Windham Lawrence Rotunda () a fost un wrestler american care a  lucrat pentru WWE în marca SmackDown, sub numele de "The Fiend" Bray Wyatt, unde a fost campion Universal.

Din 2009, a luptat atât în WWE cât și în teritoriul său de dezvoltare, Florida Championship Wrestling (FCW) ca Husky Harris, Axel Mulligan și Duke Rotundo.

În realizările sale, a câștigat de două ori Campionatul Tag Team din FCW, împreună cu fratele său, Bo Dallas.

Cariera

World Wrestling Entertainment / WWE (2013–2023)

2013
Pe 27 mai, la Raw, au început să se difuzeze videoclipuri cu promovarea debutului Familiei Wyatt în WWE. Aceste filme se difuzau în fiecare săptămână de Raw până pe 8 iulie, când Bray și familia Wyatt au debutat prin atacarea lui Kane. În următoarele săptămâni, a continuat să atace luptători în timpul sau la sfârșitul luptelor. Acest lucru a făcut sa se organizeze un meci ''Ring of Fire'' intre Kane și Wyatt la SummerSlam, unde Wyatt l-a învins pe Kane și,după meci, l-a atacat alături de Rowan și Harper din nou. În următoarele săptămâni, Wyatt a început tăierea promo-urilor în cazul în care el a spus că vor cade unul câte unul din victimele lor, începând cu Kofi Kingston , pe care l-a înfrânt în Battleground. În noiembrie, echipa lui a început să-l atace pe Daniel Bryan si CM Punk, începind un feud cu ambii. La Survivor Series , s-a convenit o lupta intre Familia Wyatt împotriva lui CM Punk si Daniel Bryan în care au
câștigat Punk și Bryan. Din nou s-a convenit o lupta pentru Wyatt la TLC: Tables, Ladders & Chairs , dar de data asta era împotriva lui Daniel Bryan într-o lupta în dezavantaj în care Wyatt a ieșit victorios împotriva lui Bryan. Pe 30 decembrie, la Raw, Familia Wyatt se confruntă din nou cu Bryan, în cazul în care Bryan l-a învins pe Luke Harper (prin pinfall), pe Erick Rowan (roll-up) și pe Bray Wyatt prin descalificare. După lupte, Bryan s-a alăturat Familiei Wyatt.

2014
Pe 6 ianuarie, la un house show, a fost prezentat Daniel Bryan ca membru oficial al Familiei Wyatt, unde a făcut echipă cu Erick Rowan & Luke Harper împotriva lui Rey Mysterio & The Usos unde au fost  învinși și pe 13 ianuarie s-a programat o luptă în care el și Bryan au făcut echipă împotriva fraților Uso, dar au fost învinși. Dar în aceeași zi, au luptat din nou împotriva lui Uso într-un Steel Cage Match, unde din nou au fost învinși. După lupta cu gemeni Uso, Wyatt a vrut să-i dea o pedeapsă lui Bryan dar Bryan a atacat toți membrii Wyatt, în special pe propiul Bray Wyatt. La Royal Rumble, Wyatt la învins pe Bryan, și mai târziu în cadrul evenimentului, distragerea  atenției a Familiei Wyatt la costat pe John Cena lupta pentru Campionatul Mondial de Greutate al WWE împotriva lui Randy Orton.

În episodul din 27 ianuarie Raw, Familia Wyatt la atacat Bryan, Cena și Sheamus în timpul unei lupte de calificare pentru WWE Elimination Chamber împotriva lui The Shield, astfel oferindu-i echipei lui Bryan victoria prin descalificare și costându-l pe The Shield șansa de a intra în luptă în Camera Eliminari. O luptă între cele două trio-uri a fost programată pentru eveniment. Familia Wyatt a câștigat lupta de la Elimination Chamber, după dezactivarea lui Dean Ambrose în tribune și aruncându-l pe Seth Rollins prin masa comentatorilor, înainte de a-l acoperi pe Roman Reigns. Mai târziu au intervenit în Camera Eliminari atacândul pe John Cena în lupta programată între Cena împotriva lui Randy Orton, Daniel Bryan, Sheamus, Cesaro și Christian pentru Campionatul Mondial din WWE, începând astfel o rivalitate cu John Cena.

La WrestleMania XXX a fost programata o lupta între el și Cena unde Cena a ieșit victorios din întâlnire.

La Extreme Rules, Wyatt l-a învins pe Cena într-un Steel Cage Match, după repetate interferențe din restul Familiei Wyatt și un copil demonic. Rivalitatea lui Cena cu Wyatt a continuat cu un Last Man Standing Match la Payback. În pay-per-view, Cena la prins pe Wyatt sub mai multe cutii de echipamente pentru a câștiga lupta și a pune capăt rivalitati. În episodul din 13 iunie, SmackDown, Wyatt l-a învins pe Dean Ambrose pentru a se califica în meciul cu scari ''Money In Ghencea Bank''  pentru  Campionatul Mondial WWE la Money in the Bank, castigat de John Cena. În noaptea următoare la Raw, Familia Wyatt l-a atacat pe Chris Jericho, care făcea întoarcerea sa, asta a condus la lupte între Wyatt și Jericho la Battleground, unde a pierdut lupta, după ce Jericho i-a aplicat un "spărgător de coduri", cu toate acestea, la SummerSlam Wyatt se confrunta din nou cu Jericho câștigând Wyatt lupta. Apoi, a existat o lungă perioadă de inactivitate, dar a emis promo-uri, în primul rând, despărțirea de Harper și Rowan, sfârșind astfel Familia Wyatt iar întoarcerea lui a avut loc la Hell in a Cell, pe 26 octombrie, intervenind în lupta dintre Dean Ambrose și Seth Rollins atacându-l pe Ambrose și ajutându-l pe-Rollins pentru a câștiga meciul. S-a programat o luptă între Wyatt și Ambrose la evenimentul Survivor Series, în care Bray a ieșit învingător prin descalificare după ce Ambrose l-a lovit cu un scaun de metal, Bray a avut revanșa cu Dean Ambrose la TLC , câștigând meciul cu o ''Sister Abigail'' după ce Ambrose a fost ars în față cu un monitor.

2015
Pe 9 ianuarie, la SmackDown, Bray Wyatt și-a anunțat participarea la Royal Rumble Match, fiind cel care a durat mai mult timp în ring, 47:29 de minute, dar a fost eliminat de Kane și Big Show. Pe 20 ianuarie, la Main Event, la învins pe Jack Swagger.

Din luna ianuarie a apărut în videoclipuri pe săptămână făcând aluzie la Undertaker, Bray Wyatt s-a numit el însuși "noua față a terorii". El s-a întors pe 22 februarie la Fastlane, pentru al provoca pe Undertaker la WrestleMania 31, care pe 9 martie accepta provocarea cu tradiționalul "Rest In Peace". În cele din urmă, a fost învins de către Undertaker la WrestleMania 31. Această luptă a mărit seria la 22-1 .

După o lună de absență a fost implicat într-un mic conflict cu Ryback , care a fost "chemat" în mesaje criptice în promo-uri, ambii s-au confruntat la Payback, Bray a ieșit victorios.

În Bani În Bancă, a intervenit în meciul pentru servieta atacându-l pe Roman Reigns prin aplicarea unui Sister Abigail, începând astfel o nouă rivalitate.

La Battleground a reușit să-l învingă cu ajutorul fostului său discipol Luke Harper, care a intervenit în meci aplicându-i un "superkick" lui Reigns. A doua zi, la Raw, au venit pentru a forma Familia Wyatt, de data aceasta ca o echipă de tag, deși Eric Rowan era accidentat, în următoarele săptămâni, a continuat să-l bântuie pe Roman, deși acesta a apelat la ajutorul lui Dean Ambrose.

Din aceasta cauză, a fost acordat un meci la SummerSlam, în care Bray și Luke au fost învinși. În următorul episod din Raw, ei și-au continuat rivalitatea cu foștii membri a lui The Shield, dar de data aceasta a venit în ajutorul său cineva care Bray numea "Oaia Neagră": un luptător de mare înălțime numit Braun Strowman , care s-a alăturat Familiei Wyatt după atacul distrugându-i pe Roman Reigns și Dean Ambrose.

Ulterior, a intermediat o ultima bătălie între Familia Wyatt și echipa Roman Reigns și Dean Ambrose la Noaptea Campionilor, în care aceștia trebuiau să își găsească un al treilea partener pentru a face față lui Strowman. În cadrul evenimentului, Harper și Strowman a reușit victoria. La Raw următor, în timp ce-i ataca pe Reigns și Ambrose, Randy Orton și-a făcut întoarcerea, atacând Familia Wyatt și alăturându-se lui Reigns și Ambrose, intre cei trei au reușit să învingă Familia Wyatt și au fost primii în al scoate pe Braun Strowman din ring.

La Noaptea Campionilor a avut loc o luptă pe echipe între Familia Wyatt împotriva lui Reigns, Ambrose și un partener surpriză, care s-a dovedit a fi Chris Jericho. Familia Wyatt a câștigat datorită lui Braun Strowman, aplicându-i finisherul.

Ulterior, Reings, la provocat pe Bray la un meci Iadul în Cusca la Hell in a Cell, în care Reigns îl învingea pe Bray. În același eveniment, după dura lupta dintre Brock Lesnar și The Undertaker, Familia Wyatt la atacat și răpit pe Undertaker. A doua zi la Raw, Familia Wyatt luată în derâdere ceea ce s-a întâmplat cu Undertaker, dar Kane a venit să-i confrunte, dar a fost, de asemenea, atacat și răpit.

Bray Wyatt a "absorbit puterile supranaturale a lui Undertaker și Kane," Frați Distrugeri au revenit și s-au confruntat cu Familia Wyatt la Survivor Series. În acest eveniment, Undertaker și Kane au reușit victoria asupra lui Wyatt și Harper.

După ce au avut o rivalitate cu The Dudley Boyz, care au fost însoțiți de Tommy Dreamer și Rhyno de oare ce s-a programat o luptă la TLC sub o Elimination Tables Match în care Familia Wyatt a câștigat. A doua zi, la Raw au avut o nouă întâlnire, de această dată într-un Extreme Rules Match , unde au câștigat din nou.

2016
Pe 4 ianuarie la Raw, Familia Wyatt și-a confirmat participarea la Royal Rumble, împreună cu alți luptători. În astfel de eveniment, Wyatt se confruntă cu Brock Lesnar, dar cu ajutorul Familiei Wyatt, au reușit să-l elimine (în ciuda faptului că Rowan, Strowman și Harper au fost eliminați de Lesnar).

Mai târziu, a început un atac în mod individual asupra lui Kane, Ryback și Big Show, așa că s-a programat o lupta între Familia Wyatt împotriva lui Big Show, Kane și Ryback la Fastlane, un eveniment în care au fost învinși. A doua zi la Raw, a învins din cauza unei trădări din partea lui Ryback.

Pe 3 martie, la Smackdown, Wyatt a anunțat că îl va întâlni pe Brock Lesnar la Roadblock. La Roadblock, Wyatt trebuia să se înfrunte doar cu Lesnar, dar a fost adăugat Harper într-un 2-1 Handicap Match, unde a pierdut în ciuda faptului că doar Harper a luptat împotriva lui Brock Lesnar și Wyatt nu a intervenit nici s-a alăturat în lupta. După aceasta, Wyatt a fost inactiv din cauza unei accidentări la spate.

La WrestleMania 32, Familia Wyatt a avut o confruntare cu The Rock, care a avut o apariție specială. După aceasta, s-a programat o luptă între Rock și Erick Rowan în acea clipă, o luptă care a pierdut Rowan în doar șase secunde, marcând record de lupta ce-a mai scurta de la WrestleMania. După meci, Familia Wyatt a încercat să-l atace Rock, dar în ajutorul lui, John Cena a făcut întoarcerea pentru a-l ajuta pe Rock.

A doua zi, i-au atacat pe ''Liga Națiunilor'' după ce la-u trădat pe King Barrett unde Wyatt ia aplicat o Sister Abigail lui Sheamus. S-a confirmat ulterior că, Wyatt s-a accidentat genunchiul drept, după o luptă cu Roman Reigns la un house show, așa că va fi absent pentru o perioadă nedeterminată de timp.

Pe 20 iunie la Raw, si-a făcut întoarcerea lângă Familia Wyatt (Rowan și Strowman) să se confrunte cu The New Day.

Pe 19 iulie la SmackDown, a fost trimis împreună cu Rowan la SmackDown în timp ce Strowman a fost trimis la Raw. În Battleground, i-a învins pe New Day fiind asta, ultima luptă a Familiei Wyatt. Pe 26 iulie, la SmackDown, a fost introdus într-un Six-pack Challenge Match pentru aspirantul numarul 1 la Campionatul Mondial din WWE la SummerSlam, în care au mai participat Apollo Crews, Baron Corbin, Dolph Ziggler, AJ Styles și John Cena fiind Ziggler câștigătorul.

