"Soon We'll Be Found" este un cântec al Siei Furler. Lansat pe data de 13 octombrie 2008, "Soon We'll Be Found" este cel de-al treilea disc single de pe Some People Have Real Problems (2008).

Lansare
"Soon We'll Be Found" a fost lansat în Regatul Unit pe data de 13 octombrie 2008 de Monkey Puzzle Records. Discul single a fost făcut disponibil în alte țări Europene pe data de 12 ianuarie 2009.

Videoclip
Videoclipul cântecului "Soon We'll Be Found" a fost regizat de căte Claire Carré. În videoclip, Sia cântă în timp ce cântă verurile în Limbajul Semnelor American.

Videoclipul cântecului "Soon We'll Be Found" a câștigat popularitate după ce a fost prezentat pe pagina principală de pe iTunes în Statele Unite ale Americii din 4-10 noiembrie 2008.

Lista pieselor
Descărcare digitală din Regatul Unit
"Soon We'll Be Found (Radio Edit)" – 3:52
"Soon We'll Be Found" – 4:20

Descărcare digitală Europeană
"Soon We'll Be Found (Radio Edit)" – 3:52

Extended play
"Soon We'll Be Found (Radio Edit)" – 3:52
"Soon We'll Be Found" – 4:20
"Bring It to Me" – 3:38
"Soon We'll Be Found" (videoclip) – 3:59

Clasamente

Referințe

Legături externe

Discuri single
Discuri single din 2008
Sia
Cântece din 2008

Soon We'll Be Found


Virginia Wynette Pugh, más conocida como Tammy Wynette (Tremont, Mississippi, 5 de mayo de 1942-Nashville, 6 de abril de 1998), fue una cantante y compositora estadounidense de country, considerada una de las mejores vocalistas femeninas del género.

Conocida como la "Primera Dama del Country" su canción más popular "Stand by Your Man", fue uno de los sencillos con mejores ventas en la historia de la música country. Muchos de los éxitos de Wynette tocaban temas clásicos como la soledad, el divorcio y las dificultades en las relaciones hombre-mujer. Entre finales de los años 60 y principios de los 70 dominó las listas de ventas con 17 números uno.

Junto a Loretta Lynn y Dolly Parton, definió el rol de las vocalistas femeninas en la década de 1970.

En 1994 publicó el álbum de duetos Without Walls, para el cual colaboraron figuras tan dispares como Elton John, Lyle Lovett, Sting y Smokey Robinson.

Wynette murió mientras tomaba una siesta en el sofá de la sala de su casa de Nashville, el 6 de abril de 1998 a los 55 años. Se creía que la causa de su muerte había sido un coágulo de sangre en los pulmones; sin embargo, nunca se estableció el momento de su muerte y no se realizó una autopsia.

Referencias

 Bufwack, Mary A. (1998). "Tammy Wynette". In The Encyclopedia of Country Music. Paul Kingsbury, Editor. New York: Oxford University Press. pp. 602–3.

Enlaces externos
 Sitio oficial
 Country Music Hall of Fame and Museum
 Tammy Wynette en Rolling stone

Fallecidos por infarto agudo de miocardio
Cantantes de Misisipi
Cantantes de country
Cantantes femeninas de Estados Unidos
Ganadores del Premio Grammy
Nacidos en Misisipi
Fallecidos en Nashville

Tammy Wynette


Kılıç, tarih boyunca birçok uygarlık tarafından kullanılmış, metal veya başka malzemelerden yapılmış çeşitli boyutlarda olabilen, keskin kenarlı, sivri uçlu, delici ve kesici olan ateşsiz silahtır. Bazı kaynaklara göre kılıç, modern ateşsiz silahların atasıdır.
Tarih boyunca birçok uygarlık kendi kültürlerine özgü kılıçlar yapmıştır. Bunlara örnek olarak, Romalılar tarafından kullanılan gladius, Japonlara özgü katana ve Türklere özgü yatağan sayılabilir.

Kılıç genellikle bele asılarak taşınır. Ayrıca, özel bir kemer yardımı ile omuza da asılabilir. Savaşta kılıçlar atın üstüne bağlanan kayışa takılır. Kılıcın boyu 50 santimetre ile 2 metre arasında değişir. Bazı kılıçlar 2 metreden daha uzun olabilir. Kılıcın elle tutulan bölümüne(sapına) kabza, gövde ucuna taban, eli saldırıya karşı koruyan parçasına ise balçak denir. Kılıç muhafaza için kınına konur. Kın ya deriden ya da madeni bir malzemeden yapılmıştır. Bütün uygarlıklar kılıcı güzel göstermek için özellikle kınına çeşitli desenler, süsler, resimler veya bazı yazı ve dualar eklerlerdi. Romalıların gladiusları küçüktü ve demirden olmasına rağmen hafifti. Fransızların kılıçları da demirdi, fakat biraz daha ağırdı. Haçlılar da aynı şekilde demirden kılıç kullanmıştı. Fakat en ağır kılıçlar onlarınkilerdi. Türkler Orta Asya'da kılıç yapımına başlayınca kılıçlarıyla ünlü olmuşlardı. Anadolu'ya göç edince kılıç yapım merkezleri kurdular. Bu gelenek Selçuklular ve Osmanlılar döneminde de devam etti. Bu kılıçları batı kılıçlarından ayıran özellik, eğri, çok su verilmiş ve eğriliğinden dolayı çok rahat kullanılabilir oluşlarıydı. Kılıç kullanımı Avrupa'da 18. yüzyılın ortalarında Osmanlı'da ise 19. yüzyılda azaldı. Artık neredeyse dünyanın her yerinde sadece törenlerde, tören üniformalarında ve geçitlerde kullanılır oldu. Günümüzde TSK'da kullanılan tören kılıçları batılılara özgü olan kılıçlardır. Ayrıca kılıç günümüz dünyasında önemli koleksiyon eşyası olmuştur.

Mitolojide kılıç
Mitologlar efsane, söylence ve masallarda kılıçlar cansız varlıklar olmanın yanı sıra kahramanların yoldaşı hatta sahibinin güç, cesaret ve kararlılığını arttıran kendi ruh ve iradesine sahip varlıklar olarak tasvir edildiğini iddia etmekte olup, kahraman ve sahip olduğu kılıcın adının berlitildiği derlemelerden birisi şöyledir:

 Ali (Zülfikar)
 Agrikan (Trançera)
 Angantyr (Tyrfing)
 Antar (Djamy)
 Arthgallo (Chrysaor)
 Beowulf (Hruntung, Nagelring)
 Biausdous (Honorée)
 Brahma (Asi)
 Charlemagne (Flamberge, Joyeuse)
 Cuchulainn (Caladin)
 Dietlieb (Welsung)
 Dietrich von Bern (Nagelring)
 Doolin (Merveilleuse)
 Ecke (Eckesax)
 El Cid (Colada, Tizona)
 Fergus MacRoich (Caladcholg)
 Finn mac Cool (Mac an Luin)
 Frey (Keskinlik Kılıcı)
 Frithiof (Angurvadel)
 Gassire (Dama Ngile)
 Gwrnach (Dyrnwyn)
 Heimdall (Hofud)
 Heime (Blutgang, Miming)
 Hogni (Dainslef)
 Hrolf Krakki (Skofnung)
 İring (Waske)
 İzanagi (Ame-no-vo-ha bari)
 Kanyarundi (İnkoto)
 Kari (Can alan)
 Kral Arthur (Caleburn, Chastiefol, Excalibur, Marmyadose, Sequence)
 Kral Ban (Courchouse)
 Koll (Gri Çelik)
 Lugh (Answerer, Claidhimh Soluis, Fragarach, Freagarthach, Işık kılıcı)
 Manannan (Answerer, Dioltach, Fragarach, Freagarthach)
 Mimingus (Mistillteinn)
 Mo-li Ch'ing (Mavi Bulut)
 Muhammed (El batar, Da'hul Fakar, Hatef, Medham)
 Ogier (Cortana, Courtain, Sauvagine)
 Oliver (Glorious, Hauteclaire)
 Ortnit (Rosen, Rosse)
 Otuel (Corrouge)
 Partinal (Grail Kılıcı)
 Peleus (Adı verilmeyen sihirli bir kılıcı vardı)
 Rhydderch (Dyrnwyn)
 Rinaldo (Flamberge, Floberge, Fusberta)
 Rogero (Balisardo)
 Roland (Durindana)
 Siegfried (Nothung)
 Sigmund (Balmung, Gram, Nothung, İhtiyaç Kılıcı)
 Sir Bevis (Morglay)
 Sir Galahad (Taş kılıcı, Tuhaf kılıç, Girdles)
 Sir Gawain (Galatine)
 Sir Lancelot (Arondight, Secace)
 St George (Ascalon, Askalon)
 Susanoo (Kursanagi-no-tsurugi)
 Tethra (Orna)
 Thoralf Skolinson (Quernbiter, Ayak mesafe-si)
 Vişnu (Nandaka)
 Wittich (Miming)
 Yamato (Kusanagi, Murakumo)
 Yorimasa (Şişi-o)

Galeri

Kaynakça

Kılıç


Parablechnum, rod paprati iz porodice rebračevki (Blechnaceae) kojemu pripada 65 vrsta u pantropima. Opisan je 1851.

Vrste

 Parablechnum acanthopodum (T. C. Chambers & P. A. Farrant) Gasper & Salino
 Parablechnum ambiguum (Kaulf. ex C. Presl) C. Presl
 Parablechnum articulatum (F. Muell.) Gasper & Salino
 Parablechnum atropurpureum (A. R. Sm.) Gasper & Salino
 Parablechnum bicolor (M. Kessler & A. R. Sm.) Gasper & Salino
 Parablechnum bolivianum (M. Kessler & A. R. Sm.) Gasper & Salino
 Parablechnum camfieldii (Tindale) Gasper & Salino
 Parablechnum capense (Burm. fil.) Gasper & Salino
 Parablechnum chauliodontum (Copel.) Gasper & Salino
 Parablechnum chilense (Kaulf.) Gasper & Salino
 Parablechnum chiriquanum (Broadh.) Gasper & Salino
 Parablechnum christii (C. Chr.) Gasper & Salino
 Parablechnum cochabambense (M. Kessler & A. R. Sm.) Gasper & Salino
 Parablechnum confusum (E. Fourn.) Gasper & Salino
 Parablechnum corbassonii (Brownlie) Gasper & Salino
 Parablechnum cordatum (Desv.) Gasper & Salino
 Parablechnum dilatatum (T. C. Chambers & P. A. Farrant) Gasper & Salino
 Parablechnum falciforme (Liebm.) Gasper & Salino
 Parablechnum gemmascens (Alston) Gasper & Salino
 Parablechnum glaziovii (Christ) Gasper & Salino
 Parablechnum gregsonii (Tindale) Gasper & Salino
 Parablechnum hieronymi (Brause) Gasper & Salino
 Parablechnum howeanum (T. C. Chambers & P. A. Farrant) Gasper & Salino
 Parablechnum lechleri (Mett.) Gasper & Salino
 Parablechnum lima (Rosenst.) Gasper & Salino
 Parablechnum lineatum (Sw.) Gasper & Salino
 Parablechnum longistipitatum (A. Rojas) comb. ined.
 Parablechnum loxense (Kunth) Gasper & Salino
 Parablechnum marginatum (Fée) Gasper & Salino
 Parablechnum milnei (Carruth.) Gasper & Salino
 Parablechnum minus (R. Br.) Gasper & Salino
 Parablechnum monomorphum (R. C. Moran & B. Øllg.) Gasper & Salino
 Parablechnum montanum (T. C. Chambers & P. A. Farrant) Gasper & Salino
 Parablechnum moranianum (A. Rojas) Gasper & Salino
 Parablechnum nesophilum (T. C. Chambers & P. A. Farrant) Gasper & Salino
 Parablechnum novae-zelandiae (T. C. Chambers & P. A. Farrant) Gasper & Salino
 Parablechnum obtusum (R. C. Moran & A. R. Sm.) Gasper & Salino
 Parablechnum pacificum (Lorence & A. R. Sm.) Gasper & Salino
 Parablechnum paucipinna A. R. Sm.
 Parablechnum pazense (M. Kessler & A. R. Sm.) Gasper & Salino
 Parablechnum procerum (G. Forst.) C. Presl
 Parablechnum proliferum (Rosenst.) Gasper & Salino
 Parablechnum puniceum (T. C. Chambers, P. J. Edwards & R. J. Johns) Gasper & Salino
 Parablechnum reflexum (Rosenst. ex M. Kessler & A. R. Sm.) Gasper & Salino
 Parablechnum repens (M. Kessler & A. R. Sm.) Gasper & Salino
 Parablechnum revolutum (Alderw.) Gasper & Salino
 Parablechnum rheophyticum (R. C. Moran) Gasper & Salino
 Parablechnum roraimense V. A. O. Dittrich & Gasper
 Parablechnum ryanii (Kaulf.) Gasper & Salino
 Parablechnum schiedeanum (Schltdl. ex C. Presl) Gasper & Salino
 Parablechnum sessilifolium (Klotzsch ex Christ) Gasper & Salino
 Parablechnum smilodon (M. Kessler & Lehnert) Gasper & Salino
 Parablechnum squamatum (M. Kessler & A. R. Sm.) Gasper & Salino
 Parablechnum squamosissimum (A. Rojas) Gasper & Salino
 Parablechnum stipitellatum (Sodiro) Gasper & Salino
 Parablechnum stuebelii (Hieron.) Gasper & Salino
 Parablechnum subcordatum (E. Fourn.) Gasper & Salino
 Parablechnum triangularifolium (T. C. Chambers & P. A. Farrant) Gasper & Salino
 Parablechnum tuerckheimii (Brause) Gasper & Salino
 Parablechnum usterianum (Christ) Gasper & Salino
 Parablechnum vestitum (Blume) Gasper & Salino
 Parablechnum wattsii (Tindale) Gasper & Salino
 Parablechnum werffii (R. C. Moran) Gasper & Salino
 Parablechnum wohlgemuthii M. Kessler & A. R. Sm.
 Parablechnum wurunuran (Parris) Gasper & Salino

Izvori

Rebračevke

Parablechnum


RBMK ( Reaktor Bolshoy Moshchnosti Kanalnyy, "høj-energi kanal-type reaktor") er en type grafit-baseret atomreaktor designet og bygget i Sovjetunionen.

Designet var anvendt ved atomkraftværket i Tjernobyl, hvor en RBMK-reaktor eksploderede under en test, hvilket skabte et stort radioaktivt udslip over et større område.

Se også
Tjernobylulykken

Atomkraftværker

RBMK


Statul social, cunoscut și ca statul bunăstării, este un concept de guvernare în care statul joacă un rol cheie în protejarea și promovarea bunăstării economice și sociale a cetățenilor săi. El se bazează pe principiile egalității de șanse, pe distribuția echitabilă a resurselor și pe responsabilitatea publică față de cei care nu-și pot asigura resursele minime pentru a duce o viață mai bună. Termenul general poate acoperi o varietate de forme de organizare socială și economică. Sociologul T. H. Marshall a descris statul modern al bunăstării ca o combinație distinctă de democrație, bunăstare și capitalism.

