weingut der Familie im Beaujolais.

Weblinks

Einzelnachweise

Radsportler (Frankreich)
Olympiateilnehmer (Frankreich)
Teilnehmer der Olympischen Sommerspiele 1932
Olympiasieger (Radsport)
Bahnradfahrer
Franzose
Geboren 1911
Gestorben 1992
Mann

Maurice Perrin


Serendipitate (sau serendipity), este un cuvânt englezesc care înseamnă o descoperire întâmplătoare făcută în timp ce se căuta cu totul altceva.

Cea mai faimoasă serendipitate este descoperirea gravitației de către Isaac Newton; el însuși a declarat unui prieten că ieșise în grădină, când a văzut cum cade un măr și, brusc, s-a întrebat ce a făcut să cadă acel fruct spre centrul pământului și nu lateral sau în sus! Totuși, mărul nu-i căzuse în cap, așa cum povestesc profesorii la clasă.

Termenul de serendipity a fost inventat de Horace Walpole în 1754. Într-o scrisoare pe care a trimis-o prietenului său Horace Mann, Walpole a explicat o descoperire neașteptată pe care a făcut-o despre un  tablou (pierdut) al Biancăi Cappello de Giorgio Vasari, referindu-se la un basm persan, Cele Trei Prințese din Serendip. Prințesele, i-a spus el corespondentului său, "făceau mereu, absolut întâmplător, descoperiri pline de sagacitate, a unor lucruri pe care nu intenționaseră în niciun fel să le caute".

Serendipitatea este un eveniment comun de-a lungul istoriei descoperirilor științifice. Alte exemple, pe lângă cel al descoperirii gravitației amintit mai sus, sunt: descoperirea penicilinei de către Alexander Fleming în 1928, inventarea cuptorului cu microunde de Percy Spencer, în 1945, și inventarea bilețelului autocolant Post-it de către Spencer Silver în 1968.

În iunie 2004, o companie de traduceri britanică a votat acest cuvânt ca fiind unul dintre cele zece cuvinte englezești cel mai greu de tradus. Cu toate acestea, termenul a fost exportat în multe alte limbi.

Etimologie
Primul care a folosit termenul de "serendipity" în limba engleză a fost Horace Walpole (1717-1797). Într-o scrisoare către Horace Mann (din data de 28 ianuarie 1754) a spus că ell- a format de la un termen din basmul persan Cele Trei Prințese din Serendip.  Numele vine de la Serendip, un nume vechi pentru Sri Lanka (fost Ceylon), numit Sarandib de către comercianții arabi. Este derivat din sanscritul Siṃhaladvīpaḥ (insula Siṃhalaḥ, Sri Lanka + dvīpaḥ).

Bahramdipity este derivat direct din Bahram Gur, caracterizată în Cele Trei Prințese din Serendip. Acesta descrie suprimarea unor descoperiri întâmplătoare sau rezultate de cercetare de către persoane puternice.

Vezi și
 Coincidență
 Felix culpa
 Insight
 Gândirea laterală

Note

Invenții
Filozofia științei
Metoda științifică
Hazard și aleatoriu
Anglicisme

Serendipitate


Højris eller Højris Have er en tidligere herregård fra 1618, og som har haft mange forskellige ejere. Højris Have den ældste bygning i Ikast-Brande Kommune. Hovedbygningen er fredet.

I 1943 lejede diakon Anton Nielsen hoved-bygningen og indrettede et plejehjem for psykisk syge fra Ikast og omliggende kommuner.

I 1948 blev avlsbygningerne solgt fra og er i dag Højris Rideskole. I 1958 købte Danske Diakonhjem Højris.

Højris Have ejes af Danske Diakonhjem, som har driftsaftale med Ikast-Brande Kommune.

Eksterne henvisninger
 Højrishave - Historie

Lokaliteter i Ikast-Brande Kommune

Højris (Ikast)


وليد هلالي هو خطاط وفنان تشكيلي تونسي ولد سنة 1976 بالقيروان .
متحصل على الأستاذية في الفنون التشكيلية من المعهد العالي للفنون الجميلة بتونس دورة 2001
 موقع تشكيلي خاص بالرسام وليد الهلالي

رسامون تونسيون
رسم بالألوان

وليد هلالي


Joy Division 1977'de İngiltere'nin Manchester şehrinde kurulan bir rock grubu. 1980'de grubun vokalisti Ian Curtis'in intihar etmesiyle grup dağıldı. Diğer üyeler birkaç ay sonra New Order adıyla yeni bir grup kurdular.

Post-punk akımı içinde değerlendirilen grup ilk konserini Warsaw adıyla 29 mayıs 1977'de Electric Circus'ta vermiştir.

Joy Division, sadece iki stüdyo albümü yayımlamasına ve kısıtlı sayılacak bir başarıya ulaşmasına rağmen zamanının en yaratıcı ve en etkileyici gruplarından biri olarak kabul edilir. Ayrıca grup -Ian Curtis'in intiharıyla bağlantılı olarak da- karanlık ve depresif olarak nitelenir.

Üyeler

Asıl üyeler
 Ian Curtis − vokal, gitar (1976 ortası - 1980 Mayıs arası)
 Bernard Sumner (Bernard Albrecht) − gitar, klavye (1976 ortası - 1980 Mayıs arası)
 Peter Hook − bas gitar (1976 ortası - 1980 Mayıs arası)
 Stephen Morris − bateri (1977 Ağustos - 1980 Mayıs arası)

Diğer üyeler
 Terry Mason − bateri (1976 ortası - 1977 Mayıs arası)
 Tony Tabac − bateri (1977 Mayıs - Haziran arası)
 Steve Brotherdale − bateri (1977 Haziran - Ağustos arası)

Diskografi

Albümler
 Unknown Pleasures - (Factory - 1979)
 Closer - (Factory - 1980)
 Still - (Factory - 1981)
 Substance - (Factory - 1988)

İngiliz post punk grupları
Müzikal dörtlüler
1976'da kurulan müzik grupları

Joy Division


Juan Francisco de la Bodega y Cuadra (Lima, 3 de junho de 1744 — Ciudad de México, 26 de março de 1794) foi um oficial da Armada Espanhola, de origem criola, que se distiguiu ao comando de uma expedição que saindo do porto de San Blas, no actual estado de Nayarit, México, entre 1774 e 1788 explorou toda a costa noroeste da América do Norte até ao Alaska.

Militares da Espanha
Exploradores da Espanha

Juan Francisco de la Bodega y Quadra


Erwin Degen (* 17. August 1933 in Bottrop; † 25. Februar 2012) war ein deutscher Politiker (SPD).

Leben und Beruf
Erwin Degen wurde am 17. August 1933 in Bottrop geboren. Nach Ende des Krieges begann er eine Ausbildung zum Maschinenschlosser auf dem Bergwerk Prosper-Haniel in Bottrop. Während seiner Zeit auf dem Bergwerk Prosper-Haniel engagierte er sich in der Betriebsgewerkschaftgruppe sowie in der damaligen IG Bergbau und Energie. Von 1961 bis 1985 war er im Betriebsrat aktiv, vier Jahre davon (1981 bis 1985) als Betriebsratsvorsitzender. Des Weiteren engagierte sich Erwin Degen in der Arbeiterwohlfahrt und im Mieterverein. Erwin Degen war verheiratet und hat zwei Söhne. Er verstarb am 25. Februar 2012.

Politische Karriere
Neben seiner Tätigkeit im Betriebsrat der IG Bergbau und Energie war Erwin Degen seit 1962 in der Lokalpolitik der Stadt Bottrop für die SPD aktiv. 1969 wurde er in den Stadtrat der Stadt Bottrop gewählt. 1972 wählt ihn der Stadtrat in das Bürgermeisteramt. Nahezu 30 Jahre (1972 bis 1990) übte Erwin Degen das Bürgermeisteramt aus, bis er schließlich 1990 zurücktrat. Trotzdem blieb er bis 2004 weiterhin als Ratsherr aktiv.

Auszeichnungen
Für seine Verdienste erhielt Erwin Degen 1986 den Verdienstorden der Bundesrepublik Deutschland am Bande, 1999 den Verdienstorden des Landes Nordrhein-Westfalen sowie die Stadtplakette der Stadt Bottrop.

Weblinks
  WAZ 28. Februar 2012

Bürgermeister (Bottrop)
Träger des Bundesverdienstkreuzes am Bande
Träger des Verdienstordens des Landes Nordrhein-Westfalen
SPD-Mitglied
Deutscher
Geboren 1933
Gestorben 2012
Mann

Erwin Degen


Rothmannia manganjae es una especie de pequeño árbol de la familia de las rubiáceas. Se encuentra en África.

Descripción
Es un arbusto o árbol pequeño, que alcanza un tamaño de 12 m de altura. Las hojas son opuestas, estrechamente elípticas a oblanceoladas, de color verde brillante, glabras, con el margen ondulado; tiene domacios presentes, pero pequeños. Las flores están fuerte y dulcemente perfumadas, generalmente son solitarias. La corola blanca con manchas de color rojo púrpura. El fruto de 2-4 cm, esférico, negruzco cuando está maduro.

Distribución
Se distribuye en África por Kenia y Tanzania, al sur de Mozambique.

Taxonomía
Rothmannia manganjae fue descrita por (Hiern) Keay y publicado en Bulletin du Jardin Botanique de l'État 28: 56, en el año 1958.

Sinonimia
Gardenia manganjae Hiern basónimo
Randia buchananii Oliv.
Randia fratrum K.Krause
Rothmannia buchananii (Oliv.) Fagerl.
Rothmannia fratrum (K.Krause) Fagerl.

Referencias

manganjae
Flora de África oriental
Plantas descritas en 1958
Plantas descritas por Hiern
Plantas descritas por Keay

Rothmannia manganjae


Britannia Manor was the residence of game designer Richard Garriott.  The name comes from the castle of Lord British, ruler of Britannia, the setting of the Ultima computer role playing game series, which he created.  Britannia Manor was situated atop a large hill near Austin, Texas. The home was featured in a 2007 episode of the HGTV television series Secret Spaces on Lifestyles of the Rich and Famous, and on MTV Cribs.

Britannia Manor was also the name given to what has been called the world's most famous haunted house, held in this location every two years from 1988 to 1994.

Design
The manor's medieval design reflected Garriott's interest in the era.

The house was adorned with various medieval items such as crossbows, swords, and armour.  It features traps and a network of secret passages and rooms.  A secret room in the basement contained some of Garriott's most treasured artifacts, including dinosaur fossils, a coffin with a human skeleton inside it, and an authentic 16th century vampire hunting kit.  The house also featured other collections such as hairs from the Glacier snowman, a brick from the Great Wall of China, a Russian spacesuit, and three stained glass windows retrieved from an abandoned church. There was a large collection of automatons. The basement room he referred to as the dungeon, had shrunken heads, mummified remains of parts of people as well as a mummified bird found in a tomb in Egypt, and human skulls.

The house also had an observatory in the main complex.  Although part of the house, it was structurally independent from the rest of the house in order to damp out vibrations, as they ruined long-exposure space photos.

Britannia Manor was designed by designer/architect, Alan Barley, of Barley & Pfeiffer Architects in Austin, Texas. In 1996, Garriott hired Moore-Andersson Architects, Austin, to design another house on a nearby riverfront property.  The property was situated atop a bluff overlooking the Austin, Texas skyline, the 360 Bridge, and Lake Austin.  Britannia Manor Mark 3 will also have a rotating observatory and will be more castle than house. Construction on this house was delayed for some time after the dot com crash. It resumed for a while a few years later, but was put on indefinite hold when Garriott decided in 2008 to spend the majority of his fortune to go into space.

There was a working cannon at the front door and an indoor grotto with hot-and-cold-running rain showers.

After spending several years on the market, the house was sold in December, 2014. The new owner demolished the house in late 2016.