Pe 2 August, la SmackDown, la provocat pe Dolph Ziggler pentru o luptă pentru aspirantul numarul 1, care a avuse loc la Raw. În aceeași noapte, fusese învins de Ziggler, care a continuat să fie aspirantul la titlu. După luptă, Erick Rowan i-a atacat pe Ambrose și Ziggler, revenind Familia Wyatt. Pe 9 August la SmackDown, Wyatt și Rowan au fost învinși de Ziggler și Ambrose. Pe 16 August, la SmackDown, la însoțit pe Rowan în lupta lui cu Ambrose, dar Rowan a fost învins. Pentru aceasta, Bray a fost îndepărtat de Rowan, aceasta însemnand dizolvarea completă a Familiei Wyatt. Pe 23 August, la SmackDown, a venit să se confrunte cu Randy Orton. Pe 30 August, la SmackDown, a fost întrerupt de Orton, în cazul în care ambii au decis să lupte la Backlash.

La Backlash, la atacat pe Orton înainte de a lupta cu el așa că nu putea lupta și a fost înlocuit de Kane într-un No holds Barred Match. În timpul luptei, Orton a mers sa-l atace pe Wyatt cu un RKO, oferindui victoria lui Kane. Pe 13 septembrie, la confruntat pe Orton apoi a fost atacat de Erick Rowan, dar acesta i-a aplicat un RKO lui Rowan.

Pe 25 octombrie la SmackDown, Orton a intervenit într-un meci fără descalificări între Wyatt și Kane trădândul pe Kane aplicândul un RKO și devenind heel. Apoi s-a aflat că Orton se va alătura Familiei Wyatt. După asta s-a anunțat că Wyatt și Orton vor face parte din Team SmackDown la Survivor Series. La Survivor Series, Team SmackDown au învins Team Raw fiind Wyatt și Orton unici supraviețuitori.

La TLC, Wyatt și Orton i-au învins pe Heath Slater și Rhyno câștigând titlurile pe echipe din SmackDown. Pe 27 decembrie la SmackDown au pierdut centurile în fața lui American Alpha într-un Fatal 4-Way Elimination Match din care au mai făcut parte Heath Slater & Rhyno și The Usos.

2017
În drum spre Royal Rumble, Wyatt și-a anunțat participarea alături de Luke Harper și Randy Orton. La eveniment Wyatt a fost penultimul eliminat, fiind eliminat de către Roman Reigns. După asta, Wyatt a fost inclus într-un Elimination Chamber match la Elimination Chamber pentru centura WWE. Pe 12 februarie la eveniment i-a învins pe John Cena, AJ Styles, Dean Ambrose, The Miz și Baron Corbin câștigând centura WWE, fiind aceasta prima sa centura în WWE în mod individual.

Campionate
 Florida Championship Wrestling
 FCW Florida Tag Team Championship (de 2 ori) cu Bo Dallas
 World Wrestling Entertainment
 WWE Championship (1 dată)
WWE Universal (1 dată)
 SmackDown Tag Team Championship (1 dată) cu Randy Orton si Luke Harper
  Raw Tag Team Championship (1 dată) cu Matt Hardy

Note

Legături externe

Nașteri în 1987
Decese în 2023
Wrestleri americani

Bray Wyatt


«Love Me Tender» —en español, «Ámame tiernamente»— es una canción de Elvis Presley, publicada por  Elvis Presley Music, adaptada de «Aura Lee» (o «Aura Lea»), una balada sentimental de la Guerra de Secesión.

Antecedentes y composición
«Aura Lee» fue lanzada en 1861 con música de George R. Poulton y letras de W.W. Fosdick. Esta canción de la guerra de Secesión se volvió luego muy popular entre clubes de cantos y cuartetos de barberías. También se cantaba en la Academia Militar de los Estados Unidos en West Point, Nueva York.

Elvis Presley interpretó «Love Me Tender» en The Ed Sullivan Show el 9 de septiembre de 1956, poco antes del lanzamiento del sencillo y cerca de un mes antes del lanzamiento de la película, Love Me Tender, para la cual se grabó originalmente la canción. En los días sucesivos, RCA recibió un millón de solicitudes anticipadas de venta, lo que hizo que la canción fuera certificada disco de oro antes incluso de ser lanzada. El estudio, 20th Century Fox, originalmente quería que la película se llamara The Reno Brothers, pero lo cambió por Love Me Tender para aprovechar la popularidad de la canción.

Hal Wallis, productor de la película, no permitió que Presley fuera acompañado por su banda regular, integrada por Scotty Moore, Bill Black y D.J. Fontana. En cambio, la banda sonora fue provista por The Ken Darby Trio con Red Robinson en tambores, Charles Prescott en el bajo, Vita Mumolo en la guitarra y Jon Dodson en vocales, con Presley cantando solo la voz principal.

La canción le fue acreditada a Presley y Vera Matson debido a un acuerdo de publicación alcanzado para asignar las regalías, pero el escritor principal de la letra de la canción fue Ken Darby (el esposo de Matson). La canción fue publicada por Elvis Presley Music. Darby también adaptó la tonada de la guerra de Secesión, que estaba en dominio público. Cuando le preguntaron porqué le dio el crédito por escribir la canción a su esposa junto con Presley, Darby respondió: «Porque ella tampoco la escribió».

Presley recibió los créditos por coescribir la canción debido a que un acuerdo de publicación con Hill & Range demandaba que los autores concedieran el 50 por ciento de los créditos de su canción si querían que fuera grabada por Presley. Elvis también  coescribió «You'll Be Gone» y «That's Someone You Never Forget». Como al inicio de su carrera en RCA, Presley tomó el control del estudio aunque no fue acreditado como productor. Al igual que sucediera con Heartbreak Hotel con frecuencia cambiaba los arreglos y la letra hasta el punto en que la canción original era casi irreconocible, justificando así en parte los créditos de coescritor.

Grabación de Elvis Presley
La canción alcanzó el número uno en las listas de Billboard la semana del 3 de noviembre de 1956 y permaneció en esa posición por 5 semanas, llegando al puesto 11 en el Reino Unido. «Love Me Tender» también alcanzó el número tres por tres semanas en las listas R&B. También fue un logro porque «Love Me Tender» sucedió a otro sencillo de Presley, «Hound Dog/Don't Be Cruel» en el número uno. Esto marcó dos eventos importantes en la historia de Billboard. Durante ese tiempo, Elvis alcanza otro récord: mayor tiempo consecutivo en el número uno de un artista —16 semanas—, aunque fue empatado por Boyz II Men en 1994 y sobrepasado por el cantante de R&B Usher en 2004 quien estuvo 19 semanas en la cima de la lista.

Esta versión fue elegida número 437 en la lista de Rolling Stone de Las 500 mejores canciones de todos los tiempos.

En 1968, Presley grabó una pista de 52 segundos titulada «Violet (Flower of N.Y.U.)» para la banda de sonido de la película The Trouble with Girls. Sin lanzar hasta luego de la muerte de Presley, la canción utilizaba la misma melodía que «Aura Lee», la canción en la que se basó «Love Me Tender».

Aunque Presley nunca volvió a grabar «Love Me Tender» en un estudio, luego de su muerte se lanzaron dos versiones grabadas en vivo en los álbumes: NBC-TV Special (1968) y Elvis: As Recorded at Madison Square Garden (1972), con interpretaciones adicionales de apariciones en concierto y televisión. La canción también fue interpretada en la película Elvis on Tour (1972), ganadora de un Globo de Oro.

Versiones
 Love me tender - 2:41 - grabado el 24 de agosto de 1956
 Love me tender - 1:08 - grabado el 1 de octubre de 1956
 Love me tender (versión estéreo sin lanzar) - 2:42 - grabado el 24 de agosto de 1956

El CD de 1997 Jailhouse Rock (EP) con bonus tracks contenía las tres versiones.

Versiones por otros artistas

Della Reese grabó la canción en 1983 para el álbum «Sure Like Lovin' You».
 Richard Chamberlain llegó al número 21 en la lista Billboard Pop singles con su versión cuando la grabó como un sencillo en 1962 para MGM.
 Percy Sledge alcanzó el Top 40 con una versión de 1967, llegando al puesto 40 en el Billboard Pop, 35 en la lista R&B y 35 en la lista de Canadá.
 B.B. King grabó la canción en su álbum de 1982 para MCA, Love Me Tender.
 Linda Ronstadt hizo lo propio para Living in the USA.
 The Platters la grabaron como sencillo en 1964, Mercury 72359, y en su álbum de 1965 Love Me Tender.
 Stuart Sutcliffe la interpretó con The Beatles, aunque nunca fue grabada.
 Amy Grant grabó la canción para la banda de sonido de Honeymoon in Vegas en 1992.
 Merle Haggard grabó la canción para su álbum de My Farewell to Elvis.
 La banda uruguaya Trotsky Vengarán grabó una versión para su álbum de estudio de 2002 «Todo lo Contrario».
 Muslim Magomayev la grabó en 2007.
 Ricky Nelson interpretó la canción en un episodio de la serie de TV The Adventures of Ozzie and Harriet.
 Engelbert Humperdinck grabó la canción para su álbum #1 Love Songs of All-Time.
 Norah Jones y Adam Levy hicieron lo propio para la banda de sonido de The Princess Diaries 2: Royal Engagement
 James Brown lanzó una versión como sencillo lado A en 1978, «Have A Happy Day», Polydor 14460, y como lado B de «The Spank» con Polydor 14487, como tributo.
 Tony Bennett grabó una versión en el álbum de 1994 para Mercury It's Now or Never: The Tribute to Elvis Presley.
 Frank Sinatra grabó una versión en 1960 a dueto con Elvis Presley y en su colección Trilogy en 1980.
 Johnny Mathis grabó una versión en 2010 en su álbum Let It Be Me.
 Thalía grabó una versión en 2010 en el álbum «Viva Elvis».
 Mick Ronson versionó la canción en su álbum de 1974 Slaughter on 10th Avenue.
 Annette Peacock versionó la canción en su álbum de 1972 I'm the One.
 Scatman John versionó la canción para un sencillo exclusivo de Japón en 1996, y también fue presentada en una compilación llamada The Best of Scatman John, lanzada en el año 2002 (Igual exclusivo de Japón).
 Il Divo, el grupo de crossover musical, versionó la canción a cuatro voces melódicas, incluida en su disco Timeless en 2018.

Véase también
 Filmografía de Elvis Presley
 Discografía de Elvis Presley

Referencias

Enlaces externos

Sencillos de Elvis Presley
Sencillos de 1956
Sencillos de 1962
Canciones en inglés
Sencillos número uno en el Top 100 de Billboard

Love Me Tender (canción)


العمارية، بلدية بدائرة العمارية ولاية المدية الجزائرية.

تعود نشأة بلدية العمارية إلى الفترة الاستعمارية وبالضبط في سنة 1921، وكانت تسمى شامبلان (Champlain) نسبة إلى البحار الفرنسي المشهور صمويل دو شامبلان (Samuel de Champlain).
بعد الاستقلال وبموجب التقسيم الإداري الأول سنة 1963 تأسست بلدية العمارية وسميت باسمها الحالي (العمارية) نسبة إلى أول شهيد سقط بالمنطقة، المدعو سي عمار الذي استشهد في عام 1957، وتسمى حاليا مدينة 3200 شهيد وهي مدينة ثورية وتحتفل في كل عام بتاريخ 29 يوليو بذكرى إستشهاد العقيد السي الطيب الجغلالي.

الموقع الجغرافي

تقع بلدية العمارية على بعد 42 كلم شرق عاصمة ولاية المدية، يحدها وزرة والحمدانيةو البرواقية غربا، بعطة وسيدي نعمان شرقا،سيدي نعمان جنوبا، وحمام ملوان وبوعرفة ولاية البليدة شمالا، تقدر مساحتها الإجمالية بـ:115 كلم 99% من مساحة أراضيها عبارة عن مرتفعات جبلية إذ يبلغ ارتفاع أعلى قمة بها 1213 م عن مستوى سطح البحر.

يربط البلدية والبلديات المجاورة شبكة طرقات منها:
 طريق وطني: الطريق الوطني رقم 64 يمر شمال شرق المدينة باتجاه الجنوب (من بعطة إلى البرواقية).
 الجزء الأول: بعطة - العمارية تمت الأشغال به.
 الجزء الثاني: العمارية- البرواقية تمت به الأشغال.
 الطريق الوطني: رقم 64A يمر شمال المدينة باتجاه الغرب.و يمر عبر:
 العمارية أولاد أطريف - بلدية أولاد إبراهيم - بن شكاو.
 طريق ولائي:
 الطريق الوطني رقم 64b يربطها بسيدي نعمان.
 الطريق الولائي رقم 87 يربطها بالحمدانية مرورا بمدالة.

المناخ

يسود المنطقة مناخ جاف وحار صيفا وبارد شتاء، وهو مناخ الاستبس الذي يغطي مناطق التل الجزائري، تبلغ كمية الأمطار المتساقطة سنويا 480 مم وبقيم تتراوح من 5 إلى 111 مم خلال الشهر، أما المعدل السنوي لدرجات الحرارة فيبلغ 15° مئوية وبقيم تتراوح بين +26° إلى +6° شهريا.