În prezent, state moderne ale bunăstării sunt Germania, Franța, Marea Britanie și Țările de Jos, precum și țările nordice precum Islanda, Suedia, Norvegia, Danemarca și Finlanda, care utilizează un sistem cunoscut sub numele de modelul nordic. Esping-Andersen a clasificat cele mai dezvoltate sisteme de stat al bunăstării în trei categorii: social-democrate, conservatoare și liberale.

Statul bunăstării presupune un transfer de fonduri de la stat către serviciile publice (de exemplu, asistență medicală, educație etc.), precum și direct către indivizi  ("beneficii"), și este finanțat prin impozitare. El este adesea menționat ca un tip de economie mixtă. O astfel de impozitare, care include, de obicei, un impozit pe venit mai mare pentru persoanele cu venituri mai mari, a fost numit impozitare progresivă. Susținătorii argumentează adesea că aceasta contribuie la reducerea decalajului de venit dintre bogați și săraci.

Istoria statelor bunăstării
Împăratul Așoka al Indiei a prezentat ideea unui stat al bunăstării în secolul al III-lea î.Hr. El și-a imaginat dharma (religia sau calea) ca nu doar o colecție de fraze răsunătoare. El a încercat în mod conștient să o adopte ca pe o politică de stat; el a declarat că "toți bărbații și copiii mei" și "orice efort pe care-l fac, mă străduiesc doar să-mi achit datoria pe care o am față de toate creaturile vii". A fost un ideal complet nou de regalitate. Așoka a renunțat la război și cucerire de violență și a interzis uciderea mai multor animale. Din moment ce dorea să cucerească lumea prin dragoste și credință, el a trimis mai multe misiuni pentru a propaga dharma. Astfel de misiuni au fost trimise la locuri precum Egipt, Grecia și Sri Lanka. Propagarea dharmei a inclus mai multe măsuri pentru bunăstarea oamenilor. Au fost fondate centre de tratament pentru oameni și animale în interiorul și în afara imperiului. Au fost amenajate plantații umbroase, fântâni, livezi și case de odihnă. Au fost amenajate plantații umbroase, fântâni, livezi și case de odihnă. Așoka a interzis, de asemenea, sacrificiile inutile și anumite forme de adunări care duceau la risipă, indisciplină și superstiție. Pentru punerea în aplicare a acestor politici a recrutat un nou grup de funcționari numit Dhammamahamattas. O parte din îndatoririle acestui grup era să vadă că persoanele din diferitele secte erau tratate corect. Lor li s-a cerut, în special, să se ocupe de bunăstarea prizonierilor.

Conceptele de bunăstare și de pensie au fost introduse în primele legii islamice ca forme ale Zakat (dania rituală), unul dintre cei Cinci Stâlpi ai Islamului, în timpul Califatului Rashidun din secolul al VII-lea. Această practică a continuat apoi în epoca abbasidă a Califatului. Taxele (inclusiv Zakat și Jizia) colectate în trezoreria unui stat islamic erau folosite pentru a asigura venituri pentru nevoiași, adică pentru săraci, bătrâni, orfani, văduve și invalizi. Potrivit juristului islamic Al-Ghazali (Algazel, 1058-1111), guvernul alcătuia, de asemenea, rezerve de alimente în fiecare regiune pentru a acoperi necesitățile în cazul în care avea loc un dezastru natural sau o perioadă de foamete. Califatul poate fi astfel considerat primul stat major al bunăstării din lume.

Istoricul Robert Paxton observă că pe continentul european dispozițiile statului bunăstării au fost adoptate inițial de către conservatori la sfârșitul secolului al XIX-lea și de către fasciști în secolul al XX-lea cu scopul de a distrage atenția muncitorilor de la sindicate și mișcările socialiste și li s-au opus radicalii și politicienii de stânga. El reamintește că statul german al bunăstării a fost instituit în anii 1880 de cancelarul Bismarck, care tocmai închisese 45 de ziare și adoptase legile care interziceau Partidul Socialist German și întrunirile sindicaliștilor și socialiștilor. O versiune similară a fost instituită de către contele Eduard von Taaffe în Imperiul Austro-Ungar câțiva ani mai târziu. "Toate dictaturile europene moderne de dreapta din secolul al XX-lea, atât fasciste, cât și autoritariste, au fost state ale bunăstării", scrie el. "Toate au acordat îngrijire medicală, pensii, locuințe la prețuri accesibile și transport de masă, ca și cum erau lucruri naturale, cu scopul de a menține productivitatea, unitatea națională și pacea socială."

Marxiștii de pe continentul european s-au opus pas cu pas oricărei măsuri de protecție socială pentru că ar fi diluat militantismul muncitorilor fără a schimba aspecte fundamentale în distribuția bogăției și a puterii. Abia după cel de-al Doilea Război Mondial, atunci când au abandonat marxismul (în Germania de Vest în 1959, de exemplu), sindicatele și partidele socialiste de pe continentul european au acceptat deplin măsurile prevăzute de statul bunăstării ca fiind scopul lor final.

În Marea Britanie, bazele statului bunăstării se datorează Partidului Liberal în timpul guvernelor conduse de primii miniștri H. H. Asquith și David Lloyd George. Liberalii britanic au susținut o economie capitalistă și în secolul al XIX-lea s-au preocupat în principal de chestiunea liberului schimb (vezi liberalismul clasic), dar la începutul secolului al XX-lea au renunțat la viziunea laissez faire a economiei și au început să favorizeze legislația socială proactivă pentru a asigura șanse egale pentru toți cetățenii (și pentru a contracara apropierea cetățenilor de Partidul Laburist). În acest sens, ei au fost direct inspirați de succesul reformelor sociale ale lui Bismark asupra economiei germane. Statul francez al bunăstării își are originea în anii 1930, în timpul unei perioade de ascensiune politică socialistă, cu Acordurile de la Matignon și reformele Frontului Popular, deși după cum subliniază Paxton aceste reforme au fost egalate și chiar depășite de măsurile luate de regimul de la Vichy în anii 1940.

Efectele bunăstării asupra sărăciei
Studiile empirice sugerează că taxele și transferurile reduc considerabil sărăcia în majoritatea țărilor a căror alocare pentru politicile sociale reprezintă cel puțin o cincime din PIB.

Efectele cheltuielilor sociale asupra creșterii economice, datoriei publice și educației

Cercetătorii au descoperit o corelație foarte mică între performanțele economice și cheltuielile sociale. Există, de asemenea, puține dovezi că cheltuielile sociale au determinat scăderea  productivității; economistul Peter Lindert de la University of California, Davis atribuie acest efect inovațiilor politice cum ar fi implementarea politicilor fiscale "pro-creștere" în mediul economic real al statelor bunăstării.

Un studiu norvegian care acoperă perioada 1980-2003 a evidențiat o corelație negativă între cheltuielile sociale și rezultatele studenților. Cu toate acestea, multe dintre țările OCDE aflate în topul studiului Programme for International Student Assessment din 2009 sunt considerate state ale bunăstării.