Haunt history
Before 1995, Britannia Manor was famous for hosting the most elaborate haunted house in the US.  Garriott spent a great deal of money biannually around Halloween to pay for makeup, tools, construction materials, special effects, and costumes for his haunted house.  The actors and techs were all volunteers, many donating hundreds of hours for the honor of being a part of the show, and a free T-shirt.  Only two men were paid to work on Britannia Manor, Greg Dykes and Keith Ewing, from local construction company Custom Creations.  They oversaw and organized much of the specialized set construction.  Invitations to what Garriott thought of as a giant house party were given away free, with the exception of a few shows where tickets were donated to charity and sold for $100 or more.  People waited for as long as two weeks, camped out in front of Garriott's house, to be first in line to receive the free invitations.

Britannia Manor was a full contact Halloween adventure.  The events were designed like a role-playing game.  Participants would go through Garriott's mountain property in adventuring parties, gathering clues to solve mysteries and quests, while facing different perils and pitfalls. The actors would touch, grab, and physically as well as verbally interact with the guests, who could not simply wander through like in most haunted houses.  They would have to swing, crawl, climb, and row their way out.  It was not uncommon for parties to lose members in the course of the quest.

The format of an interactive full contact haunted adventure that Richard Garriott created has continued to this day.  Many of the volunteers who worked on Britannia Manor, including Keith Ewing, formerly of Custom Creations, transferred Richard's ideas and their talent and enthusiasm to support the Wild Basin Wilderness Preserve in Austin for nine years from 1996 to 2005 by creating Wild Basin's Haunted Trails.  Since  2007, many of those volunteers have, and continue to support SCARE for a CURE, a charity haunted house formerly  in the Austin Elk's Lodge, now in Lorane Ghost Town directed by Jarrett Crippen, aka The Defuser.  SCARE for a CURE has now incorporated as a non-profit.

In 2009, SCARE for a CURE, now sponsored by Richard Garriott but still under the direction of Jarrett Crippen, was held in Garriott's unfinished manor about half mile from the original manor, which he has dubbed Britannia Manor Mark 3 (Mark 1 being his original house in New Hampshire, and Mark 2 being his current residence).

Curtain Theater
On the waterfront portion of the property, Garriott had built a scaled replica of an Elizabethan outdoor theater called the Curtain, after the original Curtain Theatre. Capable of seating well over a hundred, Garriott's Curtain theater was modeled after the style also replicated in full-scale by Sam Wanamaker's Globe Theatre replica in Southwark, on the south bank of the Thames, in an area known as Bankside.

Media coverage
It was featured on an episode of MTV Cribs.

A free documentary was also made called The World's Most Famous Haunted House: A Tribute to Britannia Manor.

Burglar attack
In 1997 the house was broken into by a deranged fan.  Garriott held him off with an Uzi, firing a warning shot while waiting for police to arrive.

References

External links
  Complete description of Britannia Manor Haunted House in 1988
 Complete description of Britannia Manor Haunted House in 1994
 New Britannia Manor Mark 3 under construction on Google Maps
 Cnet shows the documentary titled The World's Most Famous Haunted House: A Tribute to Britannia Manor

Ultima (series)
Houses in Austin, Texas
Haunted attractions (simulated)

Britannia Manor


"A Ram Sam Sam" este un joc și cântec popular pentru copii originar din Maroc, adus în Israel de către imigranți în anii 1950. În anumite înregistrări ulterioare au fost folosite alte variante, precum "Aram" în loc de "A Ram" și "Zam Zam" în loc de "Sam Sam".

Versuri și mișcări
Versurile melodiei sunt de obicei:
 A ram sam sam, a ram sam sam
 Guli guli guli guli guli ram sam sam
 A ram sam sam, a ram sam sam
 Guli guli guli guli guli ram sam sam
 A rafiq, a rafiq
 Guli guli guli guli guli ram sam sam
 A rafiq, a rafiq
 Guli guli guli guli guli ram sam sam
Atunci când nu este jucat ca un joc, acest cântec poate fi, de asemenea, (și foarte des) cântat ca un canon perpetuu.

Jocul este jucat de un grup de copii. Melodia este cântată de lider, iar participanții trebuie să efectueze mai multe acțiuni în când se ajunge la un anumit vers:
 A ram sam sam - cu pumnii strânși, dreapta peste stânga, apoi stânga peste dreapta.
 Guli guli - trageți mâinile în afară ca pentru o îmbrățișare
 Un rafiq - învârtiți arătătorul de fiecare parte a capului (ca și cum cineva este nebun), încheind cu degetele îndreptate în sus.
O versiune a piesei cântată de grupul folk The Spinners, care a susținut că au învățat cântecul de la un cântăreț israelian cântăreață și că versurile ar fi în limba Aramaică, a avut următoarele versuri:
 Aram sa-sa, aram sa-sa,
 Galli galli galli galli galli galli ram ra-sa. (2x)
 Arami, arami,
 Galli galli galli galli galli galli ram ra-sa. (2x)
Traducerea oferită de ei ar fi  "urcă-te pe cal și depărtează-te în galop". Atunci când interpretau piesa, grupul implicau spectatorii, împărțind publicul în două jumătăți și încurajându-i să-l cânte ca un canon perpetuu.

Note

Legături externe

A Ram Sam Sam + karaoke

Cântece

A Ram Sam Sam


Isobel Gowdie (Auldearn, kraj Nairna, oko 1630. - ?, oko 1662.), škotska žena optužena kao vještica zbog tobožnjeg bavljenja vještičarstvom i magijom. Zanimljivost njenog slučaja bila je u tome što je navodno svjedočila bez primjene mučenja, zbog čega je njen iskaz potvrdio ondašnje prihvaćene teorije o vješticama među društvom tog vremena i pridonijelo podizanju novog vala progona vještica u Škotskoj za vrijeme vladavine škotskog kralja Karla II. (1660.-1685.).

U travnju 1662. godine, Gowdie je svjedočila na sudu da je bila u savezu s vragom zadnjih petnaest godina, a sve je počelo nakon što je sklopila ugovor s vragom i odrekla se kršćanske vjere. U četiri odvojene ispovijedi koje su se odvile tijekom razdoblja od šest tjedana, izjavila je kako je odlazila na sabate s drugim vješticama, a u tim prilikama je jedan od prvih puta zabilježeno svjedočenje o vješticama koje se sastaju u grupama od trinaest, što je kasnije postao uobičajan primjer kovena. Njena svjedočenja označila su prijelaz iz popularnog vjerovanja o vještičarstvu kao praostatku pretkršćanske religije u vjerovanje o vještičarstvu kao postkršćanskom sotonističkom kultu. Gowdie je također tvrdila kako se ona i njene kolege vještice mogu pretvarati u životinje i mijenjati atmosferske prilike.

Današnja analiza Isobelinog svjedočenja fokusira se na pretpostavku da je ona bila mentalno poremećena, što su možda zaključili i sucu, budući da nema sačuvanih dokumenata o njenom pogubljenju.

Bilješke

Vanjske poveznice

 Isobel Gowdie - encyclopedia.com

Životopisi, Škotska
Žrtve lova na vještice

Isobel Gowdie


Canthyporus es un género de coleópteros adéfagos  perteneciente a la familia Dytiscidae.

Especies
Canthyporus aenigmaticus	Bistrom & Nilsson 2006
Canthyporus alpestris	Guignot 1938
Canthyporus alvei	Omer-Cooper 1965
Canthyporus beffleri	Wewalka 1981
Canthyporus congener	Omer-Cooper 1956
Canthyporus consuetus	Omer-Cooper 1965
Canthyporus cooperae
Canthyporus fluviatilis
Canthyporus guignoti
Canthyporus guttatus
Canthyporus hottentottus	Bistrom & Nilsson 2006
Canthyporus hynesi	Nilsson 1991
Canthyporus kenyensis	Bilardo & Sanfilippo 1979
Canthyporus laccophiloides	Omer-Cooper 1953
Canthyporus lateralis
Canthyporus latus	Omer-Cooper 1965
Canthyporus lowryi	Omer-Cooper 1965
Canthyporus navigator
Canthyporus nebulosus	Omer-Cooper 1965
Canthyporus nimius	Bistrom & Nilsson 2006
Canthyporus parvus	Omer-Cooper 1955
Canthyporus pauliani	Guignot 1951
Canthyporus petulans
Canthyporus regimbarti	Nilsson 2001
Canthyporus sigillatus	(Guignot 1955)
Canthyporus similator	Zimmermann 1923
Canthyporus simulator	Guignot 1959
Canthyporus subparallelus	Guignot 1956
Canthyporus swaziensis
Canthyporus testaceus	Zimmermann 1923
Canthyporus turneri	Bistrom & Nilsson 2006
Canthyporus wewalkai	Bistrom & Nilsson 2006

Referencias

 ;  2006: Taxonomic revision of the Ethiopian genus Canthyporus (Coleoptera Dytiscidae). Memorie della Società entomologica italiana, 85: 209-306.
  1991: On the genus Canthyporus Zimmermann (Coleoptera, Dytiscidae), with a new species from the highlands of Ethiopia. Aquatic insects, 13(3): 183-188.

Enlaces externos

 ION
 Nomenclator Zoologicus

Hydroporini

Canthyporus


Mreža je stupanj društvenog organiziranja građana ili organizacija civilnog društva.

Mreže često egzistiraju u lokalnim okvirima ili su usmjerene na male skupine, a nisu nacionalno orijentirane. Organizirane su tako što se posvećuju specifičnim problemima, a ne nude opća rješenja; prolaze kroz oscijalacije od intenzivne do vrlo umjerene aktivnosti, a nemaju relativno stabilno članstvo. Funkcioniraju kroz fluidne hijerarhije i ne odviše formalne strukture autoriteta.

REKOM mreža pomirenja predstavlja najveću mrežu organizacija nevladinih organizacija na prostorima država nastalih iz raspada SFR Jugoslavije.

Vanjske poveznice
 Nacionalna zaklada za razvoj civilnoga društva

Društvo

Mreža (civilno društvo)


Associazione Calcio Siena, İtalya'nın Siena şehrinde bulunan bir futbol kulübüdür. Kulüp, 1904 yılında kuruldu ve 1946'da küme düştüğü Serie A'ya 2003 yılında geri döndü. Takımın renkleri siyah-beyazdır. Maçlarını Stadio Artemio Franchi'de oynar ve stadın kapasitesi 15,725 kişidir. Stat, Siena kentindedir.

Tarihçe

1904 yılında Società Studio e Divertimento (Çalışma ve Eğlence Kulübü) adıyla kurulan spor kulübü, renklerini ekose bir siyah-beyaz kazaktan aldı (Bu renkler ayrıca Siena kentinin de renkleridir) . Futbol branşı Società Sportiva Robur adıyla 1908 yılında açıldı. Bugünlerde Robur ismi genelde futbol takımını, kentin basket takımları olan Mens Sana ve Virtus'tan ayırmak için yerel taraftarlar tarafından kullanılır.

Takım, 1933-1934 sezonunda bugünkü ismini aldı. 1934-1935 sezonunda kulüp, Serie B'ye yükseldi.

55 yıl boyunca alt liglerde mücadele ettikten sonra 1999-2000 sezonunda Siena, yeniden Serie B'ye yükseldi. İyi bir 2000-2001 sezonundan sonra, ertesi sezon kulüp bazı sıkıntılar yaşadı. Teknik direktör Giuseppe Papadopulo, önce kovuldu ama daha sonra geri çağrıldı.

2002-2003 sezonunda teknik direktör Papadopulo'nun yönetiminde ilk kez Serie A'ya yükseldi. Rodrigo Taddei ve Pinga da bu yükselişe önemli katkılarda bulunan futbolculardı.

2003-2004 sezonunda kulüp, Serie A'daki ilk sezonunu geçirdi ve sezonu 13. sırada tamamladı.

2004-2005 sezonunda teknik direktör Luigi De Canio önderliğinde takım, sezonun genelinde büyük bir mücadele verdi ama takım, oynadığı maçlarda başarısız olmaya başladı ve düşme hattında yer aldı.

Son maçlarda adeta yeniden dirilen takım; son maçta Atalanta'yı 2-1 yenerek sezonu 14. sırada tamamladı ve Serie A'da kaldı.

2005-2006 sezonunda Siena, Serie A'da çok savaştı ve ligdeki yerini korudu. Sezonu 17. sırada ve teknik direktör Luigi De Canio'la tamamladı.