الموارد المائية

تعتبر الأمطار المتساقطة خلال السنة المورد الأساسي في تغذية المخزون الجوفي،والينابيع والسواقي والمجاري المائية، حيث تصب هذه الأخيرة بدورها في ثلاثة أودية رئيسية بالمنطقة (واد أزور، واد المهدي وواد العناب)، التي تعتبر بمثابة الممول الأساسي بالموارد المائية الموجهة لسقي الأراضي الزراعية، فيما يعتمد تزويد السكان البلدية بالمياه الصالحة للشرب على مخزون المياه الجوفية عن طريق حفر الآبار والمناقب.وهنالك سد العذرات المتواجد بين بلدية العمارية وبلدية سيدي نعمان حيث تبلغ سعته أكثر من 10000000متر مكعب والاودية الممولة له هي واد ازرو وواد المهدي مرورا بواد الثلاثاء

السكان

قدر عدد سكان العمارية حسب إحصائيات 1987 بـ: 14068 نسمة، حيث ارتفع هذا العدد إلى 17661 نسمة سنة 1998، أي بفارق زيادة بلغ 3593 نسمة وبمعدل نمو يقدر 2.08% ، ما يساوي بالتقريب معدل النمو الديمغرافي الوطني لسنة 1998 .

المصادر

أماكن مأهولة في ولاية المدية
عمارية

العمارية


De Arte Venandi cum Avibus (på dansk Om kunsten at jage med fugle) er et latinsk værk om ornitologi og falkejagt, der er skrevet i 1240'erne af den tyskromerske kejser Frederik 2.. Det ene af de bevarede manuskripter er dediceret til hans søn Manfred. Manuskriptet De arte venandi cum avibus findes i en todels version (Manuskripter i Rom, Wien, Paris (x2), Geneve og Stuttgart) og i en seksdelsversion (manuskripter i Bologna, Paris, Nantes, Valencia, Rennes, og Oxford).

Referencer

Litteratur

Eksterne henvisninger

 Preface

Litteratur fra middelalderen
Ornitologi
Jagt

De arte venandi cum avibus


Haus Hückelhoven bezeichnet

 eine abgegangene Wasserburg im Duisburger Stadtteil Overbruch, siehe Haus Hückelhoven (Duisburg)
 eine ehemalige Wasserburg in Hückelhoven, siehe Haus Hückelhoven (Hückelhoven)

Haus Hückelhoven


NFL sezona 2016. je 97. po redu sezona nacionalne lige američkog nogometa.

Sezona je počela 8. rujna 2016. pobjedom branitelja naslova Denver Broncosa nad Carolina Panthersima.
Super Bowl LI je bio završna utakmica sezone, u kojoj su se 5. veljače 2017. u Houstonu u Texasu na NRG Stadiumu sastali pobjednici AFC konferencije New England Patriotsi i pobjednici NFC konferencije Atlanta Falconsi. Pobijedili su Patriotsi s 34:28 i osvojili svoj peti naslov prvaka u povijesti.

Prije početka sezone, momčad St. Louis Ramsa se u prvom preseljenju tima od 1997. godine vratila u Los Angeles u Kaliforniji, gdje su već nastupali od 1946. do 1994. godine.

Poredak po divizijama na kraju regularnog dijela sezone

Napomena: * - ušli u doigravanje kao pobjednik divizije, ** - ušli u doigravanje kao wild-card, % - postotak pobjeda,

P± - postignuti/primljeni poeni

Doigravanje

Pozicije za doigravanje

Utakmice u doigravanju

Nagrade za sezonu 2016.

Statistika

Statistika po igračima

U napadu

Najviše jarda dodavanjem: Drew Brees, New Orleans Saints - 5208
Najviše jarda probijanjem: Ezekiel Elliott, Dallas Cowboys - 1631
Najviše uhvaćenih jarda dodavanja: T.Y. Hilton, Indianapolis Colts - 1448

U obrani

Najviše obaranja (tackleova): Bobby Wagner, Seattle Seahawks - 167
Najviše obaranja quarterbacka (sackova): Vic Beasley, Atlanta Falcons - 15.5
Najviše presječenih lopti: Casey Hayward, San Diego Chargers - 7

Statistika po momčadima

U napadu

Najviše postignutih poena: Atlanta Falcons - 540 (33.8 po utakmici)
Najviše ukupno osvojenih jarda: New Orleans Saints - 426.0 po utakmici
Najviše jarda osvojenih probijanjem: Buffalo Bills - 164.4 po utakmici
Najviše jarda osvojenih dodavanjem: New Orleans Saints - 317.1 po utakmici

U obrani
Najmanje primljenih poena: New England Patriots - 250 (15.6 po utakmici)
Najmanje ukupno izgubljenih jarda: Houston Texans - 301.3 po utakmici
Najmanje jarda izgubljenih probijanjem: Dallas Cowboys - 83.5 po utakmici
Najmanje jarda izgubljenih dodavanjem: Denver Broncos - 185.8 po utakmici

Izvori

2016

NFL sezona 2016.


عين ماضي بلدية بدائرة عين ماضي ولاية الأغواط الجزائرية.

تقع عين ماضي على بعد 05 كلم من قدم جبال العمور على صفيحة بيضاوية الشكل، مما جعل سكان يقولون أن عين ماضي بيضة النعامة شقت طولا تبعد عن عاصمة الولاية بأكثر من 60 كلم يحدها من الشمال الشرقي تاجموت ومن الشمال الغيشة وبلدية واد مزي مع الحدود الغربية للغيشة وتاجرونة أما من الجنوب الغربي ولاية البيض، ومن الشرق الحويطة وحاسي الرمل.

تشتهر بأنها عاصمة التيجانيين عالميا بها مقر الزاوية التي تحمل اسمهم وبالقرب منها يوجد قصر كوردان الذي يعد رمزا للسياحة في الأغواط.

 ،

أعلام
 أبو العباس أحمد التيجاني

المصادر

أماكن مأهولة في ولاية الأغواط
عين ماضي

عين ماضي


Polygynandry is a mating system in which both males and females have multiple mating partners during a breeding season. In sexually reproducing diploid animals, different mating strategies are employed by males and females, because the cost of gamete production is lower for males than it is for females. The different mating tactics employed by males and females are thought to be the outcome of stochastic reproductive conflicts both ecologically and socially.

Reproductive conflicts in animal societies may arise because individuals are not genetically identical and have different optimal strategies for maximizing their fitness; and often it is found that reproductive conflicts generally arise due to dominance hierarchy in which all or a major part of reproduction is monopolized by only one individual. In the wasp Polistes carolina, the dominant queen amongst female wasps is determined by whoever arrives at the nest first rather than the largest foundress, who is expected to be the best at fighting (wasp). In a study of the bird Prunella collaris, the close proximity and sharing of ranges on the mountain tops of the French Pyrenees led to a polygynandrous mating system, where two to four males would mate with a range of two to four females within the same vicinity.

Polygynandry is another way to describe a multi-male and multi-female polygamous mating system. When females have multiple mating partners, it is known as polyandry, and when males have multiple mating partners, it is known as polygyny. Each sex has potential benefits in being promiscuous; females, especially those with genetically 'inferior' social partners, have the chance to increase the genetic quality of their offspring, while males are able to fertilize the eggs of many other mates. Essentially, the ideal mating behavior for males is to be promiscuous rather than monogamous (when they only have one mating partner), because this leads to multiple offspring, and these males monopolize their female partners by physically preventing them from copulating with other males. On the other hand, females benefit through polyandry, as they have more sired offspring.

Benefits of multiple mating in females

Oftentimes females mate voluntarily with more than one male. Mating with several males reduces the risk of females having unfertilized eggs because one male may not have enough sperm to fertilize all her eggs. In dark-eyed juncos, a female mates with more than one male because oftentimes, her social partner is of lower genetic quality than other potential sperm donors. The females voluntarily mate with other males besides their mate because she sees the potential to improve her offspring viability and sexual attractiveness. Females may also mate with several males for genetic benefits such as genetic diversity among her offspring due to the variety of sperm available to her. In song birds, extra-pair matings occur because females are able to sneak away from their home territories to solicit to other males. When female song birds seek extra-male partners, they sexually select males with colorful plumage more elaborate than those of their social partner. Studies show that female song birds that have less plumage partners most actively seek extra-pair matings, furthermore males with the most developed traits—such as longer tails or brighter plumage survive better. Thus, when female song birds have multiple mating partners, they are increasing the genetic quality of their offspring.

To a female, multiple mating means an increase number of young that a female can produce, and oftentimes this also means an increase number of young they have to take care of. In order to ensure the safety and wellbeing of her offspring, females may have multiple mating partners in order to gain more resources from males for herself and her offspring. In dark-eyed juncos, dunnocks, and Galapagos hawks, mating with multiple males increases the amount of care a female can gain for her offspring. Oftentimes multiple mates allow females to have more sired offspring and the paternity of the offspring typically falls outside of the biological parents—meaning a different male may look after another male's offspring.

Benefits of multiple mating in males
Males can potentially fertilize eggs at a much faster rate than females can produce them, meaning a male can best increase his reproductive success by finding and fertilizing as many different females as possible. In Drosophila melanogaster, the reproductive success of males increased with the number of matings, but for females there was no direct relationship with number of mates and number of offspring produced. When males have multiple mating partners, they sometimes have to share parentage of the offspring, reducing the genetic value of the offspring to him and thus reduces the relative benefit of staying to help. When paternity is shared between multiple males, males are expected to be less likely to stay in order to help the female care for the offspring because there is little benefit in staying to help raise the other offspring when there are other males present.

Although males are able to increase their reproductive success faster than females by being able to fertilize eggs faster than females can produce them, males also at a disadvantage when it comes to mating because of sexual selection. Females usually choose males that are 'charming' and those who display sexual ornaments. In a study of long-tailed widowbirds, males with longer tails were sexually selected over those with shorter and less impressive tails. In birds such as the red-collared widowbird, males who display their sexual ornament during courtship are generally paired up faster and attract more females than males who display shorter tails during courtship.  Males are often sexually selected based on their physical characteristics and what they have to 'offer', for example, male peacocks with flamboyant colored tails are sexually selected over those with dull and less elaborate tails. Sexual selection of males by females also leads to male-male competition. Unlike females who invest a lot prior to mating, males do not invest as much when generating their sperm, however this increases competition amongst males for female investment. High mating competition also means a greater variance in male success—the best competitors will have better success in mating than those who fail to mate. The best competitors will less likely be inclined to care for their offspring upon mating because they have the ability to produce offspring elsewhere. Males with the greatest size, strength, or best developed weapons achieve the greatest mating success. In other cases, males may have a higher reproductive success if they have better access to resources than other competitors. For instance, female hanging flies mate with a male only if he provides a large insect for her to eat during copulation and North American bullfrogs protect ponds and small lakes where females come to lay their eggs.

Taxonomic references

Amphibia
The various mating tactics are found in a broad number of taxa. In amphibians such as Salamandrina perspicillata, multiple paternity is a consequence of females mating with multiple males. As of now, all species in the suborder Salamandroidea have shown to employ polyandrous mating strategies by females. In a study of a population of Salamandrina perspicillata, multiple paternity occurs as a pervasive reproductive strategy under natural conditions and it is seen that in these species, when males mated with two females, they sired offspring who were inversely related with their genetic similarity to the female. Females in this species practiced polygynandry in order to increase genetic variability among her offspring by choosing mates that were genetically different from themselves. Unlike other studies of polygynandry where the females had multiple mating partners in order to gain resources from the male, in the study of Salamandrina perspicillata, multiple paternity did not provide a genetic indirect benefit to the offspring. This, resulted in a cost/benefit mechanism in which the gained benefit of multiple mating counterbalanced the negative effect of the number of mates on offspring heterozygosity. Females choosing mates that are genetically different from themselves were also seen in Ichthyosaura alpestris and Lissotriton vulgaris, where in a two-male mating system, the less-related males were preferred by the females. And like the case of Salamandrina perspicillata, there were no indirect genetic benefits gained from having multiple mating partners.

Pycnogonids (sea spider)
In Ammothea hilgendorfi, a sea spider species, fertilization occurs as a female transfers her eggs to a male who holds them with ovigers, a specialized pair of legs and fertilizes the eggs externally. The males glue the eggs into clusters and carries the eggs on his ovigers until they hatch. The personal cost to males for providing a prolonged care for the young is seen to be a significant parental investment because parental assurance is thought to be substantial for post-zygotic investment.  A high level of paternity assurance is Ammothea hilgendorfi, suggests that reduced foraging ability, increased predation risk, and lower mobility exist. An experimental study of Ammothea hilgendorfi showed that although males mate with multiple females, males do not mix egg batches from different dams. The eggs held in clusters by a male hatched in a close time frame, indicating that males mated with different females within a short time span.