Tabelul de mai jos arată: în primul rând – cheltuielile sociale ca procent din PIB  pentru anumite state membre ale OCDE; în al doilea rând – PIB-ul pe cap de locuitor (paritatea puterii de cumpărare în dolari) în 2013:

Notes

Bibliografie
 Arts, Wil and Gelissen John; "Three Worlds of Welfare Capitalism or More? A State-of-the-art report" Journal of European Social Policy:2: 2 (2002):137–58.
 Francis G. Castles (2010). The Oxford Handbook of the Welfare State. Oxford Handbooks Online. p. 67. https://books.google.com/books?id=lLawRZJhlqAC&pg=PA67
 Esping-Andersen, Gosta; Politics against markets, Princeton, NJ: Princeton University Press (1985).
 Esping-Andersen, Gosta; "The Three Worlds of Welfare Capitalism", Princeton NJ: Princeton University Press (1990).
 Ferragina, E. et al. (2015) The Four Worlds of 'Welfare Reality' – Social Risks and Outcomes in Europe. Social Policy and Society, 14 (2), 287–307.
 Ferragina, Emanuele and Martin Seeleib-Kaiser, "Welfare Regime Debate: Past, Present, Futures?" Policy & Politics: 39 (2011): 4: 583–611.
 Kenworthy, Lane. Social Democratic America. Oxford University Press (2014).
  Korpi, Walter; "The Democratic Class Struggle"; London: Routledge (1983).
 Koehler, Gabriele and Deepta Chopra; "Development and Welfare Policy in South Asia"; London: Routledge (2014).
 Kuhnle, Stein. "The Scandinavian Welfare State in the 1990s: Challenged but Viable." West European Politics  (2000) 23#2 pp. 209–28
 Kuhnle, Stein. Survival of the European Welfare State 2000 Routledge
 Rothstein, Bo. Just institutions matter: the moral and political logic of the universal welfare state (Cambridge University Press, 1998)
 Radcliff, Benjamin (2013) The Political Economy of Human Happiness (New York: Cambridge University Press).
 Rachel Reeves, Rachel, and Martin McIvor. "Clement Attlee and the foundations of the British welfare state." Renewal: a Journal of Labour Politics 22#3/4 (2014): 42+. online
 Van Kersbergen, K. "Social Capitalism"; London: Routledge (1995).
 Vrooman, J.C. "Regimes and Cultures of Social Security: Comparing Institutional Models through Nonlinear PCA"; International Journal of Comparative Sociology:, 53: 5–6 (2012): 444–77.

Legături externe

 An introduction to social policy
 Social Security Programs Throughout the World
 Race and Welfare in the United States
 García Calvo's Analysis of Welfare Society
 Shavell's criticism of social justice programmes
 Principles of Fairness versus Human Welfare: On the Evaluation of Legal Policy.
 Journal containing free daily information on welfare policies at local, national and EU level
 Western nations with social safety net happier. Benjamin Radcliff, 25 September 2013.
 "Widefare: Asia's Emerging Welfare States Spread Themselves Thinly" The Economist: Asia, 6 July 2013
 Lee Hyo-sik. "Korea Next to Last in Social Welfare Spending". The Korea Times, 12 February 2010. South Korea now spends less, but article points out that its rate of spending growth reached an annual average of 10.8 percent from 2004 through 2008, twice the OECD average, and predicts this rate of increase will continue its upward curve as the government has to spend more to care for the elderly and encourage people to have babies.
 How a Democrat Killed Welfare. Historian Premilla Nadasen for Jacobin. Winter 2016.

Date și statistici
 OECD – Health Policy and Data: Health Division Website
 OECD – Social Expenditure database (SOCX) Website
 Contains figures on wages and benefit systems in various OECD member states
 The impact of benefit and tax uprating on incomes and poverty
 Contains information on social security developments in various EC member states from 1957 to 1978
 Contains information on social security developments in various EC member states from 1979 to 1989
 Contains information on social assistance programmes in various EC member states in 1993
 Contains detailed information on the welfare systems in the former Yugoslav republics

Capitalism

Stat social


An Podochilus khasianus in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Joseph Dalton Hooker. An Podochilus khasianus in nahilalakip ha genus nga Podochilus, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Podochilus

Podochilus khasianus


An Lycaste dowiana in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Endres ngan Heinrich Gustav Reichenbach. An Lycaste dowiana in nahilalakip ha genus nga Lycaste, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Lycaste

Lycaste dowiana


Honours
Africa U-17 Cupa Națiunilor
 Campioană (2): 2001, 2007
 Finalistă (2): 1995, 2013
 Locul 3 (1): 2003

Campionatul Mondial de Fotbal sub 17 ani
 Campioană(5): 1985, 1993, 2007, 2013, 2015
 Finalistă (3): 1987, 2001, 2009

Rezultate competitive
O culoare de fundal de aur indică faptul că Nigeria a câștigat turneul.

Competiții fotbalistice

Nigeria (selecționata de fotbal sub 17)


شم القبلية قرية تابعة لمركز مغاغة، بمحافظة المنيا تبعد عن مغاغة حوالي أربعة عشرة كيلو مترا.وبها العديد من الأماكن العامة من مدرسة لرياض الأطفال حتى مدرسة تعليم صناعي وبها مستشفى وجمعية زراعية وبنك وجمعية شرعية وترجع تسمية القرية إلى أيام الفتح الإسلامي لمصر وانتشار الطاعون قول عمر بن العاص للجنود بشم البصل للحماية منه وقد ورد ذكر اسمها في كتاب فتوح الشام ومصر للواقدى.

قرى المنيا

شم القبلية


Cleveaceae, porodica jetrenjarnica u redu Marchantiales.  Ime je dobila po rodu Clevea. Postoji 7 rodova.

Rodovi
 genus: Athalamia Falc.
 genus: Clevea Lindb.
 genus: Gollaniella Steph.
 genus: Peltolepis Lindb.
 genus: Sauchia Kashyap
 genus: Sauteria Nees
 genus: Spathysia Nees ex Trevis.

Izvori

Jetrenjarnice

Cleveaceae


16435 Fándly este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
16435 Fándly este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Piwnice de Milan Antal. El prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,52 ua, o excentricitate de 0,22 și o înclinație de 6,7° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 16001-17000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1988
Centura de asteroizi

16435 Fándly


«One Time» es una canción interpretada por el cantante canadiense Justin Bieber. La canción fue escrita por Christopher «Tricky» Stewart, Terius «The-Dream» Nash, y Kuk Harrell, y producida por estos último tres, en colaboración con el dúo JB & Corron. Es el primer sencillo de su EP debut, My World. Fue lanzada por primera vez en formato airplay el 18 de mayo de 2009, también fue lanzada a través de descarga digital en los Estados Unidos y Canadá el 7 de julio de 2009, y posteriormente fue lanzada en varios países durante el otoño de 2009. Una versión acústica de la canción, llamada edición My Heart fue puesta en venta en iTunes el 22 de diciembre de 2009. La canción cuenta con un ritmo moderado de pop y R&B e influencias de hip hop, y habla sobre un amor joven.

La canción recibió críticas positivas de los críticos contemporáneos, elogiando su producción, su voz y la calidad de la letra. La canción fue un éxito comercial, alcanzando el top 20 en Canadá, Estados Unidos, Alemania, Reino Unido, Francia y Nueva Zelanda y también entró en varias listas de otros países. La canción fue certificada disco de platino en Canadá y los Estados Unidos, por la Canadian Recording Industry Association (CRIA) y la Recording Industry Association of America (RIAA), respectivamente. El video musical retrata a Bieber en una fiesta, y la aparición especial de su amigo mentor, Usher y su amigo de la vida real, Ryan Butler. A partir de enero del 2010, el video había sido visto por más de 100 millones de veces en Internet. Bieber interpretó la canción en una serie de presentaciones en vivo incluyendo The Today Show, The Ellen DeGeneres Show y Good Morning America.