Kulüp, 2006-2007 sezonuna bir önceki sezon Parma kulübünü çalıştıran Mario Beretta yönetiminde başladı. Son maç gününde Lazio'ya karşı evinde 2-1 kazandıkları galibiyetin ardından Siena Serie A'da bir yıl daha kalabildi. 2006-07 sezonunda, kulübü 2011 yılında satın alan başkanı Paolo De Luca, Valle del Giovenco futbol kulübünün sahibi Giovanni Lombardi Stronati ile Sinea'nın satışı konusunda görüşmelere başladı. Satış işlemleri De Luca'nın ölümünden bir gün önce, 30 Mart 2007 tarihinde sonuçlandı.

2007-08 sezonuna başlanan teknik direktör Andrea Mandorlini ile 12 Kasım'da karşılıklı anlaşılarak yollar ayrıldı. Eski teknik direktör Mario Beretta bir kez daha göreve geldi. Aynı yıl kulüp adını, ana sponsoru olan Banca Monte dei Paschi di Siena markasını da içerecek şekilde değiştirme çalışmalarını başlattı. 9 Temmuz 2007'de kulüp isimini "AC Siena Montepaschi" olarak değiştirdiğini duyurdu. Ancak isim değişikliğinin resmiyet kazanması için İtalyan Futbol Federasyonu (FIGC) tarafından kabul edilmesi gerekiyordu. FIGC tarafından isim değişikliği reddedilince bu fikirden vazgeçildi.

2010 - 2011 sezonu başlangıcında kulüp Massimo Mezzaroma ve Valentina Mezzaroma tarafından 7 Mayıs 2011 tarihinde satın alındı. Aynı yıl Serie B'de alınan başarılı sonuçlar sonrası, Serie A'ya yükselme başarısı gösterildi. Devam eden 2 sezon boyunca Serie A'da mücadele eden kulüp, 2012-13 sezonunu 19.sırada tamamlayarak tekrar bir alt lige düştü.

Siena, 15 Temmuz 2014'te iflas ettiği gerekçesiyle 2014-15 sezonu için herhangi bir turnuvaya kaydolamadı. Eski başkan Massimo Mezzaroma da savcı tarafından oyuncu takasında yapılan hatalı muhasebe işlemleri nedeniyle dava edildi. Sonunda kulüp ve Mezzaroma, yasal sürenin sona ermesi nedeniyle suçlamadan muaf tutuldu. Yine de Guardia di Finanza, iflasla ilgili suçlamalar nedeniyle Mezzaroma'nın 8,5 milyon Euro tutarında mal varlığına el koydu.

Temmuz 2014'te, İtalya Futbol Federasyonu yasal düzenlemeleri'nin (N.O.I.F.) 52. maddesi sayesinde kulüp, 2014-15- sezonuna società sportiva dilettantistica Robur Siena ismiyle Serie D'den başlayarak yeniden kuruldu. Haziran 2015'te Serie D klasmanı, E Grubu şampiyonu olarak 2015-16 Lega Pro'ya yükseldi.

2015-16 sezonunda, Robur Siena 57 yıl sonra Garibaldi Arena'da oynanan maçta bölgesel rakibi olan Pisa'ya karşı derbiyi kazandı ve Coppa Italia Lega Pro'nun yarı finaline yükseldi. Yarı finalde Foggia'ya karşı ve evinde ilk maçı 5-2 kazandı.

Avellino, Bari ve Cesena'nın kabul edilmemesi nedeniyle Siena, 1 Ağustos 2018'de 2018-19 sezonu Serie B, repeşaj adaylarından biri oldu. Siena, 2017-18 Serie C yükselme playofflarında ikinci, grup aşamasında ise sırasıyla Cosenza ve Livorno'ya yenilerek ikinci oldu. Ancak, uzun bir hukuk mücadelesinin ardından Serie B yönetimi, bu 3 sırayı boş bırakmaya karar verdi.

Siena, 2019-20 sezonunun bitiminden sonra Serie C'ye kaydolamadı ve kulüp, Ermeni Premier Ligi futbol kulübü FA Noa'a sahip Ermeni bir grubunun mülkiyetinde bir kez daha ACN Siena 1904 ismiyle yeniden kuruldu.

Takım kadrosu

Teknik kadro

Başarılar
 Serie B
 Şampiyon: 2002-03

 Supercoppa di Serie C
 Şampiyon: 2000

 Scudetto IV Serie/Serie D:
 Şampiyon (2): 1955-56, 2014-15

Kaynakça

Dış bağlantılar
  Siena'nın Resmî Web Sitesi
 Fan WebSite

1904'te kurulan futbol kulüpleri
İtalya'daki futbol kulüpleri
Serie A kulüpleri

ACN Siena 1904


محمد عبد القدوس، ممثل كويتي بدأ التمثيل سنة 2007 في مسلسل جمانة.

أعماله
المسلسلات
 جمانة
 وشاءت الأقدار
 بقايا الأمس

المسرحيات
 المشنقة
 جمانة والعصابة
 هلا بالخميس
الأغاني
 زحمة

وصلات خارجية

أشخاص على قيد الحياة
ممثلون كويتيون
مواليد 1987

محمد عبد القدوس (ممثل)


IC 1066 est une petite galaxie spirale située dans la constellation de la Vierge. Sa vitesse par rapport au fond diffus cosmologique est de , ce qui correspond à une distance de Hubble de . Cette galaxie a été découverte par l'astronome français Stéphane Javelle en 1891.

IC 1066 présente une large raie HI et elle renferme des régions d'hydrogène ionisé.

À ce jour, trois mesures non basées sur le décalage vers le rouge (redshift) donnent une distance de , ce qui est à l'extérieur des valeurs de la distance de Hubble. Notons que c'est avec la valeur moyenne des mesures indépendantes, lorsqu'elles existent, que la base de données NASA/IPAC calcule le diamètre d'une galaxie et qu'en conséquence le diamètre d'IC 1066 pourrait être d' si on utilisait la distance de Hubble pour le calculer.

Groupe de IC 1066
Selon Abraham Mahtessian, IC 1066 fait partie d'un groupe de galaxies qui porte son nom. Le groupe d'IC 1066 compte 15 membres. IC 1066 n'est ni la plus brillante ni la plus grosse galaxie du groupe, mais c'est la première galaxie de la liste de Mahtessian. Plusieurs des galaxies de cette liste se trouvent dans d'autres groupes décrits par d'autres sources, dont IC 1066 dans le groupe de NGC 5775. Les membres du groupe selon l'ordre décrit pas Mahtessian sont : IC 1066, IC 1067, NGC 5770, NGC 5774, NGC 5775, NGC 5806, NGC 5813, NGC 5831, NGC 5839, NGC 5838, NGC 5845, NGC 5846, NGC 5854, NGC 5864 et NGC 5869.

Puisque IC 1066 fait partie de l'amas de la Vierge III, un des amas du superamas de la Vierge, le groupe d'IC 1066 en fait également partie.

Groupe de NGC 5775
Selon A. M. Garcia et Richard Powell, IC 1066 fait partie du groupe de NGC 5775. Ce groupe de galaxies compte cinq membres. Les quatre autres galaxies du groupe sont NGC 5770, NGC 5774, NGC 5775 et IC 1067.

Le groupe de NGC 5775 fait partie de l'amas de la Vierge III, un des amas du superamas de la Vierge.

Notes et références

Notes

Références

Voir aussi

Articles connexes
 Liste des objets du IC

Liens externes

 IC 1066 sur le site du professeur C. Seligman

1066
Constellation de la Vierge
Galaxie spirale
Galaxie découverte en 1891
Objet céleste découvert par Stéphane Javelle

IC 1066


Dassendorf er en kommune og administrationsby i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Hohe Elbgeest under Kreis Herzogtum Lauenburg. Kreis Herzogtum Lauenburg ligger i delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi
Dassendorf ligger øst for Hamburg og syd for Sachsenwald ved krydset mellem hovedvejene B207 og B404.

Eksterne kilder/henvisninger

 Kommunens websted .
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014  (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Herzogtum Lauenburg

Dassendorf


Crucea Națională "Serviciul Credincios" a fost instituită de Regele Carol I în 1906, ca o cruce din două clase. La începutul anului 1948, împreună cu Ordinul și Medalia Serviciului Credincios, precum și toate ordinele tradiționale românești, a fost întrerupt de Guvernul Comunist din România.
În 2000 a fost reintrodusă împreună cu Ordinul și Medalia, ca o cruce de trei clase. Este cea mai înaltă decorație de stat pentru persoanele fără studii superioare.

Note

Legături externe
 Sistemul național de decorații, la Cancelaria Ordinelor
 Cetățeni români și străini decorați cu Crucea Națională "Serviciul Credincios", la Cancelaria Ordinelor

Ordinul Național Serviciul Credincios

Crucea Națională „Serviciul Credincios”


Railjet (ortografiat railjet) este un tren de mare viteză al Căilor Ferate Austriece (ÖBB) și Căilor Ferate Cehe (ČD) care a fost introdus odată cu schimbarea mersului trenurilor din 2008-2009. Railjet circulă la viteze de până la . Trenul este serviciul de vârf al ÖBB și operează atât intern, în Austria, cât și pe rute către orașe mari din țările adiacente, Germania, Ungaria, Elveția, Cehia, Italia (din 2017) și Slovacia (din 2018).

Istoric
În loc să folosească automotoare electrice precum ICE 3 sau Shinkansen, ÖBB a optat pentru trenuri de mare viteză acționate de locomotive în configurația push–pull, trenuri ce puteau fi puse în mișcare de flota existentă de locomotive electrice EuroSprinter din clasa Taurus. Pe 9 februarie 2006, 9 luni după depunerea ofertelor sigilate, comitetul director al Căilor Ferate Federale Austriece a acordat Siemens un contract pentru construcția a 23 de trenuri a câte 7 vagoane, proiectul Siemens fiind considerat cel mai bun și cel mai puțin costisitor. În septembrie 2007, Siemens a primit o comandă suplimentară pentru încă 44 de trenuri Railjet. Valoarea totală a comenzii s-a ridicat la 798 de milioane de € pentru 469 de vagoane.

În septembrie 2011 Siemens a acceptat vânzarea a 16 trenuri Railjet către Căile Ferate Cehe (ČD); la origine, trenurile erau parte a comenzii incomplete către ÖBB. Trenurile ČD urmau să fie acționate de locomotive electrice Škoda din clasa 109E. În 2012, Căile Ferate Cehe au anulat comanda. Totuși, o comandă redusă de 7 bucăți a fost convenită în august 2012.

În iunie 2014 ÖBB a optat pentru restul de 9 bucăți din comanda de 16, plănuind să le folosească pe ruta Westbahn dintre Viena și Salzburg, precum și către Italia.

Prima unitate a fost produsă pe 15 septembrie 2008 și expusă la Graz, apoi la târgul internațional de transport InnoTrans, la sfârșitul lunii septembrie, iar apoi la expoziția Salzburger Verkehrstage, pe 15 octombrie. Primele trenuri railjet au intrat în teste la sfârșitul anului 2008.

Garnituri

O garnitură Railjet este alcătuită din șapte vagoane individuale cuplate permanent cu interconexiuni etanșe, dar cu cuple tampon și cârlig la capetele exterioare ale garniturii, adecvate pentru cuplarea cu tampoane și lanț cu bolț. Două garnituri complete cu două locomotive pot fi folosite în pereche, rezultând un tren cu 14 vagoane. Vagonul cel mai îndepărtat de locomotivă acționează ca vagon pilot. Numărul vagoanelor unui tren poate fi extins la zece într-o singură garnitură.

Compania de design industrial Spirit Design a fost contractată să se ocupe de designul exterior și interior și a prezentat trei scheme de culori, iar decorațiunile au fost decise printr-un vot organizat de tabloidul austriac Kronen Zeitung. În 2009, designul trenului a primit premiul Red Dot.

Tracțiune
Vehiculele Railjet sunt proiectate să fie propulsate în sistem push-pull de locomotive electrice standard, mai precis de locomotivele Siemens ES64U2 și ES64U4 (clasele ÖBB 1116 și 1216 Taurus) deținute deja de Căile Ferate Federale Austriece, dar pot fi puse în mișcare și de alte locomotive electrice sau diesel.