Multiple mating by female pycnogonids are possible since a recently mated female often retains unused mature eggs in one or more femora, which allows her to mate with additional partners. In species with external fertilization and male parental care, females are able to distribute her clutch amongst different males and by doing so the female increases the likelihood that at least some of her offspring will receive indirect genetic benefits and/or extensive parental care from a quality provider.

Hymenoptera

The reproductive females of social Hymenoptera—wasps, bees, and ants—mate with multiple partners.  These females are called queens, to distinguish them from the non-reprodutive females that tend the colony and do not mate.

A honey bee queen ideally mates with about a dozen drones (males) in her nuptial flight. The sperm of matings are stored in a special reservoir, called the spermatheca, for the life of the queen—which can be several years.

Maintenance
Although promiscuity is said to benefit both males and females, there has not yet been sufficient data to support the fact that promiscuity benefits females. In a study of dark-eyed juncos, the offspring produced by extra-pair males were neither better nor worse than the offspring of their male social partners. However, the study of dark-eyed juncos did reveal more sired offspring in promiscuous females than monogamous females. In a study of female water striders, the results showed that multiple matings can become costly to the female—especially since a lot of time and energy is invested in producing an egg.  Not only were extra matings costly, but there was no support for any genetic benefits from having multiple mating partners. Instead, the results from the experiment showed that egg production and egg hatching success were the highest when the number of partners were kept at a minimum.

On the other hand, studies have shown that males have had a higher reproductive success than females when they were polygynandrous. When compared to female chimpanzees, male chimpanzees had a better ratio of number of matings and number of offspring produced. Not only did studies show a higher reproductive success, but Columbian ground squirrels exhibited a significant male-biased sexual size and body mass, suggesting male-male competition. Male-male competition means sexual dimorphism amongst the males and this means females are able to sexually select males based on the sexual ornaments they display.

Overall, studies have shown that polygynandry benefits males more than it benefits females. When polygynandry is observed in different species, males most often have the upper hand—meaning males benefit more from polygynandry than do females. Females generally seek multiple mating partners in order to increase benefits for their offspring, whether it be by gaining physical resources for their offspring or by providing their offspring with healthier genes that are fit for survival. On the other hand, in most cases males generally have multiple mating partners in order to obtain as much offspring as they can during their lifespan and they are able to achieve this easier than females because in most cases, males are not parentally involved in caring and raising their offspring.

References

External links

Mating systems

Polygynandry


Rembrandt Peale (February 22, 1778 – October 3, 1860) was an American artist and museum keeper. A prolific portrait painter, he was especially acclaimed for his likenesses of presidents George Washington and Thomas Jefferson. Peale's style was influenced by French neoclassicism after a stay in Paris in his early thirties.

Early life and education

Peale was born on February 22, 1778, in Bucks County, Pennsylvania, the third of six surviving children (11 had died) to his mother, Rachel Brewer, and father, Charles Willson Peale, in Bucks County, Pennsylvania. His father was also a notable artist, and named him after the noted 17th-century Dutch painter and engraver Rembrandt Harmenszoon van Rijn. His father also taught all of his children, including Raphaelle Peale, Rubens Peale, and Titian Peale, to paint scenery and portraiture, and tutored Rembrandt in the arts and sciences.

Rembrandt began drawing at the age of eight. A year after his mother's death and the remarriage of his father, Peale left the school of the arts, and completed his first self-portrait at the age of 13. The canvas displays the young artist's early mastery. The clothes, however, give the notion that Peale exaggerated what a 13-year-old would look like, and Peale's hair curls like the hair of a Renaissance angel. Later in his life, Peale "often showed this painting to young beginners, to encourage them to go from 'bad' to better..."

Career
In July 1787, Charles Willson Peale introduced his son Rembrandt to George Washington, and the young aspirant artist watched his father paint the future president. In 1795, at the age of 17, Rembrandt painted an aging Washington, making him appear far more aged than in reality. The portrait was well received, and Rembrandt had made his debut.

In 1822, Peale moved to New York City, where he embarked on an attempt to paint what he hoped would become the "standard likeness" of Washington.  He studied portraits by other artists including John Trumbull, Gilbert Stuart and his own father, as well as his own 1795 picture which had never truly satisfied him. His resulting work Patriae Pater, completed in 1824, depicts Washington through an oval window, and is considered by many to be second only to Gilbert Stuart's iconic Athenaeum painting of the first president. Peale subsequently attempted to capitalize on the success of what quickly became known as his "Porthole" picture. Patriae Pater (Latin for "Father of Our Country") was purchased by Congress in 1832 for $2,000. It currently hangs in the Old Senate Chamber.

In 1826, he helped found the National Academy of Design in New York City.

Peale went on to create over 70 detailed replicas, including one of Washington in full military uniform that currently hangs in the Oval Office. Peale continued to paint other noted portraits, such as those of the third president Thomas Jefferson while he was in office (1805), and later on a portrait of Chief Justice John Marshall.

Travels

Noted for his "itinerant" nature, Peale visited Europe several times to study art (Ward). Throughout his life, Peale traveled across the western hemisphere in search of inspiration and opportunities as an artist. His father helped pay his way to Paris, where he stayed from June to September 1808, and again from October 1809 to November 1810. In Paris, Peale studied the works of Jacques-Louis David, which influenced him to paint in the Neoclassical style. He painted the famous explorer Alexander von Humboldt and several other noted patrons such as Joseph Louis Gay-Lussac and François André Michaux. After his successes in France, Peale returned to Philadelphia in 1810.

His efforts to establish his knowledge and mastery of art were displayed in his painting The Roman Daughter (1811). The painting depicts a young girl shielding her father, a prisoner in chains, and feeding him from her breast, the emblem of "Roman Charity" reported in the pages of Pliny.  It was deemed too "sensational" by the people of Philadelphia, who were unsympathetic to his endeavors toward "improving the state of fine arts in America" in the 19th century. Amid the economic hardship of the War of 1812, President Jefferson—who promised to buy the 1795 portrait of Washington, but could not keep his promise—instead encouraged Peale to go to Europe, as "we have genius among us but no unemployed wealth to reward it".

Peale's Baltimore Museum

Motivated by his father's establishment of the Pennsylvania Academy of the Fine Arts (1786) and having been unsuccessful in Philadelphia, Rembrandt Peale assumed his father's role in another city. On August 15, 1814, Peale launched his first museum as soon as he arrived in the municipality of Baltimore, Maryland on Holliday Street between East Saratoga and Lexington Streets, the first building constructed in America to serve as a museum. It later served as the second Baltimore City Hall, 1830–1875; a "Colored" primary, grammar, and high school, part of Baltimore's segregated public school system, 1878–1889; and was restored in 1931 as the Municipal Museum of the City of Baltimore. Renovated and restored again in 1981, it reopened with a groundbreaking interpretive history exhibition, "Rowhouse: A Baltimore Style of Living." In 1985, the Municipal Museum, which had grown to five sites (Peale Museum, Carroll Mansion, 1840 House, Baltimore Center for Urban Archaeology, and H.L. Mencken House) was renamed Baltimore City Life Museums. It closed in 1997, a year after opening a new 30,000sf exhibition center.

The museum was elaborately illuminated by gas light, following the example of his brother Rubens in Philadelphia. This innovation made a great impression. Peale had acquired an important gas lighting patent, and with some associates founded the successful Gas Light Company of Baltimore. Having poor business sense, though, he did little to manage the company and was forced out after a few years due to the War of 1812.

In 1828, an ambitious Peale raised funds and tried earning money for his previous paintings, in order to travel to Rome. He took along his 15-year-old son, Michael Angelo, a determined young artist who copied his father's paintings in admiration. Peale successfully displayed portraits of Horatio Greenough and Washington as Patriæ Pater in the Florentine academy.

At the age of 82, Peale died on October 3, 1860, at his house on 1506 Vine St in Philadelphia. He is buried at Woodlands Cemetery in West Philadelphia.

Works

Exhibited and discussed in "In Pursuit of Fame: Rembrandt Peale 1778–1860," Washington D.C., National Portrait Gallery, Smithsonian institution, 1992–93, The portrait of Margaret Irvine Miller exemplifies Peale's ability to convey a story and capture character through taking liberty with the way in which he portrayed his sitters. Mrs. Miller, by birth working-class, later raised her position in Philadelphia society. Though her clothing is aristocratic, Mrs. Miller's pose and gaze are those of a straightforward, working-class woman. The subtle juxtaposition is masterfully captured in the finest of terms.

In 1801, Peale painted a portrait of his brother Rubens, youngest of the six Peale children, who always had an admiration for gardening and tending to natural life. Peale seated his brother next to a geranium. The painting signifies the artist's admiration for a sibling's love of nature, and may have been inspired by the Dutch 17th-century artist, David Teniers the Younger, who had painted a series of oil-on-copper paintings representing the five senses. His painting, Smell is quite similar to Rembrandt Peale's. Rembrandt's piece captures the essence of a young gardener/artist's peace of mind, gracefully looking out, a posture of wonder and calmness.

In 1824, Peale painted the Patriæ Pater, in which a rectangle supporting an oval wreath surrounds the eye-catching image of George Washington. The most successful painting of Peale's 50-year career, it inspired John Marshall to have his portrait done by Peale in the same fashion. The painting was criticized as lacking authenticity, as it was not completed until after Washington's death (1799). Nonetheless, Peale received commendations for his portrait by many noted politicians such as Washington's nephew, Judge Bushrod Washington, who was an associate U.S. Supreme Court Justice, and Marshall.

Peale's neoclassical painting The Roman Daughter demonstrates compassion and graceful defense; his copy of Correggio's Angel, and his immense allegorical painting, Court of Death (1820), reveal the same artistic style.

Personal life
At the age of 20, Peale married 22-year-old Eleanor May Short (1776–1836) at St. Joseph's Catholic Church in Philadelphia. During their marriage, Peale and Short had nine children: Rosalba, Eleanor, Michael Angelo, Angelica, and Emma Clara among them. In 1840, he married Harriet Cany (1799–1869), one of his pupils and an artist in her own right.

Legacy

Rembrandt Peale completed more than 600 paintings. He painted portraits of many notable people, including American presidents George Washington and Thomas Jefferson, Chief Justice John Marshall, and John C. Calhoun.  His paintings are in many public collections.

Collections

The following is a partial list of collections holding works by Rembrandt Peale:

Washington, D.C.: National Museum of American Art and National Portrait Gallery, The Smithsonian Institution
Baltimore, Maryland: The Peale Museum, Baltimore Museum of Art, Maryland Historical Society, Walters Art Museum
Philadelphia, Pennsylvania: The Historical Society of Pennsylvania, Atwater Kent Museum, Pennsylvania Academy of Fine Arts
Detroit, Michigan: Detroit Institute of Arts
Columbus, Georgia: The Columbus Museum
Birmingham, Alabama: Birmingham Museum of Art
New York: Brooklyn Museum, The Peale Museum of New York
New London, Connecticut: Lyman Allyn Art Museum
Dallas, Texas: The Dallas Museum of Art Modern American Collection
Pittsfield, Massachusetts: Berkshire Museum
Philadelphia, Pennsylvania: La Salle University Art Museum
Williamsburg, Virginia: Muscarelle Museum of Art at William & Mary
Wilmington, Delaware: Hagley Museum and Library

Other notable paintings
 Charles Willson Peale, Historical Society of Pennsylvania, Philadelphia, 1812
 Washington Before Yorktown, Corcoran Gallery of Art, 1824
 John C. Calhoun, Gibbes Museum of Art, 1834
 The Sisters, Eleanor and Rosalba Peale, A. Augustus Healy Fund, Brooklyn Museum, 1826
 General Thomas Sumter, Independence National Historical Park, Philadelphia, 1796
 Mrs. Marbury, Private Collection, 1797
 Sculpture, Atwater Kent Museum, Philadelphia,
 DeWitt Clinton, Historical Society of Pennsylvania, Philadelphia, 1823
 Mary Jane Peale, Elise Peale Patterson de Golpi-Toro, New York, 1835
 Eleanor May Short Peale, Private Collection, 1836
 William Henry Harrison, Grouseland (William Henry Harrison House), Vincennes, IN

A portrait identified
A painting of a comedian who was an acquaintance of the British painter George Clint—an artist whose style resembled Peale's, and who claimed the picture as his own—was examined by the National Portrait Gallery of London in 1914. It was initially confirmed as Clint's artwork. Later, the gallery further examined the history behind the painting: the English comedian, Charles Mathews,  had arrived in New York in 1822, and left shortly after Peale had welcomed him for a portrait painting.

Gallery

Notes

References
Hunter, Jr., Wilbur H. "Peale's Baltimore Museum." College Art Journal, Vol. 12, No. 1. (Autumn, 1952), pp. 31–36
Mahey, John A. "The Studio of Rembrandt Peale." American Art Journal, Vol. 1, No. 2. (Autumn, 1969), pp. 20–40.
Meschutt, David." "Rembrandt Peale's Portrait of Charles Mathews, British Comedian, Identified." American Art Journal, Vol. 21, No. 3. (1989), pp. 74–79.
Miller, Lillian B. Rembrandt Peale: A Life in the Arts: 1778–1860. The Historical Society of Philadelphia, Philadelphia, 1985
Soltis, Carol Eaton. "Rembrandt Peale's Rubens Peale with a Geranium: A Possible Source in David Teniers the Younger". American Art Journal, Vol. 33, No. 1/2. (2002), pp. 4–19
Ward, David C. "Celebration of Self: The Portraiture of Charles Willson Peale and Rembrandt Peale, 1822–27." American Art, Vol. 7, No. 1. (Winter, 1993), pp. 8–27.