Antecedentes

Luego de que Bieber fuera descubierto en YouTube por Scooter Braun —su actual manager, su mudanza de Stratford, Ontario a Atlanta, Georgia y de conocer a Usher y firmar con Island Records, Braun comenzó a buscar a varios productores con los cuales pudieran trabajar en el debut de Bieber. La canción fue escrita para el cantante canadiense por los productores veteranos Christopher «Tricky» Stewart y Terius «The-Dream» Nash en colaboración con Kuk Harrell de RedZone Entertainment, como su sencillo debut. Antes de que se produjera y escribiera el debut de Bieber, Stewart y Nash habían recientemente hecho varios éxitos como «Single Ladies (Put a Ring on It)» de Beyoncé, «Obsessed» de Mariah Carey, «Throw It in the Bag» de Fabolous, entre otros. «One Time» fue producida por Stewart y el duo de producción JB & Corron, mientras Harrell realizó la mezcla vocal. James Bunton y Corron Cole también recibieron créditos de la escritura de la canción al igual que Thabiso Nkhereanye. Bieber grabó la canción en los estudios RedZone's Triangle Sound en Savannah, Georgia, Bieber también grabó algunas partes de la pista en los estudios Boom Boom Room en Burbank, California. El mezclado se realizó en Atlanta en los estudios Silent Sound por Dave Pensado y Jaycen-Joshua Fowler.

Estructura
«One Time» se describe como un «ritmo moderadamente lento». Washington Post la llamó como una «pista modesta de club», junto con «Love Me». About.com lo describió como un «sólido ritmo mid-tempo». La canción está compuesta en la tonalidad de do menor. «One Time» tiene un ritmo moderado, la introducción y el outro son cantadas en un formato canta y cuenta, en el cual Bieber lo manifestaba repetitivamente en la frase Me plus you/Imma tell you one time («tú y yo, te lo voy a decir de una vez»). Los versos se cantan con el apoyo de infusos ritmos graves de R&B combinados con ligeros instrumentos de cuerdas de fondo en el mismo ritmo moderado antes de que el puente se prepare para el estribillo a través de las líneas Your World Is My World/ My Fight Is Your Fight/ My Breath Is Your Breath/ And Your Heart («Tu mundo es mi mundo/ mi lucha es tu lucha,/mi aliento es tu aliento/ y tu corazón»). El acompañamiento en el puente no es muy diferente al del resto de la canción, pero el ritmo se hace algo más lento antes del coro y el outro.

Video musical

El vídeo musical, dirigido por Vashtie Kola, fue publicado por la cuenta oficial en YouTube de Bieber el 13 de junio de 2009, casi un mes antes de que el sencillo fuese lanzado en iTunes. Usher y Ryan Butler, uno de sus amigos más cercanos de Bieber, aparecieron en el vídeo. El vestuario de Bieber cuenta con una sudadera gris con capucha. A partir de enero de 2010, el video había sido visto por más de 100 millones de veces en Internet. Bieber hizo un comentario que dice que «fue realmente genial ir de mi webcam a vídeos profesionales» En una entrevista con Entertainment Weekly acerca del vídeo, Leah Greenblat dijo: «Bieber parece compartir muchas de las cualidades que hicieron que sus ídolos del Pop/R&B se hallan convertido en grandes estrellas, como una voz clara y flexible, estilos de un muchacho pinup, y habilidades instrumentales de buena fe».

En el video musical, Usher, Bieber y Butler todos se presentan como los dos últimos están en la casa de Usher, jugando videojuegos, Bieber recibe una llamada telefónica de Usher, en la que le pregunta si podía observar la casa hasta que él vuelva. Tras ponerse de acuerdo, Bieber tiene una fiesta en la casa y trata de acercarse a una chica en particular, interpretada por Kristen Rodeheaver, pero está decepcionado porque creía que había un vínculo, pero al final del vídeo cuando se sientan juntos en la piscina, Rodeheaver besa a Bieber en la mejilla, luego ella se va.

Interpretaciones en directo
La primera presentación de la canción fue en el programa europeo The Dome. También interpretó «One Time» en MTV VMAs Tour procedente a los MTV Video Music Awards de 2009, el 26 de septiembre de 2009 se presentó en el programa The Next Star de la cadena de televisión canadiense YTV, y en The Today Show. Bieber también interpretó la canción en The Ellen DeGeneres Show el 3 de noviembre de 2009, en Good Morning America el 15 de noviembre de 2009,  en Lopez Tonight el 17 de noviembre de 2009, y The Wendy Williams Show el 27 de noviembre de 2009. Bieber también interpretó la canción como acto de apertura en la gira de Taylor Swift Fearless Tour en 2009. Después de las apariciones en televisión, y la gira promocional Urban Behavior Tour, Bieber viajó por Europa para promocionar el álbum, antes de regresar a Norteamérica para continuar con su gira promocional. Bieber interpretó la canción en Las Vegas en el cincierto de final de año Dick Clark's New Year's Rockin' Eve with Ryan Seacrest el 31 de diciembre de 2009. También se realizó una versión acústica de la canción en The Early Show. Bieber interpretó la versión acústica de la canción cuando fue estrella invitada en True Jackson, VP, durante una sesión en vivo con MTV.

Recepción

Comentarios de la crítica
Bill Lamb de About.com llamó a la canción un «inicio perfecto para la carrera de Justin Bieber"», dijo que la canción tenía un efecto de un joven Chris Brown, y elogió la producción de The-Dream y Tricky Stewart para el sencillo contemporáneo y comercial. Sin embargo Lamb criticó a la canción por ser demasiado «genérica», y que Bieber tenía poco espacio para mostrar su voz. Michael Menachem de Billboard la llama como «una canción pop distintiva de que también sirve para un frecuente adolescente de hip hop estético". También comparó a Bieber con Brown en la pista, y dijo que «el tenor [de Bieber] trae a la mente el debut vocal [de Brown] en "Run It!" en 2005, cuando también él tenía 15 años y en la cima del estrellato». A diferencia de Lamb, Menachem dijo que la canción «le dio a la voz de Bieber mucho espacio para brillar como él con confianza se irrumpe en el coro». Leah Greenblat de Entertainment Weekly nombró a la canción como una de las más populares del otoño de 2009, diciendo que «la legalidad pop-soul de Bieber con esta crónica refrescantemente apropiada para la edad del amor joven.». Kyle Anderson de MTV dijo que la versión acústica de la canción «despoja de lejos a los sintetizadores de la pista original y la tecnología y deja sólo la capacidad vocal de Bieber».

Desempeño comercial
En Norteamérica, la canción entró tranquilamente en el número 95 en el Billboard Hot 100 en la semana del 25 de julio de 2009. La canción se mantuvo en la lista durante casi seis meses antes de que alcanzara el número 20 en la lista. Aunque la canción no ganó ningún impulso hasta el final de 2009, la canción llegó al número 89 en la lista de final de año de Billboard, también consiguió el puesto número 81 en la de fin de año Canadian Hot 100. También fue número 75 en la de fin de año Hot Digital Songs. Después de permanecer fuera de los primeros 20 de la lista durante unas semanas, en la semana del 9 de enero de 2010, debido al lanzamiento de «One Time: My Heart Edition» en iTunes, y el aumentó las ventas de My World, la canción hizo un salto de treinta posiciones del 47 al 17, alcanzando su máxima posición en la lista Billboard Hot 100. La canción alcanzó su punto máximo, en la posición número 32 en la lista Hot 100 Airplay de Billboard. La canción también alcanzó el puesto número 14 en Pop Songs. Alcanzó el número 12 en Canadá, país natal de Bieber, donde permaneció en la lista durante veinte semanas consecutivas. El sencillo fue certificado platino en Canadá por la CRIA en septiembre de 2009. Fue certificado platino por la RIAA en los Estados Unidos en enero de 2010, vendiendo más de un millón de copias.