Primele 23 de locomotive din clasa ÖBB 1116 folosite pentru serviciul Railjet au suferit câteva modificări: li s-au adăugat un al treilea pantograf și sistemele de siguranță esențiale pentru operarea în afara Austriei, în Elveția, Ungaria și Cehia. Astfel, pentru Elveția au fost adăugate sistemele Integra și ETCS, iar pentru Ungaria sistemul EVM 120

În plus, garniturilor le-au fost aplicate la exterior, sub nivelul podelei, panouri liniare colorate în argintiu care creează impresia de fluență. Un al doilea pachet de 20 de locomotive a fost echipat doar pentru lucrul în Austria și Germania, așa că nu a primit panourile argintii sau sistemele suplimentare de siguranță.

Vehicule
Suprastructura vagoanelor este realizată din oțel ondulat laminat la rece, în timp ce forma vehiculului tractor derivă din cea a locomotivelor Taurus.

Vagoanele de pasageri sunt echipate cu frâne electropneumatice cu disc (3 pe axă în boghiuri SF400), precum și cu frâne electromagnetice și o frână de garare. Vehiculul tractor este dotat cu frână pe disc operată manual. Suspensia primară a boghiurilor este cu arcuri elicoidale, în timp ce suspensia secundară este pneumatică. Vehiculul tractor este codificat 'Afmpz', vagoanele din clasele premium și business sunt 'Ampz', vagonul 'bistro' sau restaurant este 'ARbmpz', iar vagoanele de la clasa economic sunt codificate 'Bmpz'.

Caroseria la roșu a vagoanelor de pasageri ale primelor unități a fost realizată de Siemens în Maribor, Slovenia. Asamblarea finală se face la uzina de utilaj feroviar de la Simmering, Viena; primele trei trenuri au fost asamblate de Siemens, restul de serviciul tehnic al ÖBB. Vehiculele motoare sunt construite de ÖBB Infrastruktur Bau în subantrepriza Siemens.

Siemens este antreprenorul general pentru vehiculele feroviare și promovează designul vagoanelor sub numele de Viaggio Comfort. Echipamentul de frânare este furnizat de Knorr-Bremse, aerul condiționat de Liebherr, iar ușile, cuplajele vagoanelor, scaunele și toaletele sunt fabricate de alți subcontractori.

Note

Referințe

Bibliografie

Legături externe

 Pagina oficială Railjet
 Tur Virtual 360° Railjet
 Railjet-ul Căilor Ferate Cehe

Vezi și
 Trenuri de mare viteză

Trenuri de mare viteză din Austria
Trenuri de mare viteză din Elveția

Railjet


Espeland Station (Espeland stoppested) er en jernbanestation på Vossebanen, der ligger ved byområdet Espeland i Bergen kommune i Norge. Den betjenes af veterantog fra Gamle Vossebanen.

Stationen blev oprettet som holdeplads 1. august 1899, da der var et behov for stop ved Janusfabrikken. 1. august 1964 omlagdes trafikken på strækningen mellem Tunestveit og Bergen, hvor stationen ligger, til en ny strækning. Stationen stod derefter ubenyttet hen i en årrække, men fra 1993 begyndte der at køre veterantog under navnet Gamle Vossebanen mellem Garnes og Midttun.

Stationsbygningen blev opført i 1899. Den ejes af Janusfabrikken, der restaureredes den i anledning af fabrikkens 110 års jubilæum i 2005.

Litteratur

Eksterne henvisninger

 Kort over Gamle Vossebanen

Noter

Stationer på Vossebanen
Stationer på veteranbaner i Norge
Jernbanestationer i Bergen
Etableret i 1899

Espeland Station


An Homalomena sarawakensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Henry Nicholas Ridley. An Homalomena sarawakensis in nahilalakip ha genus nga Homalomena, ngan familia nga Araceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Homalomena

Homalomena sarawakensis


T-62, Sovyet yapımı ikinci nesil bir Ana Muharebe Tankıdır. İlk kez 1961'de hizmete girdi. T-55'in geliştirilmiş halidir.

T-62 tankı, dünyanın en çok üretilmiş ve en çok ülke tarafından kullanılmış tankların arasındadır. Sovyetler Birliği tarafından üretimine başlanmıştır ve sonraki yıllarda üretimi Varşova Paktı ve tüm dünya ülkelerinin hepsine dağıtılmıştır.

T-62'nin üretimi SSCB'de 1961-1975 yılları arasında sürmüştür. Çekoslovakya ise 1975-1978 arasında 1.500'den fazla üretmiştir. Bunların çoğu ihraç için üretildi. 1980 yılında Kore Demokratik Halk Cumhuriyeti 1980 yılında Ch'ŏnma-ho adıyla üretmeye başladı.

T-62; Sovyet tank birliklerinin standart tankıydı. Fakat daha sonra daha ileri ve elit birliklerde T-64,T-72 ve T-80'lerle değiştirilmiştir. Bununla birlikte T-62 en çok ihraç edilen tanklardan biridir; ucuzluğu ve basit yapısı sayesinde üçüncü dünya ülkelerinin ve Arap ülkelerinin tercih ettiği ana muharebe tanklarından biri haline gelmiştir.

Tasarımı

İhtiyaç

Sovyet askeri liderliği T-55 tankının kullandığı standart zırh delicilerinin yeni nesil batı tanklarının ön zırhlarını geçemeyeceğni anlamıştı, 100mm'lik HEAT mermileriyle Centurion (tank) ve M48 Patton gibi tankların zırhını geçmek mümkündü fakat daha pahalı ve tank mürettebatı için ayriyeten daha fazla eğitim gerektiriyordu.Bunun üzerine yeni nesil modern 115mm'lik APFSDS mermilerini kullanabilen bir top geliştirdi. Yeni taret ve top T-55 gövdesine uymuyordu.

Sınırlayıcı özellikleri
Sınırlayıcı özellikleri T-54 tanklarıyla aynıdır.
 Modern ateş kontrollerinin olmaması,

Kullanıldığı Savaşlar
 1969 Çin-Sovyet sınır çatışması (SSCB)
 Batı Sahra Savaşı
 Yom Kippur Savaşı (Mısır, Suriye)
 Irak-Kürt savaşı (Irak, Peşmerge)
 Etiyopya İç Savaşı (Etiyopya)
 Angola İç Savaşı
 Çad-Libya çatışması (Libya)
 Sovyet-Afgan Savaşı (SSCB)
 İran-Irak Savaşı (İran, Irak)
 Lübnan İç Savaşı
 Gürcistan İç Savaşı
 Körfez Savaşı (Irak)
 1991-1992 Güney Osetya Savaşı
 1992-1993 Abhazya Savaşı
 Tacikistan İç Savaşı
 Birinci Çeçen Savaşı (Rusya)
 İkinci Çeçen Savaşı (Rusya)
 Afganistan Savaşı
 Irak'ın işgali (Irak)
 2008 Güney Osetya Savaşı (Rusya)
 2011 Libya İç Savaşı (Libya, Ulusal Kurtuluş Ordusu)
 2011 Suriye İç Savaşı (Suriye, Özgür Suriye Ordusu)

Kullanıcılar
  - 18
  - 20
 : 1977 yılında sipariş verdi.1977-1979 arasında toplam 330 tane aldı. Şu an 300 tane hizmette
 : 1 T-62
 : 1977'de 20 tane siapriş etti ve aynı yıl teslim edildi.1980'de yine T-62 aldı. 2013 yılında 100 tane T-62 hizmettedir.

  - 101
 : 120 Tiran-6
  - 1981 yılında Libya'dan 65 tane almıştır.Şu an 50 tanesi hizmettedir.
  - 75
  - 1970 yılında 350 tane sipariş verdi ve 1971-1975 yıllarında teslim edildi.1974'te 150 tane daha sipariş verdi ve 1976-1978 yıllarında teslim edildi. 1980 yılında Ch'ŏnma-ho adıyla üretmeye başladı ve 1.200'den fazla üretildi.
  - 300 T-62M
  - 900
  - 1971 yılında sipariş verdi ve 1972-1975 yılları arasında 1.300 T-62 aldı. Şu an 500 tanesi hizmettedir.
  - 1973 yılında 100 tanes sipariş verdi ve 1973-1975 arasında aldı. 2011 yılında 250 tane T-62 hizmetteydi.
  - 175
 Özgür Suriye Ordusu - Hükûmet güçlerinden ele geçirilen tankları sınırlı sayıda kullanmaktadır.

  - 1973-1984 arası aldı.T-62M ve T-62K olmak üzere toplam 1.000 tane vardır.
  - 7
  - 220
  - 150

Eski kullanıcılar

  - Körfez Savaşı'nda Irak ordusuna ait T-62'lerin bir kısmı ABD ve müttefikleri tarafından yok edilmiştir.1991-2003 yılları arasında 500 T-62 hizmette kalmıştır.2003 yılındaki Irak Savaşı'ndan sonra tamamen hizmet dışında kaldı.
  - 2013 yılı itibarıyla hizmet dışına çıkarılmıştır.
  - Ardılı devletlere devredildiler.

Kaynakça

Dış bağlantılar

Sovyetler Birliği tankları

T-62


Ryukyu-mál (琉球語派, Ryūkyū-goha, einnig 琉球諸語, Ryūkyú-shogo eða 島言葉 í Ryukyuan, Shima kutuba, bókstaflega "Eyju Mál"), einnig Lewchewan eða Luchuan, eru frumbyggja tungumál Ryukyu-eyja, suðurhluta japanska eyjaklasans. Ásamt japönsku og Hachijō-málinu mynda þau japönsku tungumálaættina.

Þótt japanska sé töluð á Ryukyu-eyjum eru Ryukyu- og japönsk tungumál ekki gagnkvæmlega skiljanleg. Ekki er vitað hversu margir eru eftir sem tala þessi tungumál, en tungumálaskipting í átt að notkun japönskuog mállýskur eins og Okinawönsk-japanska hefur leitt til þess að þessi tungumál eru í útrýmingarhættu; UNESCO flokkaði fjögur af tungumálunum "örugglega í útrýmingarhættu" og tvö önnur "í mikilli útrýmingarhættu".

Flokkun
Ryukyu-mál tilheyra japönsku tungumálaættini, sem japanska er líka partur af. Þau eru ekki gagnkvæmlega skiljanleg japönsku - í raun eru ryukyu-mál ekki einu sinni gagnkvæmar við hvert annað - og eru því yfirleitt talin mismunandi tungumál. Hins vegar, af félagslegum, pólitískum og hugmyndafræðilegum ástæðum, hafa þau oft verið flokkuð innan Japan sem japanskar mállýskur. Frá upphafi síðari heimsstyrjaldarinnar hafa flestir meginlands Japanir litið á ryukyu-mál sem mállýsku eða hóp af japönskum mállýskum.

Staða

Það eru engar manntalsgögn fyrir ryukyu-mál og fjöldi mælenda óþekktur. Árið 2005 var heildarfjöldi íbúa Ryukyu svæðisins 1.452.288, en reiprennandi mælendur eru takmarkaðir við eldri kynslóðir, yfirleitt á 50 ára aldri eða eldri, og þannig ætti raunverulegur fjöldi ryukyu-mælenda að vera mun lægri.

Japönsk mál

Ryukyu-mál


An Disperis ciliata in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Jean Marie Bosser. An Disperis ciliata in nahilalakip ha genus nga Disperis, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Disperis

Disperis ciliata


Ulcerul peptic (în franceză ulcere peptique; în engleză marginal ulcer, anastomotic ulcer), numit și ulcer peptic postoperator, ulcer anastomotic este un ulcer gastroduodenal postoperator recidivant care survine într-o perioadă de timp variabilă după o intervenție chirurgicală pe stomac sau duoden (gastroenterostomie, gastroduodenostomie, gastrojejunostomie sau gastrectomie), practicată de obicei pentru înlăturarea chirurgicală a unui ulcerul gastric sau duodenal existent. Ulcerul peptic se localizează pe gura de anastomoză sau în vecinătatea acesteia, la nivelul stomacului, duodenului sau a esofagului. În terminologia engleză termenul peptic ulcer desemnează toate ulcerele gastroduodenoesofagiene (ulcerele gastric și duodenal, ulcerul esofagian și ulcerul peptic postoperator).