External links

The Rembrandt And Harriet Peale Papers, 1824–1932 have been digitized and posted online by the Archives of American Art, Smithsonian Institution.
Rembrandt Peale on Artcyclopedia.com

Rembrandt Peale Gallery

1778 births
1860 deaths
18th-century American painters
18th-century American male artists
19th-century American male artists
19th-century American painters
American curators
American male painters
American neoclassical painters
American portrait painters
Artists from Philadelphia
Burials at The Woodlands Cemetery
Directors of museums in the United States
Rembrandt
People from Bucks County, Pennsylvania
Sibling artists

Rembrandt Peale


Miroslav Kácha (* 21. September 1923 in Prag; † 6. April 2010 ebenda) war ein tschechoslowakischer Soldat und tschechischer Generalmajor, sowie Widerstandskämpfer gegen die deutsche Okkupation und das kommunistische Regime.

Leben

Nach dem Abitur 1942 hatte Kácha in der Maschinenfabrik ČKD Libeň gearbeitet, wo leichte Panzer und Panzerjäger  für die Wehrmacht produziert wurden. Er nahm Kontakte zu der aus Armeeangehörigen hervorgegangenen Widerstandsgruppe Obrana národa auf, für die er Berichte von seinem Arbeitsplatz lieferte. Nach Kriegsende studierte er an der militärischen Akademie in Hranice na Moravě, die er im August 1948 im Rang eines Leutnants verließ. Bereits an der Akademie nahm er Kontakte zu einer Gruppe von Armeeoffizieren auf, die sich gegen immer offensichtlichere Tendenzen der Unterwanderung der Armee durch kommunistische Funktionäre wandten. Nach der kommunistischen Machtübernahme 1948 haben sie dann ihre Informationen und Erkenntnisse über die Lage in der Armee per Funk ins westliche Ausland weitergeleitet.

Am 21. Mai 1949 wurde Kácha verhaftet und etlichen harten Verhören unterzogen, die mehrere Monate dauerten. Der Prozess gegen Kácha und andere verhaftete Mitarbeiter begann am 12. September 1949 mit der Anklage wegen Hochverrat und Spionage, die durch eine organisierte Gruppe von Armeeoffizieren begangen werden sollte. Kácha wurde zu einer lebenslangen Haft verurteilt und verbrachte elf Jahre im Gefängnis, die letzten acht Jahre in der berüchtigten Festung Leopoldov. 1960 wurde er amnestiert und mit einer sehr schlechten Gesundheit entlassen. Bereits 1961 versuchte jedoch der Staatssicherheitsdienst StB ihn anzuwerben mit der Androhung, ihn sonst zurück ins Gefängnis zu bringen. Kácha fingierte auf seinem Arbeitsplatz einen schweren Unfall und täuschte Gedächtnisschwund vor, bis die Polizei ihr Interesse verlor.

Nach dem Zusammenbruch des Regimes 1989 wurde Kácha rehabilitiert. 1995 verlieh ihm Präsident Václav Havel den Orden des Weißen Löwen dritter Klasse und beförderte ihn gleichzeitig zum Generalmajor.

Einzelnachweise

Mitglied der Obrana národa
Opfer des Stalinismus (Tschechoslowakei)
Generalmajor (Tschechoslowakei)
Generalmajor (Tschechien)
Träger des Ordens des Weißen Löwen
Tscheche
Tschechoslowake
Geboren 1923
Gestorben 2010
Mann

Miroslav Kácha


Vaccinul antipertussis este un vaccin ce protejează împotriva tusei convulsive. Există două tipuri principale: vaccinuri celulare și vaccinuri acelulare. Vaccinul celular are o eficiență de aproximativ 78%, în timp ce vaccinul acelular are o eficiență de 71–85%. Eficiența vaccinurilor pare să scadă cu 2 și până la 10% pe an, vaccinurile acelulare având o scădere mai pronunțată a eficienței. Vaccinarea în timpul sarcinii poate proteja bebelușul. Se estimează că vaccinul a salvat viața a peste jumătate de milion de oameni în anul 2002.

Organizația Mondială a Sănătății și Centrul pentru Controlul și Prevenirea Bolilor recomandă ca toți copiii să fie inoculați antipertussis și ca acest vaccin să fie inclus pe lista , inclusiv pentru persoanele cu . De obicei, sunt recomandate trei doze pentru copii, începând cu vârsta de șase săptămâni. Tinerilor și adulților le pot fi administrate doze suplimentare. Acest vaccin este disponibil doar în combinație cu alte vaccinuri.

Vaccinurile acelulare sunt utilizate mai frecvent în țările dezvoltate datorită efectelor secundare scăzute. Între 10 și 50% dintre persoanele cărora
le sunt administrate vaccinuri celulare prezintă febră și roșeață în zona de injectare. Convulsiile febrile și perioade lungi de lăcrimare apar la mai puțin de 1% dintre cazuri. În cazul utilizării vaccinurilor acelulare apare o umflătură a brațului, pentru scurt timp, iar aceasta nu este gravă. Efectele secundare ale ambelor tipuri de vaccinuri, dar în mod special al vaccinului celular, sunt mai puține, cu cât vârsta copilului este mai scăzută. Vaccinurile celulare nu trebuie utilizate după vârsta de șase ani. Nu există probleme neurologice grave pe termen lung care să fie asociate cu oricare dintre cele două tipuri de vaccinuri.

Vaccinul antipertussis a fost dezvoltat în anul 1926. Acesta se află pe , cele mai importante medicamente necesare într-un sistem de sănătate de bază.

Note

Gripa
Medicamente esențiale listate de OMS

Vaccin antipertussis


Open SQL ist ein proprietäres SQL-Derivat, das vom Unternehmen SAP stammt. SAP beabsichtigt damit, einen einheitlichen SQL-Dialekt für alle von SAP unterstützten Datenbanken anzubieten. Open SQL ist Bestandteil der Programmiersprache ABAP. Es gibt aber auch eine (weniger bedeutsame) Version für Java. Die Benutzung von Open SQL setzt einen SAP ABAP oder Java Application Server voraus. Außerdem müssen alle verwendeten Datenbanktabellen im SAP-eigenen Dictionary erstellt werden. Ziel von Open SQL ist es, dass die verwendeten SQL-Befehle auf allen Datenbanken das gleiche Ergebnis liefern. Zu diesem Zweck enthält der jeweilige Application Server einen eigenen SQL-Parser und einen Umsetzer, der das Open-SQL-Kommando in den jeweiligen nativen Datenbankdialekt umwandelt.

Funktionalität und Umfang

In neueren Versionen enthält Open SQL für ABAP große Teile des SQL-92-Standards mit vielen Erweiterungen. So werden beispielsweise Arithmetische Ausdrücke, CASE ... ENDCASE, einige SQL-Funktionen und Common Table Expressions unterstützt. Durch Emulation innerhalb des Application Servers können auch Funktionen angeboten werden, die nicht alle von SAP unterstützten Datenbanken unterstützen. Ein Beispiel sind hier z. B. Streams und Lokatoren, mit denen große LOB-Felder auf der Datenbank abschnittsweise gelesen und geschrieben werden können.

Der Umfang von Open SQL für Java ist deutlich geringer.

Besonderheiten

 Lückenlose Integration in das SAP(ABAP)-Typsystem, unabhängig vom Typsystem der Datenbank.
 Statischer Syntaxcheck zur Compilezeit (etwa im Gegensatz zu anderen Datenbankschnittstellen, wie JDBC).
 Dynamisches und halbdynamisches SQL (Teile des SQL Statements können dynamisch zur Laufzeit übergeben werden. Die statischen Anteile können trotzdem zur Compilezeit überprüft werden).
 SAP eigene Erweiterungen, z. B. FOR ALL ENTRIES (Join von Datenbanktabellen mit sogenannten internen Tabellen, d. h. Variablen).
 Tabellen können im Application Server gepuffert und dann mittels Open SQL ohne Datenbankzugriff gelesen werden. Zu diesem Zweck enthält der Application Server eine (in memory) Datenbankengine (mit stark reduziertem Umfang).

Unterstützte Datenbanken

In aktuellen SAP-Releases werden SAP HANA, Oracle, MaxDB, DB2, Microsoft SQL Server und Sybase ASE unterstützt. Historisch wurde auch Informix unterstützt.

Native SQL
Mit Native SQL bezeichnet SAP die SQL-Dialekte der zugrunde liegenden Datenbanken. Ein Beispiel wäre das SQL der Oracle-Datenbank, welches ebenso wie DB2 oder MaxDB einen anderen Sprachumfang als Open SQL besitzt. Die ABAP-Laufzeitumgebung setzt dann die Open-SQL-Kommandos in die entsprechenden Native-SQL-Kommandos um. Mittels ADBC bzw. JDBC oder AMDP (Informatik) (nur ABAP) können in ABAP resp. Java auch direkt Native-SQL-Kommandos abgesetzt werden.

Schlüsselwörter
Der Sprachvorrat von Open SQL besteht aus einer Untermenge der Schlüsselwörter des Standard-SQL, der mit einigen SAP-spezifischen Elementen angereichert wurde. Folgende Schlüsselwörter sind in Open SQL verwendbar:
 SELECT, ENDSELECT
 INSERT
 MODIFY
 UPDATE
 DELETE
 OPEN CURSOR, CLOSE CURSOR
 FETCH
 WITH (seit ABAP Kernel 749)

Open SQL enthält keine Kommandos der Data Definition Language. Mit Open-SQL-Methoden können keine Tabellen oder Views angelegt oder verändert werden. Dies ist nur über das ABAP bzw. Java Dictionary möglich.

Systemvariablen
Zwei Systemvariablen, die zur Rückgabe von Werten verwendet werden, werden von den Open-SQL-Kommandos unterstützt und gehören zum Sprachvorrat von Open SQL:
SY-SUBRC
Rückgabewert des zuletzt aufgerufenen Kommandos.
SY-DBCNT
Anzahl der Datensätze, die vom zuletzt aufgerufenen SQL-Kommando verarbeitet wurden.

Weblinks

SQL
Datenbanksprache

Open SQL


Caylusea, biljni rod iz porodice Resedaceae (katančevke). Pripadaju mu tri vrste jednogodišnjeg raslinja i trajnica iz sjeverne i istočne Afrike, Arapskog i Indijskog poluotoka, i od Irana do istočnog Mediterana

Vrste
 Caylusea abyssinica (Fresen.) Fisch. & C.A.Mey.
 Caylusea hexagyna (Forssk.) M.L.Green
 Caylusea latifolia P.Taylor

Sinonimi
 Hexastylis Raf.
 Stylexia Raf.
 Syntrophe Ehrenb. ex Müll.Arg.

Izvori

Katančevke

Caylusea


Potvrdni okvir (eng. checkbox, tickbox, tick box) je funkcijsko polje u računalnim dokumentima.

Opis
Služi kod jednostrukih i višestrukih odabira. U postavkama se može zadati hoće lie okvir unaprijed biti označen ili ne. Oblika je prazne četvorine. Ako je označen, onda je mogućnost potvrđena i ona će se izvršiti. Ako je ostavljen prazno, ne će se izvršiti. Uobičajena oznaka je oblika kvačice ili slova x. Korisnik može opciju uključiti i isključiti klikanjem u polje. Opis značenja po pravilu stoji tik do povrdnog okvira. Stanje potvrdnog okvira obrće se klikanjem miša u okvirić ili na opisno polje okvirića, ili uporabom tipkovnice, primjerice razmaknice. Potvrdni okviri izgledaju u isključenom obliku kao ☐ ili uključenom obliku ☑. Potvdnih okvira obično je više u nizu i svaki ima dvojni izbor, između dviju mogućnosti. S više potvrdnih okvirića korisnik može izabrati više mogućnosti koje obično nisu povezane jedna s drugom, no ponekad onemogućuju mijenjanje stanja neke od drugih opcija, što vidimo iz zasivljenosti polja. Potvrdni okvir razlikuje se od radijskog gumba, koji nudi samo jednu mogućnost od više ponuđenih mogućnosti koje se međusobno isključuju.

Neodređeno stanje

Neki izvršni softveri služe se potvrdnim okvirićima koji dopuštaju neodređeno stanje, pored dvaju normalnih stanja. Taj treći oblik u kućici izgleda kao mala četvorina ili duga crtica. Pokazuje da stanje nije niti uključeno niti isključeno. Najčešći je ovo slučaj kad je potvrdni okvirić u svezi s nizom stvari u miješanim stanjima. Korisnik obično nije taj koji će zadati neodređeno stanje. Neodređeni se okvirić prebacuje u uključeno kad ga se aktivira.