La canción también ha logrado un éxito internacional. Se estrenó en Bélgica (Flandes y Valonia), debutando en las posiciones 72 y 46, en las extensiones oficiales de las listas, en las semanas del 17 de diciembre de 2009 y 16 de enero de 2010 en la respectiva lista de cada región. La canción debutó en Austria en la posición 71 en la semana del 4 de septiembre de 2009, y alcanzó su punto máximo en el número 30, permaneciendo durante once semanas en la lista. La canción debutó en el puesto 14 en Alemania, la cual se convirtió en su posición máxima en Media Control Charts. Se estrenó en los Países Bajos,  y llegó a la posición número 74 en su tercera semana en la lista, y se mantuvo en total de nueve semanas. En el European Hot 100 de Billboard llegó a la posición 29. En el Reino Unido, la canción no fue lanzada hasta el 11 de enero de 2010, debutó en la lista UK Singles Chart en el número 135, la semana siguiente, la canción logró el puesto número 11, su máxima posición en la lista. También consiguió el puesto número 31 en Irlanda.

Formatos y lista de canciones

Listas y certificaciones

Listas

Listas de fin de año

Certificaciones

Créditos y personal

Grabación
 Grabado en los estudios Triangle Sound en Savannah, Georgia y en The Boom Boom Room en Burbank, California
 Mezclado en los estudios Silent Sound

Personal
 Justin Bieber — Artista principal, voz principal
 James Bunton —	Compositor, productor
 Corron Cole — Compositor, productor
 Thabiso Nkhereanye — Compositor, productor
 Nina Persson — Coros
 Christopher «Tricky» Stewart — Compositor, productor
 Peter Svensson — Mezcla
 Jaycen-Joshua Fowler — Mezcla
 Dave Pensado — Mezcla
 Terius «The-Dream» Nash — Compositor, productor

Créditos adaptados a partir de las notas de My World y Allmusic.

Véase también
 Anexo:Discografía de Justin Bieber

Referencias

Enlaces externos
 Página oficial de Justin Bieber (en inglés)
 Muestra de audio de «One Time» en Wikimedia
 Portada del sencillo en Wikimedia

Sencillos debut de 2009
Canciones de Justin Bieber
Sencillos certificados de oro por la Recording Industry Association of New Zealand
Sencillos certificados de oro por la Australian Recording Industry Association
Sencillos certificados de platino por la Recording Industry Association of America
Vídeos musicales certificados por VEVO

One Time


Jürgen Krämer (* 5. März 1939 in Berlin; † 7. Oktober 2011 in Bochum) war ein deutscher Orthopäde und Hochschulprofessor.

Leben

Jürgen Krämer wurde am 5. März 1939 in Berlin geboren. Nach Schule und Abitur studierte er von 1958 bis 1964 an der FU Berlin Medizin, wo er auch seine chirurgische Ausbildung begann. Ab 1967 war Krämer in Düsseldorf an der Heinrich-Heine-Universität tätig, wo er neben seiner Facharztausbildung zum Orthopäden auch mit dem Thema "Biomechanische Veränderungen der Wirbelsäule" habilitierte. Bis 1980 war er in Düsseldorf als Oberarzt tätig.
Zum 1. Januar 1981 wechselte er nach Bochum, wo er die Orthopädische Universitätsklinik Bochum an der Ruhr-Universität Bochum begründete, deren Leitung er bis zum 1. Oktober 2007 innehatte.
Er beeinflusste in Deutschland die orthopädische Schmerztherapie und die Rückenschule.

Auszeichnungen und Tätigkeiten

 1973 Hufelandpreis
 1987 und 2000 Carl-Rabl Preis
 1997 Mitglied der Deutschen Akademie der Naturforscher Leopoldina
 2002 Erich-Lexer-Preis
 1993 Präsident der International Society for the Study of the Lumbar Spine
 1996–1998 Präsident der European Spine Society
 1995 und 1996 Präsident der Deutschen Gesellschaft für Orthopädie und orthopädische Chirurgie
 Mitherausgeber mehrerer Fachzeitschriften

Weblinks

 Deutsche Gesellschaft für Orthopädie und Orthopädische Chirurgie
 Klinik für Orthopädie und Unfallchirurgie am St. Josef Hospital Bochum – Klinikum der Ruhr-Universität-Bochum

Einzelnachweise
 Joachim Grifka, Jürgen Krämer †: Sensus Orthopaedicus in Deutsches Ärzteblatt 2012; 109(3): A-99 / B-91 / C-91
  in derwesten.de vom 7. Oktober 2007

Mitglied der Leopoldina (20. Jahrhundert)
Orthopäde, Unfallchirurg
Mediziner (20. Jahrhundert)
Absolvent der Freien Universität Berlin
Deutscher
Geboren 1939
Gestorben 2011
Mann

Jürgen Krämer


تيرنافوس: ، بلدة يونانية ومركز لبلدية تقع في وسط البلاد ضمن مقاطعة لاريسا التي تتبع إدارياً لإقليم ثيساليا الإداري.

الموفع والسكان

تقع البلدة على ارتفاع 80 متر عن مستوى سطح البحر ضمن السهل الثيسالي ويمر عبرها نهر تيتاريسيوس أحد روافد نهر بينيوس، إلى الغرب والشمال من البلدة تبدأ منحدرات جبل ميلونا والذي تصل ارتفاع قمته إلى (902) م. عن مستوى سطح البحر.

تبعد البلدة مسافة 16 كيلومتر إلى الشمال الغربي من لاريسا عاصمة ثيساليا والمقاطعة وترتبط بها عبر الطريق E-65.

يبلغ عدد سكان البلدة وحدها حوالي (12) ألف نسمة، بينما يصبح عدد سكانها بالإضافة إلى كل الأقسام البلدية التابعة لها حوالي (17.5) ألف نسمة. وبالتالي تكون تيرنافوس ثاني أكبر بلدة في مقاطعة لاريسا، بعد لاريسا نفسها.

التسمية
يوجد ثلاثة فرضيات حول اسم البلدة:
 الأولى ترجعها إلى اللغات السلافية وهي مشتقة من كلمة بمعنى (المكان حاد الزوايا).
 والثانية ترجعها إلى الـلغة التركية من كلمة تورنس وتعني نوع من الأسماك النهرية الموجود بوفرة في نهر تيتاريسيوس.
 أما الفرضية الثالثة فتعتمد على مخطوطة تعود للـقرن العاشر كتبها راهب عن حياة القديس نقولا من فونيني، والتي ذكر فيها وجود جبل باسم ترنافون (Ternavon)، والذي يُعتقد أنه جبل ميلونا الحالي والتي تقع البلدة بالقرب منه.

التاريخ
وجدت في المنطقة آثار عديدة تعود للعصور البشرية المختلفة، من العصر الحجري وإلى عصر البرونز وعصر النحاس، حيث ساهم وجود النهر ووفرة المياه والينابيع إلى جذب النشاط البشري منذ العصور السحيقة.

ولكن لم تقم في مكان البلدة الحالية أية مستوطنة تعود للفترة الكلاسيكية. كانت هذه الأرض تابعة لمدينة فالانا (Falanna)، الهلنستية، والتي تقع حالياً على تلة كاستري (Kastri)، على بعد (3) كياومترات إلى الجنوب الشرقي من البلدة.