Vezi și
 Ulcer gastroduodenal

Referințe

Boli ale sistemului digestiv
Medicină clinică

Ulcer peptic


Le fort Saint-Georges est l'un des trois éléments de la forteresse royale de Chinon, dans la commune du même nom, dans le département français d'Indre-et-Loire.

Construit par Henri II Plantagenêt dans la seconde moitié du , il est abandonné à partir du . dans les années 2000, il fait l'objet de fouilles et de réhabilitation. Ses vestiges sont classés comme monuments historiques en 1926, 1927 et 1931.

Localisation

Le fort Saint-Georges constitue le plus oriental des trois ensembles fortifiés qui composent le site castral. Il se situe à la naissance de l'éperon sur lequel est édifié le château dont il est séparé par un talweg orienté nord-sud.

Il se situe à une altitude moyenne de , dominant la vallée de la Vienne de plus de .

Histoire
Le fort Saint-Georges est construit par Henri II Plantagenêt pour protéger l'entrée du château principal mais à partir du  il perd ce rôle défensif et les rois ne séjournent plus à Chinon. De nombreux bâtiments et deux tours y sont construites, dont l'une s'effondre en partie en 1907. Une chapelle dédiée à saint Georges et datant sans doute des Plantagenêt disparaît en 1763. Au  des vignes y sont plantées après un apport de plusieurs décimètres de terre végétale.

Les vestiges du fort sont classés comme monument historique en 1926, 1927 et 1931.

Devenu une friche agricole, le fort est acheté par le Conseil départemental d'Indre-et-Loire au début des années 2000. Des fouilles y sont réalisées et le site réhabilité.

Description
De forme presque rectangulaire, le fort est ceinturé de murailles. Vers l'ouest, sa communication avec le principal château évolue avec le temps. Plusieurs tours, construites d'origine ou ultérieurement rapportées ou modifiées, sont construites aux extrémités nord-ouest et nord-est, l'angle sud-est étant occupé par la chapelle Saint-Georges.

L'espace emmuré est densément bâti, organisé autour d'une cour, mais l'affectation des bâtiments reste incertaine, d'autant plus que ceux-ci sont modifiés à plusieurs reprises, les plus anciens datant de l'époque de la construction du fort. Il s'agit peut-être de bâtiments administratifs destinés à des fonctionnaires d'Henri Plantagenêt.

Notes et références

Pour en savoir plus

Bibliographie
 .
 .
 .
 .

Articles connexes
 Liste des monuments historiques de Chinon
 Liste des monuments historiques protégés en 1931

Liens externes

Saint-Georges (Chinon)
Monument historique classé en 1926
Monument historique classé en 1927
Monument historique classé en 1931
Patrimoine du XIIe siècle
Monument historique à Chinon

Fort Saint-Georges (Chinon)


A intervenção federal no Distrito Federal em 2023 foi a decisão do Governo Federal do Brasil de intervir na autonomia do Distrito Federal diante das invasões na Praça dos Três Poderes. Tornou-se a terceira aplicação do art. 34 da Constituição Federal de 1988, que já havia ocorrido nos estados do Rio de Janeiro e de Roraima durante o Governo Michel Temer, em 2018. A decisão foi instituída por meio do Decreto n.º 11.377, de 8 de janeiro de 2023, outorgado pelo Presidente da República Luiz Inácio Lula da Silva, com publicação no Diário Oficial da União em edição extra no mesmo dia.

Foi nomeado como interventor o secretário-executivo do Ministério da Justiça Ricardo Garcia Cappelli, ex-presidente da União Nacional dos Estudantes. A intervenção tirou o poder do governo do Distrito Federal sobre a área da segurança pública, e durou até 31 de janeiro.

A Câmara dos Deputados aprovou o decreto no dia seguinte de sua instituição em votação simbólica, com os partidos PL e NOVO liberando suas bancadas. O texto foi aprovado pelo Senado Federal no dia 10 de Janeiro de 2023.

Contexto

A intervenção federal foi motivada por invasões na Praça dos Três Poderes em 8 de janeiro de 2023 por bolsonaristas radicais em atos antidemocráticos, por não aceitarem os resultados da eleição presidencial no Brasil em 2022. Foi fundamentada no art. 34, III, da Constituição Federal, que traz como hipótese pôr termo a grave comprometimento da ordem pública. Seu uso foi feito por conta da força de segurança do Distrito Federal não ter sido suficiente para conter os invasores.

O governador do Distrito Federal exonerou o Secretário de Segurança Pública do DF, Anderson Torres, como forma de evitar a necessidade de se decretar uma intervenção, que logo se sucedeu.

Desdobramentos
Após o decreto, o governador convocou os policiais do Distrito Federal para se apresentarem e depois gravou um vídeo de desculpas pelo ocorrido, não se opondo à intervenção federal no distrito.

No dia seguinte, o interventor federal determinou a troca do comando da Polícia Militar do Distrito Federal. No dia 10 de janeiro, ele exonerou todos os comandantes que tinham a responsabilidade pela segurança da Praça dos Três Poderes, e várias pessoas indicadas pelo ex-secretário de Segurança Pública.

Ao fim da intervenção, foi restabelecido o controle da segurança pública ao governo do Distrito Federal. A então governadora em exercício Celina Leão indicou Sandro Avelar para Secretário de Segurança Pública.

Relatório

Em 27 de janeiro de 2023 o interventor federal Ricardo Cappelli divulgou o relatório com 62 páginas narrando sequências de fatos, apoios e omissões que culminaram com os atos de invasões da sedes dos poderes.

Ver também
 Intervenção federal no Brasil

Ligações externas

 , no Diário Oficial da União

Distrito Federal
Ataques de 8 de janeiro em Brasília

Intervenção federal no Distrito Federal em 2023


Sekundærrute 463 er en rutenummereret landevej og motortrafikvej i Jylland fra Esbjergmotorvejen E20 til Billum. Motortrafikvejen hedder  Vestkystvej og er en 2 sporet motortrafikvej, der går fra Esbjergmotorvejen til Kravnsø ved Esbjerg Golfklub. Det første stykke af vejen er en del af primærrute 12, der går fra Esbjerg til Viborg.

Vejen starter i Esbjergmotorvejen E20 og føres derefter mod nord, den passerer Storebæltsvej, hvor der er forbindelse til Kjersing og Esbjerg NV ved det vestlige erhvervsområde. Derefter passerer vejen Tarp Hovedvej i et tilslutningsanlæg med frakørsel til Varde og Tarp. Vejen forsætter som sekundærrute 463 og passerer Tarphagevej hvor der er forbindelse til Esbjerg N, Hjerting og Guldager. Derefter passerer den Hjerting Landevej hvor der er forbindelse til Hjerting. Motortrafikvejen ender ved Kravnsø, hvor Vestkystvej fortsætter til broen over Varde Å. På broen skifter rute 463 navn til Tarphagevej og fortsætter mod Billum, hvor den ender i en rundkørsel lige uden for Billum.

Vestkystvej udgør 12,5 km af den samlede strækning på ca. 18 km.

463
Transport i Esbjerg
Motortrafikveje i Danmark

Sekundærrute 463


4-Fluorometcatinona (4-FMC;  também conhecida como flefedrona) é uma droga estimulante das classes químicas das catinonas e anfetaminas substituídas. É vendida como droga sintética desde 2008.

Toxicidade
O uso humano da flefedrona é recente, de modo que sua toxicidade ainda não está bem estabelecida.

Legalidade
No Brasil, 4-FMC é uma droga ilegal listada como análogo ou derivado da catinona.

A flefedrona é ilegal na Polônia desde abril de 2010.

A flefedrona foi classificada como narcótico na Suécia em outubro de 2010.

Em outubro de 2015, 4-FMC se tornou uma substância controlada na China.

Empatógenos e entactógenos
Agentes de liberação de serotonina-noradrenalina-dopamina
Drogas sintéticas
Catinonas

4-Fluorometcatinona


Payback este un eveniment pay-per-view anual de wrestling organizat în iunie (2013, 2014) sau mai (2015, 2016) de federația World Wrestling Entertainment. Prima ediție a avut loc pe 16 iunie 2013. Din anul 2016 este evenimentul de după Wrestlemania.

Istorie

2013

Payback 2013 a avut loc pe data de 16 iunie 2013, evenimentul fiind gazduit de Allstate Arena
din Rosemont, Illinois.

 Curtis Axel (cu Paul Heyman) i-a învins pe Wade Barrett (c) și The Miz câștigând centura Intercontinentală
 Axel l-a acoperit pe Barrett în timp ce Miz îi aplica un «Figure Four Leglock».
 AJ Lee (cu Big E Langston) a învinso pe Kaitlyn câștigând centura Divelor Lee a făcuto pe Kaitlyn să cedeze cu «Black Widow».
 Dean Ambrose l-a învins pe Kane prin count out păstrânduși centura WWE United States Championship
 Ambrose a câștigat meciul după ce Kane nu s-a întors în ring păna la număratoarea de 10.
 Alberto del Rio (cu Ricardo Rodriguez) l-a învins pe Dolph Ziggler (cu AJ și Big E Langston) câștigând titlul WWE World Heavyweight Championship
 Del rio l-a numărat pe Ziggler după un «Superkick».
 CM Punk (cu Paul Heyman) l-a învins pe Chris Jericho Punk l-a numărat pe Jericho după douo «Go To Sleep».
 The Shield (Seth Rollins & Roman Reigns) i-au învins pe Daniel Bryan & Randy Orton păstrându-și centurile WWE Tag Team Championship Rollins l-a numărat pe Bryan după un «Black Out».
 John Cena l-a învins pe Ryback într-un Three Stages of Hell Match păstrându-și centura WWE Championship Cena a câștigat ultima fază a meciului după ce i-a aplicat lui Ryback un «Attitude Adjustment» pe o ambulanță.

 2014 Payback 2014 a avut loc pe data de 1 iunie 2014, evenimentul fiind gazduit de Allstate Arena
din Rosemont, Illinois.

 Sheamus l-a învins pe Cesaro (cu Paul Heyman) păstrându-și centura WWE United States Championship
 Sheamus l-a acoperit pe Cesaro cu un «Small Package».
 RybAxel (Ryback & Curtis Axel) i-au învins pe Cody Rhodes & Goldust
 Ryback l-a numărat pe Rhodes după un «Shell Shocked».
 Rusev (cu Lana) l-a învins pe Big E
 Rusev a câștigat după ce l-a făcut pe Big E să cedeze cu «The Accolade».
 Bad News Barrett l-a învins pe Rob Van Dam păstrându-și centura WWE Intercontinental Championship
 Barrett l-a numărat pe Van Dam după un «Bad News Bull Hammer».
 John Cena (cu The Usos) l-a învins pe Bray Wyatt (cu Luke Harper & Erick Rowan) într-un Last Man Standing Match
 Cena a învins după ce a aruncat peste Wyatt o sound box și nu sa putut ridica până la 10.
 Paige a învinso pe Alicia Fox păstrându-și centura WWE Divas Championship
 Paige a făcuto pe Fox să cedeze cu «PTO».
 The Shield (Dean Ambrose, Seth Rollins & Roman Reigns) i-au învins pe Evolution (Triple H, Randy Orton & Batista) într-un No Holds Barred Elimination Match
 Rollins l-a numărat pe Batista după un «Spear» a lui Reigns [1-0]
 Ambrose l-a numărat pe Orton după un «Dirty Deeds» pe un scaun [2-0]
 Reigns l-a numărat pe Triple H după un «Spear» și un «Diving Knee» a lui Rollins [3-0]
 Aceasta a fost ultima lupta în WWE a lui Batista și a The Shield (ca grupare).

2015

Payback 2015 a avut loc pe data de 17 mai 2015, evenimentul fiind gazduit de Royal Farms Arena
din Baltimore, Maryland.