Primjerice potvrdni oblik predstavljen radi izbora datoteka koje će se poslati preko FTP-a može rabiti stablasti pregled tako da datoteke mogu biti izabrane jedna po jedna ili putem direktorija. Ako su samo neke od datoteka odabrane, tad potvrdni okvir za taj direktorij je u neodređenom stanju. Klikanje na taj potvrdni okvir označit će sve, ili u rjeđim situacijama, niti jedno od datoteka u direktoriju. Ponavljano klikanje na potvrdni okvir mijenjalo bi stanje između uključenog (izabrani su svi poddirektoriji i datoteke) i isključeno (niti jedno u podgrani nije izabrano).

Neki primjena potvrdnih okvira u tri stanja dopuštaju korisniku mogućnost prelaska između svih stanja, pa čak i neodređenog, pamćenjeg miješanog stanja stvari u zbirci. Ovo je korisno u osobini vrati (undo).

HTML
U internetskim obrascima, element HTML-a  se rabi čime dobijemo prikazani potvrdni okvir.

Vidi
 Radijski gumb
 Kombinacijski okvir
 Popisni okvir
 Gumb (računalstvo)
 Padajući popis

Izvori

Grafičko korisničko sučelje

Potvrdni okvir


حسين هاشم شاعر سوري

حياته
 ولد في سلمية- حماة 1946.
 يحمل أهلية التعليم الابتدائية.
 مدرس متقاعد، ويشتغل بالزراعة.
 نشر قصائده الأولى في الصحف والمجلات السورية.
 عضو اتحاد الكتاب العرب بدمشق، عضو جمعية الشعر.
 توفي في 9_12_2008 إثر مرض عضال

مؤلفاته
 أناشيد الفقراء، شعر 1976
 وصارت تضيق بي الأرض، شعر 1982
 وحيداً وعارياً كان يقف، شعر 1978
 مطر لبلادي وقلبي، شعر 1992
 عصفوران، قصص للأطفال 1993
 غبش، شعر 2004
 حقيبة الغياب، شعر 2007
 مواجهات خاسرة، شعر 2007

المرجع

 حسين هاشم " سيرة قمر مختبئ في قصيدة "؛ إعداد وتقديم مراد العمدوني؛ منشورات إنانا الرقمية 2008.

شعراء سوريون في القرن 20
مواليد 1946
وفيات 2008
شعراء سوريون في القرن 21
شعراء بالعربية في القرن 21

حسين هاشم


Marquess of Ailesbury (later styled Aylesbury), in the County of Buckingham, is a title in the Peerage of the United Kingdom. It was created on 17 July 1821 for Charles Brudenell-Bruce, 2nd Earl of Ailesbury.

On 18 March 1664, Robert Bruce, 2nd Earl of Elgin in the Peerage of Scotland was created Baron Bruce, of Skelton in the County of York, Viscount Bruce, of Ampthill in the County of Bedford, and Earl of Ailesbury, in the County of Buckingham, all in the Peerage of England. His grandson, Charles, the 3rd Earl of Ailesbury (and 4th Earl of Elgin), was created Baron Bruce, of Tottenham in the County of Wilts, on 17 April 1746, in the Peerage of Great Britain, with a special remainder to his nephew, the Honourable Thomas Brudenell, fourth and youngest son of George Brudenell, 3rd Earl of Cardigan, by Lady Elizabeth Bruce, sister of the 3rd Earl of Ailesbury. On Lord Ailesbury's death in 1747, his English titles became extinct, except for the 1746 Barony of Bruce, which was inherited by his nephew, Robert, according to the special remainder. His Scottish titles passed to his kinsman, Charles Bruce, 5th Earl of Elgin.

Thomas Brudenell, 2nd Baron Bruce, assumed the additional surname of Bruce by Royal licence in 1767. On 10 June 1776 he was created Earl of Ailesbury, in the County of Buckingham, in the Peerage of Great Britain, a revival of the title which had become extinct on his uncle's death 29 years earlier. His son, Charles Brudenell-Bruce, 2nd Earl of Ailesbury was created Viscount Savernake, of Savernake Forest in the County of Wilts, Earl Bruce, of Whorlton in the County of York, and Marquess of Ailesbury, in the County of Buckingham, on 17 July 1821, all in the Peerage of the United Kingdom. In 1838 his eldest son, George Brudenell-Bruce, 2nd Marquess of Ailesbury, was summoned to the House of Lords through a writ of acceleration in his father's junior title of Baron Bruce. In 1868 the 2nd Marquess also inherited the Earldom of Cardigan from his kinsman the 7th Earl of Cardigan, and so the Marquesses of Ailesbury now also hold the titles Earl of Cardigan (1661) and Baron Brudenell, of Stonton in the County of Leicester (1628), in the Peerage of England, as well as being Baronets of England, styled "of Deene in the County of Northampton".

The 2nd Marquess was succeeded by his younger brother, Ernest Brudenell-Bruce, 3rd Marquess of Ailesbury, who had previously sat in the House of Commons for 46 years under the name of Lord Ernest Bruce. The 3rd Marquess was succeeded by his grandson, George Brudenell-Bruce, 4th Marquess of Ailesbury, the only son of George John Brudenell-Bruce. The 4th Marquess died bankrupt at an early age and was succeeded by his uncle, Henry Brudenell-Bruce, 5th Marquess of Ailesbury, who had previously represented Chippenham in Parliament under the name of Lord Henry Bruce. As of 2013 the titles are held by the 5th Marquess's great-grandson, Michael Brudenell-Bruce, 8th Marquess of Ailesbury, the titles having descended from father to son.

The heir apparent to the Marquessate bears the courtesy title Earl of Cardigan, and his heir apparent bears the title Viscount Savernake. Between 1776 and 1821 the heir apparent to the earldom of Ailesbury bore the courtesy title Lord Bruce. Between 1821 and 1868 the heir apparent to the marquessate bore the courtesy title Earl Bruce while Earl Bruce's heir apparent bore the title Viscount Savernake.

Ever since Thomas Bruce, 2nd Earl of Ailesbury succeeded his father in 1685, every Earl and Marquess of Ailesbury has also been a Hereditary Warden of Savernake Forest. This explains the usage of the title Viscount Savernake within the family. Although not an earl until 1685, Thomas Bruce had already inherited the Wardenship through his marriage to Lady Elizabeth Seymour in 1676, as the Wardenship had previously been in the Seymour family. The current Lord Ailesbury was the 30th such Warden, until he retired in 1987, at which time his son David Brudenell-Bruce, Earl of Cardigan became the 31st Warden.

Lord Charles Bruce, youngest son of the 1st Marquess, was a Liberal politician. A descendant of the 3rd Marquess is the model Florence Brudenell-Bruce.

The family seat was Tottenham House, near Marlborough, Wiltshire. The family last lived in the house in 1945, after which it became a school, and was sold in 2015. The Estate is held in a trust,  controlled by the family. In 2013, the heir to the marquessate, Earl of Cardigan, filed a lawsuit against the trustees, alleging mismanagement. As a result, the two Trustees were ordered to stand down.

Coat of arms

The heraldic blazon for the coat of arms of the marquessate is: Quarterly: 1st and 4th, or a saltire and chief gules on a canton argent a lion rampant azure (for Bruce); 2nd and 3rd, argent a chevron gules between three chapeaux to the sinister azure (for Brudenell). This can be translated as: a shield divided into quarters, the top left and bottom right quarters being gold, with a red saltire over the gold field, and the top part of the shield also being red.  In addition, there is a white square in the top left corner of the shield with a blue lion rampant (for the Bruce family); the top right and bottom left quarters are white with a red chevron between three blue caps of state that are turned to face to the viewer's right (for the Brudenell family).

Earls of Ailesbury, Viscount Bruce, Baron Bruce: First creation (1664)
Robert Bruce, 2nd Earl of Elgin, 1st Earl of Ailesbury (–1685)
Thomas Bruce, 3rd Earl of Elgin, 2nd Earl of Ailesbury (1656–1741)
Charles Bruce, 4th Earl of Elgin, 3rd Earl of Ailesbury (1682–1747) (Created Baron Bruce in 1746 in the peerage of Great Britain with remainder to his nephew)

Barons Bruce (1746)
Charles Bruce, 4th Earl of Elgin, 3rd Earl of Ailesbury, 1st Baron Bruce (1682–1747)
Thomas Brudenell-Bruce, 2nd Baron Bruce (1729–1814) (Younger nephew, created Earl of Ailesbury in 1776)

Earls of Ailesbury; Second creation (1776)
Thomas Brudenell-Bruce, 1st Earl of Ailesbury (1729–1814)
George Bruce-Brudenell, Lord Bruce (1762–1783)
Charles Brudenell-Bruce, 2nd Earl of Ailesbury (1773–1856) (created Viscount Savernake, Earl Bruce, and  Marquess of Ailesbury in 1821)

Marquesses of Ailesbury (1821), Earls of Cardigan (inherited 1868)
Charles Brudenell-Bruce, 1st Marquess of Ailesbury (1773–1856)
George Brudenell-Bruce, 2nd Marquess of Ailesbury (1804–1878)
Ernest Brudenell-Bruce, 3rd Marquess of Ailesbury (1811–1886)
George John Brudenell-Bruce (1839–1868)
George Brudenell-Bruce, 4th Marquess of Ailesbury (1863–1894)
Henry Brudenell-Bruce, 5th Marquess of Ailesbury (1842–1911)
George Brudenell-Bruce, 6th Marquess of Ailesbury  (1873–1961)
Cedric Brudenell-Bruce, 7th Marquess of Ailesbury (1904–1974)
Michael Brudenell-Bruce, 8th Marquess of Ailesbury (b. 1926)

The heir apparent is the present holder's son David Brudenell-Bruce, Earl of Cardigan (b. 1952).
The heir apparent's heir apparent is his son Thomas Brudenell-Bruce, Viscount Savernake (b. 1982).

 Ernest Brudenell-Bruce, 3rd Marquess of Ailesbury, 9th Earl of Cardigan (1811–1886)
 Henry Brudenell-Bruce, 5th Marquess of Ailesbury, 11th Earl of Cardigan (1842–1911)
 George Brudenell-Bruce, 6th Marquess of Ailesbury, 12th Earl of Cardigan (1873–1961)
 Chandos Brudenell-Bruce, 7th Marquess of Ailesbury, 13th Earl of Cardigan (1904–1974)
 Michael Brudenell-Bruce, 8th Marquess of Ailesbury, 14th Earl of Cardigan (b. 1926)
(1). David Brudenell-Bruce, Earl of Cardigan (b. 1952)
(2). Thomas Brudenell-Bruce, Viscount Savernake (b. 1982)
(3). Lord Charles Adam Brudenell-Bruce (b. 1951)
Lord Robert Thomas Brudenell-Bruce (1845–1912)
George Lionel Thomas Brudenell (1880–1962)
Edmund Crispin Stephen James George Brudenell (1928–2014)
male issue in succession
Robert Hanbury Brudenell-Bruce (1881–1955)
Chandos Robert Henry Brudenell-Bruce (1923–1993)
male issue in succession
John Charles Brudenell-Bruce (1885–1960)
Simon Robert Brudenell-Bruce (1928–2008)
male issue in succession
Marc Hadrian Brudenell-Bruce (1930–1965)
male issue in succession

Family tree

Notes

References

External links
Ailesbury Mausoleum

Marquessates in the Peerage of the United Kingdom
Ailesbury
Noble titles created in 1821
Noble titles created for UK MPs

Marquess of Ailesbury


Lawrence Henry 'Larry' Summers (New Haven, 30 de noviembre de 1954) es un economista estadounidense de origen judío. Fue el  Secretario del Tesoro de los Estados Unidos de 1999 a 2001 bajo la presidencia de Bill Clinton. Fue Director del Consejo Nacional de Economía de los Estados Unidos, dependiente de la Casa Blanca, durante la presidencia de Barack Obama de enero de 2009 a diciembre de 2010.

Fue Economista Jefe del Banco Mundial desde 1991 a 1993.

Summers como Charles W. Eliot fue profesor en la Universidad de Harvard dentro de la Kennedy School of Government. En 1993 recibió la Medalla John Bates Clark por su trabajo en el campo de la economía.

Summers fue presidente de  Harvard de 2001 a 2006 y expulsado de la misma al ser acusado de machista: «En Harvard, Summers tuvo problemas con el profesorado, que se había rebelado contra él porque sugirió que el hecho de que hubiera pocas mujeres en matemáticas y en las ciencias duras podía deberse a lo que él denominó la distribución desigual de "las aptitudes intrínsecas"» [Cathy O´neil, Armas de destrucción matemática, pág. 51].

Controversia sobre "Industrias sucias"
Para más información: Informe Summers.

En diciembre de 1991, estando en el Banco Mundial, Summers firmó un informe que se filtró a la prensa. Lant Pritchett ha reivindicado la autoría del mismo, que tanto él como Summers dicen fue concebido como sarcasmo. Allí se afirmaba:

Opinión sobre la globalización
Escribe sobre los efectos del libre comercio: "Reconozco que las tendencias globales y los nuevos estudios muestran que el impacto del comercio sobre los salarios es mucho mayor que hace diez años.