ظهرت تيرنافوس الحالية في الـقرن التاسع خلال الفترة الـبيزنطية كمستوطنة زراعية. ولكنها اختفت في الـقرن الرابع عشر، بسبب غارات الصرب، والألبان وغيرهم.

في العهد العثماني
في عام 1423 م فتح "أمير الحدود"القائد العسكري الـعثماني طرخان بك (( فتح ثيساليا وأخذ بلدة تيرنافوس المحطمة ضمن مناطق حكمه كهدية له من السلطان العثماني.

اتخذ طرخان بك العديد من الإجراءات لاستعادة النظام والازدهار في مقاطعته أبرزها تأسيس (أو إعادة تأسيس) مدينة تيرنافوس حيث استقرت شعوب جديدة فيها وأحيت الاقتصاد. أحضر طرخان بك 5000 مستوطن تركي استقروا في سلسلة من اثني عشر قرية عبر المقاطعة لتعزيز السيطرة العسكرية العثمانية.

كانت تيرنافوس من قبل العثمانيين مستوطنة رعوية صغيرة، فعمل طرخان بك على جذب وحماية السكان الأرثوذكس اليونانيين المحليين المضطهدين من البيزنطيين الكاثوليك، ومنح المدينة امتيازات خاصة مثل الوضع الإداري الخاص مثل الوقف والإعفاءات الضريبية وحظر القوات العثمانية من المرور عبر المدينة.

كان طرخان بك أول من أسس ميليشيا يونانية للمناطق الجبلية الفوضوية في وسط اليونان، ووضع الأساس للحكم العثماني في المنطقة لعدة قرون بعدها.

ازدهرت تيرنافوس خلال الفترة العثمانية وأصبحت مركزاً دينياً مهماً، إذ عاشت فيها جالية تركية مسلمة، وأغلبية يونانية أرثوذكسية، وكان لكل مجتمع فيها أماكن عبادته الخاصة، ووصلت البلدة إلى قمة ازدهارها الثقافي في الـقرن الثامن عشر حيث أصبح فيها مدارس ومتحف، وقد ترافق هذا بازدهار اقتصادي بسبب تجارة القطن والحرير وصناعة النسيج، وكانت مقراً لبعض قناصل الدول الأوربية.

تراجعت البلدة خلال الـقرن التاسع عشر بسبب وباء الكوليرا الذي ضربها عام 1813 م. ثم بسبب أحداث حرب استقلال اليونان، عندما تم إحراقها عام 1822 م.

في عام 1881 أصبحت البلدة جزءاً من اليونان الحديثة، وتلت ذلك فترة من عدم الاستقرار بسبب التوترات، إذ دخلها الأتراك مجدداً عام 1897 ثم استعادتها اليونان عام 1912 وتم تبادل الأتراك عام 1922 م مع اليونانيين الموجودين بأراضي تركيا بموجب معاهدة بين البلدين بعد الحرب اليونانية التركية في نفس العام.

متفرقات
 فقدت البلدة معظم أبنيتها التاريخية التي تعود للفترة العثمانية بسبب الحروب التي جرت في الـقرن التاسع عشر ويوجد فيها حالياً المتحف الأوروبي للنشاط الزلزالي القديم، والذي يوثق لكل الزلازل التي حدثت في كل العالم منذ (30) ألف سنة وإلى الآن.
 تعتبر البلدة مركزاً رئيسياً لزراعة الـكروم وبالتالي لإنتاج النبيذ، وأيضاً الأوزو التسيبورو (وهي مشروبات كحولية ثقيلة) في ثيساليا.
 يحدث كل عام في البلدة مهرجان تقليدي يدعى مهرجان بوراني (Bourani).
 أهم نادي رياضي في المدينة هو إيه إي تيرنافوس.

مراجع

وصلات خارجية
 موقع المدينة الرسمي

تيرنافوس
أماكن مأهولة أسست في القرن 15
بلديات ثيساليا
أماكن مأهولة في لاريسا (مقاطعة إقليمية)

تيرنافوس


Richard Bach (23 Haziran 1936) Amerikalı yazar. Türkiye'de özellikle Martı kitabıyla ünlüdür.

Hayatı
Richard Bach 1955'te Long Beach State College'e başladı. Kurgu ve hayal konusunda birçok eser yazdı. Kitaplarının çoğunu kendi hayatından esinlenerek yazdı. Hava Kuvvetleri'nde pilot olarak çalıştı. Ardından birçok işe girdi. Kitaplarının çoğunda bir şekilde uçmaktan bahsetti.

1970 yılında; Yem bulmak için uçmak yerine hızlı ve akrobatik uçmayı seçen bir martının hikâyesini anlatan kitabı, Martı'yı yazdı. Kitap 10.000 sözcükten daha az olmasına rağmen kurgu ve kurgu dışı kitaplar arasında en çok satan oldu. Rüzgarla Uçmak'a kadar en çok satanlarda yer aldı. Ardından gazeteci olarak işe başladı ve babasız büyümek hakkında bir kitap yazdı.

Bach 1977'de, Martı filmini çektiği sırada, aktris Leslie Parrish ile evlendi. Bach'ın Sonsuza Uzanan Köprü ve Bir eserlerini etkileyen kişi oldu. 1999'da boşandılar.

Türkçede yayınlanan kitapları
 Martı
 Hipnozcu
 Sonsuza Uzanan Köprü
 Bir
 Mavi Tüy Gönülsüz Bir Mesihin Serüvenleri
 Hiçbir Şey Rastlantı Değil
 Aklım Nereye Gidiyor
 Gelincik Güncesi / Havacı Gelincikler Gökyüzünde
 Gelincik Güncesi / Kurtarma Gelincikleri Denizde
 Güvenlikten Kaçış
 Pırpır
 Uzak Diye Bir Yer Yok

Kaynakça

1936 doğumlular

Kurgusal olmayan eserler veren Amerikalı yazarlar
20. yüzyıl Amerikalı roman yazarları
21. yüzyıl Amerikalı roman yazarları
Amerikalı pilotlar
Amerikalı subaylar
Yaşayan insanlar
20. yüzyıl Amerikalı erkek yazarları
21. yüzyıl Amerikalı erkek yazarları
20. yüzyıl kurgusal olmayan eserler veren Amerikalı yazarları
21. yüzyıl kurgusal olmayan eserler veren Amerikalı yazarları
Kurgusal olmayan eserler veren Amerikalı erkek yazarlar
Amerikalı yazarlar
Illinois doğumlu yazarlar

Richard Bach


La Playa de Jobos es una playa ubicada en el Barrio Bajuras del municipio de Isabela al noroeste de Puerto Rico, en la Carretera
PR-466. Es considerada una de las mejores playas para practicar deportes como el Surf, debido a las grandes olas en una zona de baja profundidad. También es una de las mejores playas para competencias de surf. La playa es uno de los sitios más visitados de la zona noroeste de la isla.

Su nombre viene dado por un antiguo asentamiento (el barrio jobos abajo en 1850) no fue hasta 1913 que cambio el nombre a barrio Bajuras. Desde entonces turistas americanos comenzaron a llamar al lugar "Playa de Jobos". El barrio Jobos existe pero en la sección superior de la zona, no en la costa realmente. El barrio bajuras se localiza específicamente en las coordenadas geográficas .

Véase también
Geografía de Puerto Rico
Geografía de América

Referencias

Enlaces externos
Mapa de localización

Isabela (Puerto Rico)
Playas de Puerto Rico

Playa de Jobos


Joel Allansson (født 3. november 1992) er en svensk fodboldspiller, der spiller for Halmstads BK som midtbane.