 Sheamus l-a învins pe Dolph Ziggler
 Sheamus l-a acoperit pe Ziggler după un «Brogue Kick».
 The New Day (Big E & Kofi Kingston) i-au învins pe Tyson Kidd & Cesaro într-un 2-out-of-3 Falls Match păstrându-și centurile WWE Tag Team Championship Woods l-a numărat pe Cesaro cu un «Roll-up» pentru a câștiga meciul
 În timpul meciului, Woods s-a schimbat în locul lui Kingston pentru a face numărătoarea.
 Bray Wyatt l-a învins pe Ryback Wyatt l-a numărat pe Ryback după o «Sister Abigail».
 John Cena l-a învins pe Rusev (cu Lana) într-un «I Quit» Match păstrându-și centura WWE United States Championship
 Cena a câștigat după ce Lana a spus "cedez" în timp ce Cena îi aplica un «STF» lui Rusev.
 Team B.A.D. (Naomi & Tamina) le-au învins pe The Bella Twins (Brie Bella & Nikki Bella)
 Naomi a numărato pe Nikki după ce Tamina a împinso de colțul ringului.
 Neville l-a învins pe King Barrett prin count out
 Neville a câștigat după ce Barrett a fost numărat până la 10 în afara ringului și nu a vrut să lupte.
 Seth Rollins (cu Jamie Noble & Joey Mercury) i-a învins pe Randy Orton, Roman Reigns și Dean Ambrose păstrându-și centura WWE World Heavyweight Championship
 Rollins l-a numărat pe Orton după un «Pedigree».
 În timpul meciului, Kane, Noble și Mercury a-u intervenit în favoarea lui Rollins.
 După meci, Triple H a sărbătorit alături de Rollins.

2016

Payback 2016 a avut loc pe data de 1 mai 2016, evenimentul fiind gazduit de Allstate Arena
din Rosemont, Illinois.

 Enzo Amore & Big Cass vs. The Vaudevillains (Aiden English & Simon Gotch) a terminat făra rezultat
 Arbitrul a oprit meciul după ce Amore s-a prăbușit după ce a fost aruncat din ring de către Gotch.
 Kevin Owens l-a învins pe Sami Zayn Owens l-a numărat pe Zayn după un «Pop-up Powerbomb».
 The Miz (cu Maryse) l-a învins pe Cesaro păstrându-și centura WWE Intercontinental Championship Miz l-a numărat pe Cesaro cu un «Roll-up».
 Dean Ambrose l-a învins pe Chris Jericho
 Ambrose l-a numărat pe Jericho după un «Dirty Deeds».
 Charlotte (cu Ric Flair) a învinso pe Natalya (cu Bret Hart) păstrându-și centura Raw Women's Championship
 Naomi a numărato pe Nikki după ce Tamina a împinso de colțul ringului.
 Roman Reigns l-a învins pe AJ Styles păstrându-și centura WWE World Heavyweight Championship
 Reigns l-a numărat pe Styles după un «Spear».

2017

Payback 2017 a avut loc pe data de 30 aprilie 2017, evenimentul fiind gazduit de SAP Center
din San Jose, California.

 Chris Jericho l-a învins pe Kevin Owens câștigând centura WWE United States Championship (17:55)
 Jericho l-a făcut pe Owens să cedeze cu «Walls of Jericho».
 Austin Aries l-a învins pe campionul Cruiserweight Neville prin descalificare (11:20)
 Neville a fost descalificat după ce a împins arbitrul.
 Cu acest rezultat, Neville păstrează centura.
 The Hardy Boyz (Matt & Jeff) i-au învins pe Cesaro și Sheamus păstrându-și centurile WWE Tag Team Championship (12:45)
 Jeff l-a numărat pe Sheamus după un «Swanton Bomb».
 Alexa Bliss a învinso pe Bayley câștigând centura Raw Women's Championship (11:15)
 Bliss a numărato pe Bayley după un «Bliss DDT».
 Bray Wyatt l-a învins pe Randy Orton într-un House of Horrors Match (17:10) Wyatt l-a numărat pe Orton după ce a fost lovit cu centura de către Jinder Mahal
 Seth Rollins l-a învins pe Samoa Joe (15:55) Rollins l-a numărat pe Joe cu un «Crucifix Roll-up».
 Braun Strowman l-a învins pe Roman Reigns (11:50)'''
 Strowman l-a numărat pe Reigns după un «Running Powerslam».
 După meci, Strowman l-a atacat pe Reigns cu scările metalice.

World Wrestling Entertainment
Evenimente pay-per-view WWE

WWE Payback


RAJA Group er en fransk emballagevirksomhed med hovedkontor i Paris, der blev grundlagt i 1954 som Cartons RAJA af Rachel Marcovici og Janine Rocher. Virksomheden har siden udviklet sig til en international virksomhed, som i dag er kendt som RAJA Group. Selskabet havde en omsætning på 3,5 mia. DKK i 2015.

Den danske delaf virksomheden, RAJAPACK ApS, blev etableret i 2011, og har sit hovedkvarter i Søborg.

Historie
I 1954 blev Cartons RAJA grundlagt af Rachel Marcovici og Janine Rocher. RAJA er en sammentrækning af de to første bogstaver i grundlæg-gernes fornavne. Rachel og Janine ejede en butik i Paris, hvor de specialiserede sig inden for genbrugspapkasser, som var billigere at købe.

I 1982 blev Rachels datter Daniele Kapel-Marcovici Managing Director.

I 1990 skiftede Cartons RAJA navn til RAJA. I 1992 rundede virksomhedens omsætning til 316 mio. francs og havde 190 medarbejdere.

I perioden 1994-2000 etablerede RAJA datterselskaber i Holland og Tyskland og opkøbte BINPAC i Belgien og AID-PACK i Storbritannien.

I 2001 lancerede RAJA sin første onlinebutik.

I perioden 2003-12 fortsatte den europæiske ekspansion igennem oprettelsen af øvrige datterselskaber i Spanien, Østrig, Italien, Tjekkiet, Schweiz, Danmark og Sverige.

I 2015 opkøbte RAJA det britiske Morplan, som er en stor aktør i fjernsalg af forsyninger og udstyr i detailhandlen i Storbritannien.http://www.rajapack.co.uk/blog-uk/inside-rajapack-a-history-of-the-raja-group/

RAJA Daniéle Marcovici Fonden
I 2006 blev RAJA Daniéle Marcovici Fonden grundlagt under ledelse af Foundation de France, der støtter velgørenhedsprojekter for kvinder, herunder bekæmpelse af vold, uretfærdighed og fattigdom i hele verden.

Referencer

Eksterne henvisninger
 Pack Markedet

Virksomheder i Paris
Etableret i 1954

RAJA Group


12432 Usuda este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
12432 Usuda este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Chichibu de Naoto Satō și Takeshi Urata. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 3,05 ua, o excentricitate de 0,04 și o înclinație de 9,4° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 12001-13000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1996
Centura de asteroizi

12432 Usuda


The South-West State of Somalia (, Af-May: Koofur Orsy),  is a Federal Member State in southwestern Somalia. It was founded by Hasan Muhammad Nur Shatigadud, leader of the Somalia RRA on 1 April 2002. It was the third autonomous region to be established.

After its dissolution in 2005, the territory was re-established in November 2009 as an official federal member state of Somalia. Abdiaziz Laftagareen was selected the president of this state. The official capital of South-West state is Barawa, located on the coast of the Somali Sea, though the state administration is currently based in Baidoa.

Location and name
The South West state is bordered to the north by Ethiopia, to the west by Jubbaland, to the east by Hirshabelle, and to the south by the Somali Sea. To the southeast, it is also bordered by Banaadir, whose administrative status was unclear during the 2010s.

During its development phase, the regional state of was called the Interim South West Administration. Its full name was the South West State of Somalia and, in Somali, Maamul Goboleedka Koonfur Galbeed. In the local Maay Maay language it is referred to as Koofur Orsi. An individual from Koofur Orsi is called a Koofur Orsian.

History

Background
During the pre-independence period, when the Koofur Orsi or Koonfur-Galbeed region was administered by the United Nations Trusteeship, the majority segment population of Digil and Mirifle were the only major Somali demographic whose political groups and spokesmen voiced apprehension about a centralized unitary republic. Many of these spokesmen voiced a preference for some form of confederalism or federalism. Several decades after independence, opposition to Siad Barre's Hantiwadaag (socialist) government grew. When in 1990 the three major opposition factions of SPM, USC, and SNM met in Ethiopia and put forth an informal accord in favor of federalism, many civil servants from the Konfuur-Galbeed region argued that, in retrospect, the predecessors in their region were correct. In 1992, the blockage of aid supplies from the coast to the Konfuur-Galbeed region meant that many viewed the famine as man-made. This increased support for federalism. One form of criticism that was levelled at the Konfuur-Galbeed administration during its early development is that some of its functional facets hearkened back to the negative aspects of the era of the historically conterminous Geledi. The latter's tributary status was believed to inculcate subordinacy rather than self-sufficiency, an administration that was oligarchical rather than egalitarian, and too much contrast with the historically British Jubaland to its west and south.

Contemporary
The territory known as the Southwestern State of Somalia (Somali: Dowlad Goboleedka Koonfur-Galbeed ee Soomaaliya), or locally Koofur Orsi, was originally intended to consist of six Somali administrative regions: (gobollo): Bay, Bakool, Middle Jubba (Jubbada Dhexe), Lower Shabelle (Shabeellada Hoose), Gedo and Lower Jubba (Jubbada Hoose). The establishment of the autonomous state was intended to express the disaffection of the Somalia State with the nascent Mogadishu-based Transitional National Government. It was also intended to counter the influence of the Somalia Reconciliation and Restoration Council in the same regions. In 2005, the state was dissolved after its leader Shatigadud had joined the Transitional Federal Parliament in November 2004. He became Minister of Finance in January 2005 in the Transitional Federal Government, successor to the Transitional National Government.

The coast of Koofur Orsi is primarily settled by Biimaal clan, but also the Barwani, other coastal Banadiri communities, and the Sheekhaal. The interior and the bulk of Koofur Orsi are populated mainly by the Rahanweyn clan, who are located between the Hawiye to the east in Hirshabelle, and the Marehan and other Darod clans to the west in Jubaland.

Politics

Conventions
In December 2013, a convention began in Baidoa between Federal Government officials and local representatives with the aim of establishing an autonomous state in the area under the Provision Federal Constitution. Two simultaneous political processes for the establishment of a new Southwestern State of Somalia were underway: one led by former Parliament Speaker Sharif Hassan Sheikh Adan, which proposed a three-region state consisting of the Bay, Bakool and Lower Shabelle provinces; another led by traditional elders of Digil Mirifle, which proposed instead the re-establishment of a six-region Southwestern Somalia state consisting of the Bay, Bakool and Lower Shabelle, Gedo, Middle Jubba and Lower Jubba provinces.

Presidency
On 3 March 2014, Madoobe Nuunow was elected president by supporters of the six-region state proposal. Internal and Federal Affairs Minister Abdullahi Godah Barre indicated that the Somali federal government would not recognize the six-region convention outcome, as it contravenes an earlier Jubba agreement signed in Addis Ababa between the Somali federal authorities and the autonomous Jubbaland administration in southwestern Somalia. The Jubba agreement stipulates that Jubaland's constituent provinces are instead to be administered by the Jubaland regional authorities. Addressing the 425th meeting of the AU Peace and Security Council on 25 March 2014, UN Special Representative for Somalia Nicholas Kay similarly indicated that he would continue to work closely with the AU, EU and IGAD to support a Somali federal government-led three-region state formation process for the southwestern provinces.

On 27 March 2014, 733 delegates in Baidoa representing the Bay, Bakool and Lower Shabelle regions elected Mohamed Haji Abdinur as president of the Southwestern State of Somalia. Abdinur is a veteran politician and a close ally of former Parliament Speaker Sharif Hassan Sheikh Adan. Of the representatives that took part in the three-region state elections, 723 voted in favor of Abdinur while 10 abstained.

On 30 March 2014, the President of Somalia Hassan Sheikh Mohamud visited Baidoa to defuse political tension between the two competing Southwestern State delegations. The autonomous Puntland regional administration in northeastern Somalia issued a statement the following day congratulating Abdinur on his election as president of the Southwestern State. The Puntland State House also expressed support for the three-region state process in Baidoa and indicated that the Puntland authorities were prepared to provide technical and experience-related assistance to the nascent federal state.