Sin embargo, aunque reconoce que el libre comercio ha sido perjudicial para la clase media estadounidense, aconseja a Estados Unidos que no proteja su economía con medidas proteccionistas y que aplique esta política en beneficio de otros países: "La verdadera opción estratégica a la que deben enfrentarse los estadounidenses es si el objetivo de sus políticas es ver crecer y prosperar a las economías del resto del mundo. ¿O los Estados Unidos quieren impedir que el resto del mundo lo amenace frenando el crecimiento mundial e impidiendo que los productos y las personas accedan a ellos?".

Véase también
 Ley Glass-Steagall
 NAFTA

Referencias

Bibliografía

Enlaces externos

Economistas de Estados Unidos
Alumnado de la Universidad de Harvard
Científicos sociales judíos
Judíos de Estados Unidos
Alumnado del Instituto Tecnológico de Massachusetts
Miembros de la Academia Nacional de Ciencias de Estados Unidos
Secretarios del Tesoro de Estados Unidos
Nacidos en New Haven (Connecticut)
Doctores honorarios de la Universidad Hebrea de Jerusalén
Graduados honorarios de la Universidad de Princeton
Doctores honorarios de la Universidad de Harvard
Graduados honorarios de la Universidad Yale
Personas de JPMorgan Chase
Personas de Citigroup

Lawrence Summers


Çatal, yemek yerken kullanılan, ekseni uzun, dört dişli olan genellikle madenî alettir.

Çatal ilk kez olarak 11. yüzyılda, İtalya'da meyve yemek için kullanıldı. 1450'li yıllardan itibaren de et yemeklerinde kullanılmaya başlandı. Avrupa'da çatalın kullanılıp yaygınlaşması 16. yüzyıldan sonra olmuştur.

Ayrıca, atlı arabalarda okun girdiği yere, pamuk eğirmeye yarayan alete, ekseri buğdaygillerin hasadında kullanılan iki uçlu tarım aracına, keskiye benzer uzunca alete de çatal adı verilir.

Etimoloji
Türkçe çat- fiilinden +Al sonekiyle türetilmiştir.

Yiyecek aletleri
Yeme eşyaları
Yemek sofrası
Antik Mısır'da teknoloji

Çatal


دبس   وتعني باللغة العربية عصير التمر المركز، أما باللغة الكردية سمكتي بز وهي بلدة عراقية ومركز قضاء في محافظة كركوك شمال غرب العراق، نهر الزاب الصغير يتفرع إلى فرعين عند البلدة. بلدة الدبس تشتهر بإنتاج الطاقة الكهربائية والمشاريع المائية ثم توزيع لباقي مناطق محافظة كركوك، ويسكنها أغلبية من العرب بالإضافة للكرد والآشوريين والكلدانيين والتركمان.

مراجع

مدن العراق
محافظة كركوك

الدبس (كركوك)


Caklenjača (solnjača, lat. Salicornia; sin. Arthrocnemum), jednogodišnje raslinje od kojih pedeset vrsta raširenih po svim kontinentima. Pripada porodici Amaranthaceae.

U Hrvatskoj raste nekoliko vrsta, meka caklenjača (S. europaea, sin. S. herbacea), grmolika caklenjača (S. fruticosa) i polegla caklenjača (S.procumbens).

Arthrocnemum perenne (Miller) Moss, s hrvatskim imenom korjenasti omakalj, sinonim je za Salicornia perennis Mill. a Arthrocnemum macrostachyum (Moric.) K.Koch,, modrozeleni omakalj, sinonim je za Arthrocaulon macrostachyum (Moric.) Piirainen & G.Kadereit

Vrste

 Salicornia alpini Lag.
 Salicornia ambigua Michx.
 Salicornia andina Phil.
 Salicornia bigelovii Torr.
 Salicornia blackiana Ulbr.
 Salicornia brachiata Roxb.
 Salicornia capensis (Moss) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia crassispica G. L. Chu
 Salicornia cuscoensis Gutte & G. K. Müll. ex Freitag, M. A. Alonso & M. B. Crespo
 Salicornia decumbens (Toelken) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia decussata (S. Steffen, Mucina & G. Kadereit) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia dunensis (Moss ex Adamson) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia erectispica G. L. Chu
 Salicornia europaea (Moss) Lambinon & Vanderp.
 Salicornia fruticosa (L.) L.
 Salicornia globosa (Paul G. Wilson) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia hamzaoglui Yaprak
 Salicornia helmutii Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia hispanica (Fuente, Rufo & Sánchez Mata) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia iranica Akhani
 Salicornia lagascae (Fuente, Rufo & Sánchez Mata) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia littorea (Moss) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia magellanica Phil.
 Salicornia maritima S. L. Wolff & Jefferies
 Salicornia meyeriana Moss
 Salicornia mossambicensis (Brenan) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia mossiana (Toelken) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia natalensis Bunge ex Ung.-Sternb.
 Salicornia neei Lag.
 Salicornia nitens P. W. Ball & Tutin
 Salicornia obclavata (Yaprak) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia obscura P. W. Ball & Tutin
 Salicornia pachystachya Bunge ex Ung.-Sternb.
 Salicornia pacifica Standl.
 Salicornia perennans Willd.
 Salicornia perennis Mill.
 Salicornia perrieri A. Chev.
 Salicornia persepolitana Akhani
 Salicornia persica Akhani
 Salicornia pillansii (Moss) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia procumbens Sm.
 Salicornia pruinosa (Fuente, Rufo & Sánchez Mata) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia pulvinata R. E. Fr.
 Salicornia pusilla J. Woods
 Salicornia quinqueflora Bunge ex Ung.-Sternb.
 Salicornia rubra A. Nelson
 Salicornia senegalensis A. Chev.
 Salicornia tegetaria (S. Steffen, Mucina & G. Kadereit) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia terminalis (Toelken) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia turanica Chatren. & Akhani
 Salicornia uniflora Toelken
 Salicornia utahensis Tidestr.
 Salicornia virginica L.
 Salicornia xerophila (Toelken) Piirainen & G. Kadereit
 Salicornia × marshallii (Lambinon & Vanderp.) Stace
 Salicornia × tashkensis Akhani

Izvori

Vanjske poveznice

Salicornioideae

Caklenjača


L'aérodrome d'Erigavo, , , est un aéroport de la ville d'Erigavo, au Somaliland, un état auto-proclamé de l'est de l'Afrique. Il est situé à environ 600 mètres de la ville. On y trouve une petite piste de près de 1 800 mètres en gravier.

Situation

Voir également

 Aéroport d'Hargeisa
 Aéroport de Berbera
 Aérodrome de Burao
 Liste des aéroports au Somaliland

Notes et références

Erigavo

Aérodrome d'Erigavo


Han Ulusu ya da Han Çinlisi () Çin'de yaşayan en büyük etnik gruptur. Çin nüfusunun %92'sini ve dünya nüfusunun yaklaşık %19'unu oluştururlar. Türkçede Çinli kelimesi Han Ulusuna eş anlamlı olarak kullanılmaktadır.

Han Ulusu adını M.Ö. 206 – M.S. 220 yılları arasında hüküm sürmüş Han Hanedanlığı'ndan alır. Han Hanedanlığı, Çin'i tek bir hükümdar altında birleştiren kısa süreli Qin Hanedanlığı'nın ardından (M.Ö.221 - M.Ö.206) egemenliği ele geçirmiş, Çin kültürü üzerinde derin etkiler bırakmıştır. Bugün Çin'de yaşayan pek çok insan da Han döneminde kurulan kültürel ve siyasal birliğin mirasçısı olarak kendini Han insanı (Hànrén) olarak adlandırmaktadır.

Han Ulusu Çin dillerinden birini konuşur. Dilsel olarak bir bütünlük göstermezler, ancak tüm Çin'de kullanılan Çin yazısı tarih boyunca kültürel ve siyasal birliğin temelini oluşturmuştur. Yani bir Hongkonglu ile bir Pekinli birbirlerinin konuştukları dili anlamıyor olsa da, Çin yazısı aracılığıyla anlaşabilir. Günümüzde ise Çin'de resmi dil olarak yaygınlaşan Pekin lehçesi Mandarin ya da Standart Çince ikinci dil olarak Han Ulusu'nun çoğunluğu tarafından konuşulmaktadır.

Han ulusunun adetleri ve gelenekleri de dilleri gibi büyük yöresel farklılıklar gösterir. Ancak genel olarak bakıldığında Han Ulusu ortak bir kültürü paylaşmaktadır.

Ayrıca bakınız

 Han Çinlisi alt grupları
 Denizaşırı Çinliler
 Çin dilleri

Kaynakça

Han Çinlisi


Marcelo Grangeiro (Imperatriz-MA, 28 de setembro de 1981) é um professor de dança, coreógrafo e palestrante brasileiro.

Graduado em Educação Física e pioneiro na introdução da andragogia no ensino da dança de salão no mundo, Marcelo foi por duas vezes agraciado com o Prêmio Top FIEP (Fédération Internationale d'Éducation Physique) como melhor profissional/professor (2010/2011 e 2015/2016), e tornou-se nacionalmente famoso ao vencer o quadro Dança dos Famosos do Domingão do Faustão, em 2015.

Como coreógrafo, seu trabalho de mais destaque foi o realizado na novela Além do Horizonte da Rede Globo.

Livros Publicados

Participações em Programas de TV

 Desempenho em competições de talent show

Prêmios e Honrarias
 Representante do Brasil no "In Transit International Festival of Dance", Berlim, Alemanha (2005)
 Prêmio de melhor coreografia na III Semana da Dança em Belo Horizonte (2005)
 Prêmio de melhor coreográfo na III Semana da Dança em Belo Horizonte (2005)
 Homenageado pela Mostra de Dança Infantil de Florianópolis (2010)
 2 vezes vencedor do Prêmio Top FIEPS como melhor profissional/professor (2010/2011 e 2015/2016)
 Homenageado da XV Semana Maranhense de Dança (2021)
 Padrinho da Virada Esportiva de São Paulo (2022)
 Homenageado no XV Sarau da Unisulma (2022)

Naturais de Imperatriz (Maranhão)
Dançarinos do Maranhão

Marcelo Grangeiro


An Bromus grandis in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Cornelius Lott Shear, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Albert Spear Hitchcock. An Bromus grandis in nahilalakip ha genus nga Bromus, ngan familia nga Poaceae.

Mabibilngan ini ha California. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Bromus

Bromus grandis


L'hydrure de chlorobis(dppe)fer est un complexe de coordination de formule chimique , où « dppe » représente le ligand bidentate 1,2-bis(diphénylphosphino)éthane . Il se présente sous la forme d'un solide rouge violacé. Il a suscité un intérêt en recherche comme précurseur des complexes de dihydrogène. Ce complexe présente une géométrie moléculaire octaédrique. Les ligands hydrure et chlorure sont en configuration trans l'un par rapport à l'autre. On peut l'obtenir à l'aide de la réaction idéalisée :
 + 2 dppe +  ⟶ NaCl +   + .

Au cours de ce processus, le complexe  haut spin est converti en  bas spin.

Le complexe  présente un ensemble de réactions associées à la liaison . Il réagit avec le borohydrure de sodium en donnant le dihydrure :
 +  ⟶  + NaCl +  .

La réaction avec le tétrafluoroborate de sodium  sous atmosphère d'hydrogène  ou d'azote  donne respectivement le complexe de dihydrogène et le complexe de diazote :
 +  +  ⟶  + NaCl ;
 +  +  ⟶  + NaCl.

Notes et références

Complexe
Chlorure
chlorobis(dppe)fer

Hydrure de chlorobis(dppe)fer


Björn Gelotte (doğum yılı:1975) İsveçli grup In Flames'in sözyazarı ve gitaristi.

Gruba baterist Daniel Erlandsson ayrıldıktından sonra dahil olmuş, sonraki iki albümde (The Jester Race ve Whoracle) baterist olarak yer almıştır. Gelotte, Glenn Ljungström gruptan ayrıldıktan sonra gitara geçmiş, boşalan davulcu kadrosuna da Sacrilege grubundan Daniel Svensson gelmiştir. Son olarak Svensson'un gelmesiyle de grup kadrosunu günümüze kadar korumuştur.

Diğer projeleri
Björn Gelotte, In Flames'e katılmadan önce Sights adlı grubun üyesi idi.

Yan Proje olarak, Jesper Strömblad ile birlikte, Björn'ün kızkardeşinin de üyesi olduğu All Ends adlı gruba söz yazmaktadır.Fakat In Flames'in yoğun turneleri ve konserlerinden dolayı her iki grup da beraber bir projede yer alamamaktadır.

1975 doğumlular
İsveçli söz yazarları
İsveçli heavy metal bateristleri
İsveçli heavy metal gitaristleri
In Flames
Yaşayan insanlar

Björn Gelotte


79271 Bellagio este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
79271 Bellagio este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Sormano de Valter Giuliani și Graziano Ventre. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,23 ua, o excentricitate de 0,19 și o înclinație de 5,1° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 79001-80000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1995
Centura de asteroizi

79271 Bellagio


ලූල්බද්දුව යනු කලුතර දිස්ත්‍රික්කයේ අගලවත්ත මැතිවරණ කොට්ඨාසයේ වලල්ලාවිට ප්‍රාදේශිය ලේකම් කොට්ඨාසයට අයත් සුන්දර ගම්මානයකි. එහි ඉතිහාසය 15 වන සියවස දක්වා විහිදී ඇති බවට සාධක අවට ප්‍රදේශවලින් හමුවෙයි.ලූල්බද්දුව යන ගම්මානයට එම නම කෙසේ ලැබුණේදැයි පැහැදිලි සාක්ෂි හමු නොවේ.මන්දයත් කිසිදු පුරා විද්‍යා සාක්ෂියක් හෝ පෘතුගීසි ලේඛනවලින් ඔබ්බට වූ යටගියාවෙන් සොයා ගත හැකි ලියවිල්ලක ලූල්බද්දුව යන ග්‍රාම නාමය සටහන් නොවන බැවිනි.එහෙත් ජනප්‍රවාදයන් කිහිපයක් ලූල්බද්දුවට එම නම ලැබීම පිළිබඳව ගම්මුන් අතර මත කිහිපයක් පවතී.ඉන් වඩාත් මුල් බැසගත් හා වාග් විද්‍යාත්මක බිඳීම් අනුව යම් තාක් දුරකට හෝ විශ්වාස කළ හැක්කේ නූල් කැටි බැද්ද , නූල් බැද්ද වූ බවත් පසුව ලූල්බද්දුව ලෙස ව්‍යවහාරයට ගැනුනු බවයි.එම මතය සනාථ කිරීමට කිසිදු සාධකයක් ලූල්බද්දුව ගම්මානයෙන් හමු නොවුනත් ගම්මානයේ පිහිටි කපු වත්ත නම් ඉඩමකින් නූල් කැටීම සඳහා කපු වගා කර තිබූ බව ගම්මුන්ගේ මතයයි. නූල් කැටි නොඑසේනම් රෙදි විවීමේ තාක්ෂණය දත් පිරිසක් ගම්මානයේ විසූ බවට වන සාක්ෂි හමු නොවේ.ලූල්බද්දුව යන නාමය තැනුනු බවට වන තවත් ජනශ්‍රැතියක් ඇත.එනම් ගම්මානය අසලින් ගලා යන ඇල මාර්ගය ඔස්සේ බෙන්තර ගඟේ සිට යාත්‍රා කරන ඔරුපාරු විඩාව සංසිඳවා ගැනීම සඳහා ලූල්බද්දුව ප්‍රදේශයේ නතර කළ බවත් එහි සිටි පිරිස් ඇලේ සිටි ලූල්ලුන්ට බත් දමන ලද ස්ථානය පසු කලෙක ලූල්බද්දුව ලෙස හැඳින්වූ බවත්ය.පෙර මතය හා සසඳන විට එය සත්‍යයට වඩාත් දුරස්ථ බවක් පෙන්නුම් කරයි.

පිහිටීම
ලූල්බද්දුව ගම්මානයට පිවිසිය හැකි මාර්ග මෙසේය: කොළඹ සිට පැමිණෙන්නෙකුට දක්ෂිණ අධිවේගි මාර්ගය ඔස්සේ පැමිණ වැලිපැන්න පිවිසුමෙන් පිටවී එතැනින් මතුගම දෙසට පිවිස ලෙව්වාන්දූව මන්සන්ධියෙන් අවිත්තාව දෙසට හැරී කිලෝ මීටර් 8 ක් පමණ ගිය තැන ලූල්බද්දුව හමුවෙයි. නැතහොත් ගාලු පාරේ අලුත්ගමින් මතුගම පාරට පිවිස ලෙව්වන්දුව මන්සන්ධියෙන් අවිත්තාව පාරට පිවිසුන විටද ලූල්බද්දුවට ළගාවිය හැකිය. මතුගම නගරයට  පිවිසෙන්නෙකුට එතැන් සිට අලුත්ගම පාරේ ලෙව්වන්දූව මන්සන්ධියෙන් අවිත්තාව පාරට හැරී ලූල්බද්දුවට ළගාවිය හැකියි.

කන්නන්ගර සමාධිය
නිදහස් අධ්‍යාපනයේ පියාණන්වූ ආචාර්ය සී.ඩබ්.ඩබ්. කන්නන්ගර ගේ පිය ගම්මානය ලූල්බද්දුවයි. ජෝන් ඩැනියෙල් කන්නන්ගර නම් කන්නන්ගර ශ්‍රීමතාණන්ගේ පියා උපන්නේ ලූල්බද්දුව ගම් පියසෙහිය.ආචාර්ය [[සී.ඩබ්.ඩබ්. කන්නන්ගර]ශ්‍රීමතාණන්ගේ භෂ්මාවශේෂ තැන්පත් කර සැමගේ බුහුමනට පාත්‍රවන පරිදි  ලූල්බද්දුව ගමෙහි කන්නන්ගර සමාධිය ලෙස නම් කර ඇති සුන්දර නිසංසල භූමියක් වෙයි. එය ලක් දනන්ගේ ගෞරවයට නිබදව පාත්‍ර වෙයි.මේ වනවිට ගම්වාසීන්ගේ සහ දානපතියන්ගේ අධාර උපකාර මත එහි කන්නන්ගර ශ්‍රීමතාණන්ගේ පිළරුවක්ද ඉදිකර තිබේ.නිදහස් අධ්‍යාපනයේ පිහිට ලද මෙරට සෑම පුරවැසිවයකුම නැරඹිය යුතු ස්ථානයක් ලෙස කන්නන්ගර සමාධිය හැදින්විය හැකිය.

ශ්‍රී ලංකාවේ නගර සහ ගම්මාන

ලූල්බද්දුව


Marcel Iureș (; born 2 August 1951) is a Romanian actor. He is one of Romania's most acclaimed stage and film actors. He has acted in films and on stage both in Romania and internationally, and has played at least ten roles on Romanian and British television. His work includes voiceovers for Disney and computer games. Iureș is the president and a judge of the Anonimul International Film Festival and also the president of Ideo Ideis Festival (an annual national theatre festival for teenagers).

Early life
Iureș was born on 2 August 1951 in Băilești, Dolj County. He entered the Theatrical Arts and Cinematography Institute in Bucharest in 1974 and graduated in 1978.

Theatrical career
He made his stage debut at the Bulandra Theatre, in Bucharest, in the 1975 production of Ferma, playing George. From 1978 to 1981 he acted at the National Theatre, Cluj, in numerous roles such as Beckman in the play Afară în faţa ușii and The Coryphaeus in The Persians by Aeschylus During the early 1980s, Iureș appeared at both the Bulandra and Odeon Theatres in Bucharest. Among his roles were the title roles in Shakespeare's were Hamlet, Henry IV, and Richard III, but also Richard II'.

He is the president of Teatrul ACT (the first independent theatre in Romania) of which he was one of the founders in 1995. Iureș has starred there in various roles, including the title roles of Shakespeare's Richard II, Richard III (directed by Mihai Măniuțiu), and Hamlet (directed by Liviu Ciulei). He has also appeared in Fundația Teatrul ACT-staged shows such as Creatorul de Teatru (The Creator of the Theatre, directed by Alexandru Dabija), Cetatea Soarelui (Citadel of the Sun, directed by Mihai Măniuţiu), and Samuel Beckett's Krapp's Last Tape. Iureș also continues to perform with the Bulandra Theatre, for whom he played the lead in a 2005 production of Luigi Pirandello's Henry IV.

He received many accolades and nominations (in both Romania and abroad) throughout his career. In 2000, he was awarded by Romanian President Emil Constantinescu the National Order of Faithful Service, Officer class.

Film roles
Iureș made his film debut portraying Franz Liszt in the 1978 Romanian film  (January Dream). From the early 1980s and into the 1990s, he continued to build a screen career, appearing in many minor and major roles in Romania.

Iureș's international film career sprang from the UK tour in 1994 of Mihai Măniuțiu's production of Richard III, where he played the eponymous hero. The role of Alexander Golitsyn in the 1996 film Mission Impossible was quickly followed by playing Dušan Gavrić in the 1997 film The Peacemaker, starring George Clooney and Nicole Kidman. Other film appearances include roles in Hart's War, Pirates of the Caribbean: At World's End, L4yer Cake,  Goal!, Faimosul Paparazzo, Isolation, Vacanţa Cea Mare, and Logodnicii Din America.

Other work
In 2007, Iureș volunteered his help in the Verde 003 project, which aims to build a better environment for all Romanians by planting vegetation.

Partial filmographyAurel Vlaicu (1977), as MollaThe Actress, the Dollars and the Transylvanians (1978), as The sharpshooter (1978, January Dream), as Franz Liszt (1981), as the inventor Orfanik (1981), as Lt. Dimitrie Turda
 (1984, Fatally Injured by Love of Life, a.k.a. To Die from Love of Life), as Mironescu
Sezonul pescărușilor (1985, Seagull Season)
 (1986, Ms. Aurica), as the elegant man
 (1988 lit. Vacation by the Sea; a.k.a. The Big Holiday, The Great Vacation), as Neagu
 (1989, A Ball of Clay)
Cei care plătesc cu viața (1991, Those Who Pay with Their Lives)
Balanța (1992, The Oak) a.k.a. Stejarul (known in French as Le Chêne)
Un été inoubliable (1994, An Unforgettable Summer), as Gen. Ipsilanti
Interview with the Vampire (1994), as the Paris Vampire
Somnul insulei (1994, The Sleep of the Island, Director: Mircea Veroiu, adapted from the novel "Al Doilea Mesager"/"The Second Messenger" by Bujor Nedelcovici) .... Jean Elby
Mission: Impossible (1996) .... Alexander Golitsyn
The Peacemaker (1997) .... Dusan Gavrich
Faimosul paparazzo (1999) .... Gari
Fii cu ochii pe fericire (1999) .... Pitulice
The Elite (2001) .... Nayo
I Hope... (2001, Short) .... Will
Amen. (2002; a.k.a. Eyewitness, and in Germany as Der Stellvertreter) .... Pope
Hart's War (2002) .... Col. Werner Visser
Dracula the Impaler (2002) .... Vlad (voice)
3 păzește (2003, Three Warnings) .... Sefu'
Cambridge Spies (2003, TV Mini-Series) .... Otto
The Tulse Luper Suitcases, Part 2: Vaux to the Sea (2004) .... General Foestling
Layer Cake (2004) .... Slavo
A Few Day's Adventures (2004)
The Cave (2005) .... Dr. Nicolai
Goal! (2005) .... Erik Dornhelm
Isolation (2005) .... John
Cars (2006) .... Doc Hudson (Romanian dubbing)
Logodnicii din America (2007) .... Radu
Pirates of the Caribbean: At World's End (2007) .... Capitaine Chevalle
Youth Without Youth (2007) .... Prof. Giuseppe Tucci
Gruber's Journey (2008) .... Doctor Gruber
Thick as Thieves (2009) .... Zykov
Mănuși Roșii (2010) .... Dr. Ghiosdan
Bunraku (2010) .... Chief of Police
The Phantom Father (2011) .... Robert Traum
Crossing Lines (2013-2014, TV Series) .... Alexander Dimitrov
O nouă viață (2014) ..... Nae's brother
Hotel Transylvania 2 (2015) .... Vlad (Romanian dubbing)
Octav (2017) .... Octave

Source:

References

External links

Act Theater

1951 births
Living people
People from Băilești
Romanian male film actors
Romanian male stage actors
Romanian theatre managers and producers
20th-century Romanian male actors
21st-century Romanian male actors
Caragiale National University of Theatre and Film alumni
Recipients of the National Order of Faithful Service

Marcel Iureș


Volvocaceae, porodica zelenih alga u redu Chlamydomonadales ili Volvocales. Ime je dobila po rodu Volvox, a postoji 68 priznatih vrsta u 16  rodova

Rodovi

 Colemanosphaera Nozaki, 2
 Conradimonas Kufferath, 1
 Eudorina Ehrenberg, 7
 Gymnomonas S.Waranabe & T.Nakada 1
 Hamakko T.Nakada, 1
 Hemiflagellochloris Shin Watanabe et al., 1
 Lundiella Y.S.R.K.Sarma & R.Shyam, 1
 Mastigosphaera Schewiakoff, 1
 Pandorina Bory, 6
 Platydorina Kofoid, 1
 Pleodorina W.R.Shaw, 7
 Stephanoon Schewiakoff, 3
 Tabris Nakada, 1
 Volvox Linnaeus, 31
 Volvulina Playfair, 3
 Yamagishiella H.Nozaki1

Izvori

Vanjske poveznice

Porodice Chlamydomonadales

Volvocaceae