Allotment
On 22 June 2014, the federal government concluded its mediation between the supporters of the parallel three-region and six-region processes for a new Southwestern State of Somalia. Wings from both sides had reportedly reached an agreement on the prospective regional state's formation. On 23 June 2014, the office of Federal Parliament Speaker Mohamed Osman Jawari hosted an event announcing the merger of the two competing administrations into a single three-region state, which is to be composed of the Bay, Bakool and Lower Shabelle provinces.

Koofur Galbeed administration

Establishment
On 23 June 2014, President of Somalia Hassan Sheikh Mohamud, Prime Minister Abdiweli Sheikh Ahmed, and Parliament Speaker Mohamed Osman Jawari oversaw a ceremony in Mogadishu marking the merger of the two competing administrations into a single three-region state, which is to be composed of the Bay, Bakool and Lower Shabelle  provinces. The pact stipulates that the new polity will be led by an Interim South West Administration consisting of representatives from both sides. According to an official press communique, the opposing sides are slated to form a thirteen-member technical committee, appointing five members apiece to the body alongside three members selected by the Federal Government. The panel is then within ten days scheduled to prepare a roadmap for the interim administration's formation. Additionally, the Federal Government is to facilitate consultations between the Interim South West Administration and Jubaland over mutual concerns and interests. The UN Special Representative for Somalia Nicholas Kay, the UN Secretary-General Ban Ki-Moon, the Special Representative of the Chairperson of the African Union Mission Commission for Somalia Mahamat Saleh Annadif, and the U.S. Special Representative for Somalia James P. McAnulty all welcomed the Southwestern State of Somalia agreement, commended the principals on their constructive consultations, acknowledged the Federal Government's key role in facilitating the talks, and pledged to continue supporting the local post-conflict reconstruction process. On 25 June 2014, the federal cabinet unanimously approved the signed accord.

On 16 July 2014, the establishment of the Technical Committee on Formation of Interim South West Administration was announced and endorsed at a formal ceremony in Mogadishu. The panel is to be supported by a group of federal ministers under the authority of the Prime Minister.

In September 2014, Parliament Speaker Mohamed Osman Jawari and UN Special Representative for Somalia Nicholas Kay visited Baidoa to finalize talks over the South West state's formation. Jawari subsequently announced that a reconciliation conference would be held in the city on 14 September to unify the competing three-region and six-region local administrations. Prime Minister Abdiweli Sheikh Ahmed opened the summit, which was attended by Lower Shabelle, Bay and Bakool provincial representatives, clan elders and politicians.

In October 2014, President Mohamud opened a state formation conference in Baidoa for the three-region Southwestern State of Somalia. The UN-financed summit was attended by 380 delegates from the state's constituent Bay, Bakool and Lower Shabelle provinces, as well as UN Envoy to Somalia Nicholas Kay, IGAD Envoy to Somalia Mohamed Abdi Affey, and the Ambassador of Denmark to Somalia, among other officials. On 7 November 2014, the Southwestern State of Somalia was established, following the conclusion of the two-week Baidoa conference. The delegates from the new regional state's constituent Bay, Bakool and Lower Shabelle provinces unanimously agreed to make Barawe its capital. They also approved a new regional state constitution. On 17 November 2014, former Parliament Speaker Sharif Hassan Sheikh Adan was elected President of the three-region Southwestern State of Somalia.

On 17 December 2014, the six-region South West Somalia administration joined the finalized three-region South West Somalia administration. The merger came after a power-sharing agreement signed in Baidoa between both sides, which stipulates that the South West Somalia six-region's leadership will be granted the new federal state's vice president and parliament speaker positions.

On 30 December 2014, South West State President Sharif Hassan Sheikh Adan and Jubaland President Ahmed Mohamed Islam (Madobe) signed a four-point Memorandum of Understanding on federalization, security, the 2016 general elections, trade, and the constitution. The bilateral accord was signed in the presence of representatives from the two regional states, including politicians, traditional leaders and civil society activists. Among the clauses of the accord were equitable allocation of international assistance by the federal authorities, agreeing on pre-civil war boundaries and regional demarcations established by the military government, and recommending that the federal authorities both delegate powers to regional bodies and adopt a No Objection Policy. Additionally, the memorandum stipulates that the two regional states will form a security committee consisting of representatives from both administrations, which will facilitate launching joint counterinsurgency operations, extradition, and expertise and intelligence sharing. The two administrations also proposed the creation of an interstate commission to liaise between the federal government and constituent regional states. They likewise indicated that their respective Chambers of Commerce would buttress commercial exchanges and cross-border trade.

Elections
As a part of the continuing federalization processes of Somalia and fostering local democracy, the South West State has planned to have own presidential elections on 17 November 2018. It is first time the people of Southwestern State to have the opportunity to elect their leader. The election is an expression of the political will of the Somali people in the state.

The incumbent president is determined to cling to power but there was growing opposition against him.  Where the Federal Government of Somalia wanted their handpicked candidate to win the election at any cost. Over 10 independents candidates have created Council of Change, umbrella uniting all candidates except the incumbent and the Government sponsored candidate. However, the election process was tainted and hindered by politically motivated actions of both the Federal Government of Somalia and the interim SW administration. The following events have thrown the Southwestern State election into disarray:
 The increasing tension between Federal Government of Somalia and Federal Member States has adversely affected the election process.
 The Federal Government's ill-advised action targeting Sheikh Mukhtar Robow with the intention to eliminate him from the electoral process.
 Prolonged delays in forming the election committee.
 Twin bombing on 13 October in Baidoa targeting venues affiliated with two independent candidates which as many as 30 people was killed.
 The resignation of 15 members of the election committee including the chairman, his deputy and secretariat citing deep dismay over interference by the Federal Government of Somalia in the process.
 The absence of election ant-corruption committee despite asking ISWA several occasions.
 Abrupt resignation of the President of the South West State Sharif Hassan Sheikh Adan and his decision not to run for the presidential seat, succumbing pressure from the Federal Government of Somalia.

The elections, which were initially slated for  17 November was postponed to 28 November. It was then pushed further back to 5 December and once again it has been postponed to 19 December becoming the 4th time.

Mukhtar Robow was officially cleared by the South West State Electoral Commission to contest in the December elections despite early protest by the Federal government seeking to have him barred.
The Coalition for Change, which has thrown its weight behind Mukhtar Robow,  issued a statement after the polls were postponed. The group said it fears the government is planning to rig because the new date is not favourable for international observers as most of them will then have left Somalia for the end of the year festivities.

Some 150 elite Somali forces, armed to the tooth with some really heavy calibre machine guns,  were deployed to Baidoa to physically block Robow from accessing the election venue.

On 7 Nov 2018 The United Nations Mission in Somalia (UNSOM) warned of presidential election in Somalia's South West State have the potential to lead to violence and called on all parties to ensure that the electoral process proceeds in accordance with the established rules and avoids any behaviour which may lead to conflict or undermine the integrity of the electoral process.

Mukhtar Robow was then invited to a security brief by African Union peacekeepers from Ethiopia on Thursday 13 December. He was then forcibly abducted, transferred to the custody of the National Intelligence and Security Agency (Somalia) and flown to Mogadishu under tight security. At least 12 people were killed in Baidoa in violence that erupted following Robow's arrest. Among those killed was a member of the regional parliament. The victims were shot by AMISOM Ethiopian forces and Somali Special Forces flown from Mogadishu. Somali lawmakers have written a protest letter to the AU Commission in Addis Ababa, the Ethiopian government and the UN complaining about the conduct of AMISOM. His arrest also prompted the resignation of Somalia's Public Works Minister Abdifatah Mohamed Gesey, who hails from Baidoa and is from the same Leysan sub-clan as Robow, to resign in protest.

Abdiaziz Laftagareen was on 19 December 2018, elected President of South West State in an arranged sham election that was predetermined and rigged in his favour. The Ethiopian contingent of the African peacekeepers provided security during the voting. It was alleged approximately $15 million to $20 million of Qatar funding was spent on this sham process.

On 1 January 2019 Somalia declared the UN's chief diplomat, the Special Representative of the UN Secretary-General, Nicholas Haysom,'persona non grata'. The accusation was that interference in a sovereign state's internal affairs after Haysom wrote to the Government questioning the legality of the arrest of Mukhtar Robow and Police killing of 15 protesters. Just hours before the Somali government's letter of expulsion was released to the media, two U.N. staff members and a contractor were injured after seven mortars landed inside the U.N. compound in the Somali capital, Mogadishu. In a statement the UN Security Council is deeply regretted the Government's decision.

Koofur Orsi composition
As of March 2015, the Koofur Orsi State of Somalia's executive branch of government is composed of:

President
 Sharif Hassan Sheikh Adan

Cabinet Ministers
 Minister of Interior – Abdirahman Ibrahim Adan
 Minister of Finance – Hassan Ibraahim Lugbur
 Minister of Agriculture – Mohamed Hassan Fiqi
 Minister of Justice – Ahmed Sheik Hassan
 Minister for Security – Abdifatah Geesey
 Minister for Disarmament and Rehabilitation of Militias – Hassan Hussein Mohamed
 Minister for Petroleum and Energy – Salim Haji Hassan Osman
 Minister for Ports and Marine Transport – Abdulkadir Sharif Sheekhuuna
 Minister for Planning and International Cooperation – Abdinaasir Abdi Arush
 Minister for Health – Isak Ali Subad
 Minister for Education – Salad Mohamed Noor Aliyow
 Minister for Culture, Higher Education and Technology – Hassan Ibrahim Hassan
 Minister for Information – Hassan Abdi Mohamed
 Minister of Posts and Telecommunications – Mohamed Omar Zaytun
 Minister for Youth and Sports – Abdullah Abdi Omar Fanax
 Minister of Commerce and Industry – Abdullahi Sheikh Hassan
 Minister for Resettlement and Diaspora Affairs – Ahmed Noor Mohammed Lohos
 Minister of Constitutional Affairs and Reconciliation – Abdulkadir Noor Arale
 Minister for Tourism and Wildlife – Omar Hassan Aden
 Minister for the Environment – Mohamud Mohamed (Ma'alim Jiis)
 Minister for Religious Affairs – Ahmed Mohamed Barre
 Minister for Labour and Labourers – Jeylaani Sheikh Mohamed Hassan
 Minister for Mining and Water Resources – Aden Mohamed Hassan
 Minister for Humanitarian Affairs and Disabled Care – Abdullahi Muse Abukar
 Minister for Women and Family Affairs – Fatumas Omar Abuu
 Minister for Air Transport and Airports – Abdullahi Adan Balch
 Minister for Veterinary – Madoobe Nuunow Mohamed
 Minister for Fisheries and Marine Resources – Mohamud Hussein Aliyow
 Minister for Works and Reconstruction – Abdullahi Ahmed Mohamed

State Ministers
 State Minister for Presidential – Mohamed Abdullahi Mursal
 State Minister for Justice – Ahmed Abdullahi Hussein
 State Minister for Finance – Ismail Adan Diriye
 State Minister for Cooperation – Saiida Sheikh
 State Minister for Interior and Local Government – Mohamed Abdi Adan
 State Minister for Security – Mohamed Shiekh

Deputy Ministers
 Deputy Minister for Justice – Jibril Shiekh
 Deputy Minister for Religious Affairs – Adan Mohamed Osman
 Deputy Minister for Education – Engr Abdifatah Isak Mohamed
 Deputy Minister for Planning – Mohamed Hajji
 Deputy Minister for Interior and Local Government – Hussein Ali Haji
 Deputy Minister for Agriculture – Aweys Hussein Moalim
 Deputy Minister for Energy and Petroleum –
 Deputy Minister for Information – Aabea Aawow Suufi Hajji Afaan
 Deputy Minister for Higher Education – Mohamed Abdullahi Mohamed
 Deputy Minister for Environment – Adan Maamow
 Deputy Minister Commerce – Abuukar Moalim Ali
 Deputy Minister for Disabled People – Mohamed Olow Gaani
 Deputy Minister for Youth and Sports – Abdikadir Noor

Committees
 Security Committee – five ministers

In March 2015, the South West State's Minister of Tourism and Wildlife Omar Adan Hassan announced that his ministry would renovate hotels that had been run by the central government in the Southwestern State's three constituent provinces. Among the state properties scheduled for refurbishment are the Mayow, Sanguuni and Hotel Panorama. Additionally, the minister indicated that his administration was establishing game reserves and ranges to safeguard wildlife, and would launch public awareness drives against hunting.

Office
In April 2015, a new state palace for the interim South West State administration was inaugurated in Baidoa. The launch event was chaired by ISWS President Sharif Hassan, and was attended by ISWS leaders, civil society representatives and politicians.

Flag

In 2002, the reconstituted South West State of Somalia adopted a new regional state flag.

Transportation
In March 2015, construction started on a new airport in Barawe. Engineers began surveying land-plots in the southern part of the city, with the facility to be erected near the shore. The workers also measured roads between the airport and the South West State's administrative capital. In May 2015, South West State president Sharif Hassan Sheikh Adan also announced that his administration would relaunch the K50 Airstrip in the regional state.

References

 International Crisis Group, Somalia's South West State: A New President Installed, a Crisis Inflamed, 24 December 2018. "Against all sensible advice, the Federal Government of Somalia muscled in on a local election to shove aside an Islamist conservative candidate. It scored a tactical victory but created significant additional risk for the country already wracked by conflict and divided along regional and clan lines."

States of Somalia
States and territories established in 2002
2002 establishments in Somalia

South West State of Somalia


هي قسم(class) لغات، اللغة(language) في سياقنا هذا هي مجموعة سلاسل (strings) من رموز الابجدية (alphabet) ومسألة التقرير (Decision problem) هي باعطانا سلسلة(string) من الرموز هل هي موجودة باللغة ام لا أي: ، ويوجد خوارزمية A بحيث ان A(s)=1 فقط إذا . واللغات التي في NP هي التي يمكن حلها (أي حل مسألة التقرير) بواسطة آلة تيورنغ غير حتمية متعددة الحدود، ولعل هذا القسم من اللغات هو الأهم في نظرية التعقيد الحسابي إذ ان اللغات التي يحتويها تمتد إلى كل فروع علم الحاسوب والنتائج على هذا قسم NP يؤثر في كل علوم الحاسوب. الاسم NP هو اختصار ل- Non deterministic Polynomial time

تاريخ
في بداية الستينات من القرن العشرين، حاول العالم Karp حل مسألة التقرير لمسألة البائع المتجول وهذا كان بادئ الامر وبعد وقت قصير Rabin اسس نظرية التعقيد ووضع حجارة الاساس لها وكلمة التعقيد(complexity) ظهرت فقط في عام 1965 وبعدها تم تعريف متى تكون الخوارزمية «جيدة» وتم هذا بواسطة Edmonds، اما cook فقد عرف NP وP وكذلك عرف مسائل NP كاملة وبين ان SAT هي كذلك واظهر ان كل مسألة NP كاملة يمكن حلها بواسطة SAT وذلك يتم بواسطة دالة تحويل (reduction) وقد عرف Karp لاحقا مسائل NP كاملة منها TSP وعرفت هذه المسائل بقائمة karp ال-21 وفي عام 2000 تم رصد جائزة بمبلغ مليون دولار لمن يحل مسألة NP=P.

تعريف
يوجد عدة تعريفات ل-NP ولعل اهمها هو التالي:
 لغة  متواجدة في NP إذا كان هناك متعدد حدود  وآلة تيورنج متعددة الحدود M (أي ان عدد حسابات M هو دالة متعددة الحدود بطول المدخل أي انه يوجد متعدد حدود  حيث ان كمية حسابات (M(x هو (|g(|x عندما x يعبر عن المدخل للالة M و-|x| هو طول المدخل) حيث انه لكل :
إذا كان  و بحيث ان 1=(M(x,u حينها نسمي u اثبات أو برهان(certificate) ل-x ونسمي M آلة فاحصة(verifier)(لانها تفحص إذا كان x في L بواسطة برهان u).
 نعرف اولا زمن حساب لالة غير حتمية ثم نعرف NP ليكون كل لغة يمكن تقريرها بآلة تيورنج غير حتمية بحيث ان زمن حسابها متعدد الحدود،
تعريف NTIME: لكل دالة  و-  بحيث ان  إذا يوجد ثابت c>0 وأيضا يوجد NDTM cT(n)-time (آلة تيورنج غير حتمية) M بحيث: .

حينها نعرف NP بالشكل التالي:
وهذا التعريف هو أول تعريف ل-NP.

في بداية التسعينات برهنت هذه النظرية لتفتح افق جديدة في علوم الحاسوب ونظرية PCP هي نظرية اساسية في علم التعقيد إذ انه بواسطة هذا التعريف باتت صورة المسائل التي هي NP كاملة التي يمكن اعطائها حل مقرب اوضح حيث نتج عن هذه النظرية الكثير من النتائج عن صعوبة تقريب حل مسائل NP كاملة.

تصنيفات مهمة داخل NP
 لعل أحد أهم التصنيفات في NP هو القسم P وهو قسم اللغات التي يمكن تقريرها بواسطة آلة تيورنج حتمية بوقت حدودي، وهذا القسم يعتبرا مهما لان كل هذه اللغات لها استخدام عملي في علم الحاسوب.
 مسائل NP كاملة وهي قسم لغات يتوفر فيها شرطان:
 اللغة في NP
 يمكن اختصار أو تحويل (reduction) كل لغة في NP إلى هذه اللغة

تقريبا كل المسائل العملية موجودة في هذا القسم ولكن في حال ان  حينها لا يوجد لاي من هذه المسائل خوارزمية جيدة بمعنى انه لا توجد آلة تيورنج حتمية بوقت حدودي تقرر هذه اللغات.
 القسم RP

مسألة تقرير S في RP إذا يوجد خوارزمية احتمالية بوقت حدودي A بحيث ان  الاحتمال بأن الخوارزمية A تقرر x بشكل صحيح أكبر من  أي: ، ولكل  الخوارزمية لا تخطأ في تقرير x أي:
RP هو اختصار Randomized Polynomial time وهذا القسم يعتبر من الاقسام العملية وذلك بالرغم من عدم معرفة إذا ما RP=P حيث انه يمكن كتابة برامج احتمالية وهذا يمكننا من استخدام اللغات فيه، أحد أهم اللغات التي فيه والتي لا يعرف لها خوارزمية حتمية بوقت حدودي هي مسألة فحص إذا ما متعددا الحدود متساويين.

امثلة
 مسألة الاكتفاء : {SAT={φ | φ satisfiable أي لغة كل الصيغ البوليانية التي يمكن اعطاء متغيراتها تعويض بحيث ان قيمتها تكون 1 (أو true)
 مشكلة المخطط الكامل ضمن مخطط : {clique={(<G>,k): G graph and k number , Is there clique of size k وهي لغة كل المخطوطات التي يمكن فيها مخطوط كامل بكبر k?
هاتان اللغتان هما NP كاملتين كذلك.
 {p:هل p عدد اولي ؟}=PRIME وهذه اللغة موجودة في P
 مشكلة تلوين المخطط : باعطائنا مُخطط هل يمكن تلوينه بثلاثة الوان بحيث أن كل ضلع رأسيها ملونين بالوان مختلفة ؟
 مشكلة التفكيك إلى جداء عوامل أولية : ايجاد العوامل الاولية لعدد ما .
 باعطائنا دالتين متعددتي الحدود، فحص هل هما متطابقين .

نظريات مهمة

 إذا  عندما:  حينها NP=P
 إذا  حينها NP=P أو بشكل عام إذا أي لغة في قسم NP كامل موجودة في P حينها NP=P

مراجع

انظر أيضا
 قسم تعقيد
 نظرية التعقيد الحسابي.
 مسألة P=NP
 خوارزمية

أقسام التعقيد الحسابي
معلوماتية نظرية

كثير حدود غير قطعي


Pocky este un aliment gustare produs de Ezaki Glico. Pocky a fost vândut pentru prima dată în 1966 și a fost inventat de Yoshiaki Koma.  Acestea constau din biscuiți cu biscuiți cu ciocolată. A fost numit după japonez onomatopoetic cuvântul pokkin.

Originalul a fost urmat de acoperirea cu migdale în 1971 și acoperirea cu căpșuni în 1977. Astăzi, linia de produse Pocky include mai multe variante cum ar fi cu lapte, cu spumă, cu ceai verde, cu miere, cu banane, cu biscuiți și cu cremă, acoperiri cu aromă de nucă de cocos și produse tematice cum ar fi "Decorer Pocky", cu dungi decorative colorate în înveliș și "Men's Pocky", o ciocolată întunecată (amarbă) și" matură ".

Distribuția mondială
Pocky este un tratament foarte popular în Japonia, în special în rândul adolescenților. În baruri, este uneori servit cu un pahar de apă cu gheață sau lapte  De asemenea, are o prezență semnificativă în alte asiatice țări, cum ar fi China, Coreea de Sud, Thailanda, Indonezia, în Filipine, Laos, Malaezia, Singapore, Hong Kong, Taiwan, India, Birmania, Brunei și Vietnam . În Malaezia, Pocky a fost vândut sub numele de "Rocky" timp de patru decenii. În 2014, a fost rebrand sub numele de "Pocky" cu un nou design de pachete și slogan. Reclamele cu cântăreața japoneză Yuna au început, de asemenea, în 2015, pentru a da recunoaștere mărcii și o creșterea a vânzărilor.

În Europa, Pocky este produsă sub licență de către Mondelēz International și vândută sub numele "Mikado" în Austria, Belgia, Franța, Germania, Italia, Irlanda, Luxemburg, Spania, Elveția, Regatul Unit și Grecia .  "Mikado" se găsește la majoritatea supermarketurilor și multe magazine internaționale de alimente.

În Statele Unite și Canada, Pocky se găsește în supermarketurile din Asia și în secțiunea internațională a celor mai mari supermarketuri, cum ar fi Piața Mondială, H-E-B, Wegmans, Kroger, Piața Internațională Jungle Jim, Costco, Walmart Magazinele țintă, unele camere Walgreens, Meijer, Fiesta și camerele anime convenționale . În Statele Unite, Pocky este comercializat atât de LU (în aromele de ciocolată și de unt de arahide ), cât și de divizia americană Ezaki Glico, Ezaki Glico USA Corporation (în arome de ciocolată și de căpșuni).

În Australia și Noua Zeelandă, acesta este, de obicei, vândut pe piețele asiatice, împreună cu alte produse și produse din Asia. Ca și Statele Unite și Canada există, de asemenea, disponibile pe scară largă în secțiunile internaționale privind culoarul alimentar asiatic al celor mai mari lanțuri de supermarketuri. Importatorii de specialitate există, de asemenea, în Australia și Noua Zeelandă.

În România, Pocky se găsește la câteva magazine asiatice sau câtodată, la supermarketuri.

Arome și variații
Pocky pot fi găsite în zeci de soiuri, cum ar fi ciocolată, căpșuni și migdale . Unele dintre cele mai neobișnuite arome includ arome sezoniere de miere (primăvară) și mango kiwi (vară). Versiunea amarbă a ciocolatei Pocky este cunoscută sub numele de Men's Pocky. Arome regionale de Pocky includ struguri ( Nagano ), Yubari pepene galben ( Hokkaido ), gigantul mikan (mandarină, vândute în Kyushu regiune), sub formă de pudră de ceai azuki de fasole ( Kyoto ), Kobe vin ( Kobe ), si fructe de cinci fuziune ( Goka ) . De asemenea, arome, cum ar fi banana, lychee, cafea, caramel, ceai de lapte regal de marmură, pepene galben, bar Daim (vândut în Marea Britanie), lapte, miere și lapte, brânză topită, boabe, cartofi dulci, nucă de cocos în ciocolată), porumb pe cocean, ananas, dovleac, kurogoma (negru susan ), kinako ( boabe de soia făină), Marron, budinca brazilian, cireșe, tomate, portocale, mikan, afine, iaurt de mere, alune, boabe de amestecat și verde ceaiul este disponibil.

Note

Legături externe

 Official website
 Glico website

Mărci japoneze
1966 după continent
Produse alimentare

Pocky