Klubkarriere

Halmstads BK
Den 24. december 2018 offentliggjorde Halmstads BK, at klubben havde skrevet under på en kontrakt med Allansson fra 2019.

Landsholdskarriere
Han debuterede den 8. januar 2017 for Sveriges fodboldlandshold i en 2-1-sejr over Elfenbenskystens fodboldlandshold, da han blev skiftet ind i det 74. minut i stedet for Kristoffer Olsson.

Titler

Klub
IFK Göteborg
 Svenska Cupen: 2012–13

Referencer

Eksterne henvisninger
 Joel Allansson på svenskfotboll.se
 Joel Allansson på Soccerway

Fodboldspillere fra Sverige
Fodboldspillere fra IFK Göteborg
Fodboldspillere fra Randers FC
Fodboldspillere fra Halmstads BK

Joel Allansson


Petjenga (, ; ) er en elv i Murmansk oblast i Rusland. Den har sine kilder øst for Pasvikdalen og syd for Nikel. Den løber ud i Petsamofjorden ved byen Petjenga.

Elven er stærkt forurenet af tungmetaller på grund af minedrift i afvandingsområdet.

Referencer

Eksterne henvisninger

Floder i Murmansk oblast

Petjenga


UEFA Europa League 2017-18 var den 47. udgave af den næsthøjst rangerende europæiske klubturnering i fodbold, den niende udgave siden relanceringen af turneringen fra UEFA Cup til UEFA Europa League.

UEFA Europa League finalen 2018 spilles i Parc Olympique Lyonnais i Décines-Charpieu, Frankrig.

Vinderne af UEFA Europa League 2017-18 kvalificerer sig automatisk til gruppespillet i UEFA Champions League 2018-19, og får også ret til at spille mod vinderne af UEFA Champions League 2017-18 i UEFA Super Cup 2018.

Manchester United, de forsvarende mestrene, kvalificerede sig til UEFA Champions League 2017-18 som titelholderne fra Europa League. Det vil kun være muligt for dem at forsvare deres titel, hvis de slutter som nummer tre i Champions League gruppespillet.

Kvalifikation

Første kvalifikationsrunde
Lodtrækningen til første kvalifikationsrunde blev afholdt den 19. juni 2017, 13:00 CEST, i UEFA hovedkvarteret i Nyon, Schweiz.

I alt 100 hold deltog i den første kvalifkationsrunde.

Anden kvalifikationsrunde
Lodtrækningen blev afholdt den 19. juni 2017. 14:30 CEST (efter lodtrækningen til første kvalifikationsrunde var overstået), i UEFA hovedkvarteret i Nyon, Schweiz.

Tredje kvalifikationsrunde
Lodtrækningen fandt sted den 14. juli 2017, 13:00 CEST, i UEFA's hovedkvart i Nyon, Schweiz.

Playoff runde
Lodtrækningen blev foretaget den 4. august 2017, kl 13:00 CEST, i UEFA's hovedkvart i Nyon, Schweiz.

Gruppespil

Lodtrækningen til gruppespillet blev afholdt den 25. august 2017, 13:00 CEST, i Grimaldi Forum i Monaco. De 48 hold blev trukket i tolv grupper med fire hold hver, med den restriktion, at hold fra samme forbund ikke kunne spille mod hinanden. Holdene blev seedet i fire lag, baseret på deres UEFA's koefficientliste for klubber i 2017.

I hver gruppe spiller holdene mod hinanden to gange, hjemme og ude i et round-robin format. Gruppevinderne går videre til sekstendedelsfinalerne, hvor de kommer sammen med de otte tredjeplads hold fra UEFA Champions League gruppespil 2017-18. Kampdagene er 14. september, 28. september, 19. oktober, 2. november, 23. november og 7. december 2017.

Gruppe A

Gruppe B

Gruppe C

Gruppe D

Gruppe E

Gruppe F

Gruppe G

Gruppe H

Gruppe I

Gruppe J

Gruppe K

Gruppe L

Referencer

Se også
 UEFA Champions League 2017-18

UEFA Europa League 2017-18


Ripton est une ville américaine située dans le Comté d'Addison, dans le Vermont. Selon le recensement de 2020, sa population est de  habitants.

Liens externes

Town au Vermont
Comté d'Addison

Ripton (Vermont)


Anii de călătorie (Wanderjahre) se referă la tradiția calfelor de a călători timp de mai mulți ani după terminarea uceniciei ca meșteșugari. Tradiția datează din perioada medievală și este urmată astăzi în țările vorbitoare de limba germană. În Insulele Britanice tradiția s-a pierdut și a rămas numai titlul de calfă ca o amintire a obiceiului tinerilor meseriași de a călători prin țară. În mod normal perioada minimă de călătorie a unei calfe este de trei ani și o zi. Meseriile pentru care se solicita efectuarea acestei călătorii erau confecționarea de acoperișuri, prelucrarea metalelor, dulgherie și tâmplărie, producerea de pălării și confecționarea de instrumente muzicale sau de orgi.

Origini istorice
În perioada medievală ucenicul depindea de un meșter, de obicei, pentru un termen fix de șapte ani. El locuia în casa meșterului, primind o remunerație sub formă de produse alimentare, cazare și formare profesională. Un ucenic nu putea percepe o plată pentru ziua de lucru (cuvântul francez journée se referă la intervalul de timp de o zi); în Germania era un lucru normal ca ucenicul să plătească o taxă (în germană: Lehrgeld) pentru ucenicie. După anii de ucenicie (germană: Lehrjahre, literalmente "ani de învățare") ucenicul era exonerat de obligațiile sale (în germană: Freisprechung, "eliberare"). Breslele, cu toate acestea, nu permiteau unui tânăr meseriaș fără experiență să fie promovat la rangul de meșter — el putea alege doar să fie angajat, dar mulți alegeau în schimb să călătorească pentru a munci.

În unele părți ale Europei, precum Germania  din Evul Mediu târziu, călătoria calfei (Geselle) dintr-un oraș în altul pentru a câștiga experiență, lucrând în diferite ateliere, reprezenta o parte importantă a formării unui meșter aspirant. Tâmplarii din Germania au păstrat tradiția calfelor de a călători chiar și astăzi, deși doar o mică minoritate încă o mai practică.

În Evul Mediu, numărul de ani petrecuți în călătorie diferea în funcție de meserie. Numai după trecerea unei jumătăți a anilor de călătorie a unei calfe (în germană: Wanderjahre, literalmente "ani de rătăcire") meseriașul se putea înregistra într-o breaslă pentru a obține dreptul de a fi meșter aspirant. După încheierea anilor de călătorie, el trebuia să se stabilească într-un atelier al breslei și după alți câțiva ani (în germană: Mutjahre, la propriu "ani de curaj") i se permitea să-și confecționeze capodopera lui (în germană: Meisterstück) și să o prezinte breslei. Cu acordul ei, el urma să fie promovat ca meșter al breslei și i se permitea să-și deschidă propriul atelier în oraș.

Anii de călătorie în arte
 Cântecul australian "Waltzing Matilda" este bazat pe "Walz"-ul calfei călătoare".
 Există multe cântece ale calfelor călătoare inspirate din "Walz".
 Gustav Mahler a compus Cântecele unui ucenic rătăcitor
 Romanul Wilhelm Meisters Wanderjahre (Anii de ucenicie ai lui Wilhelm Meister) al lui Goethe
 În romanul Mara (1894) al lui Ioan Slavici măcelarul Națl Hubăr pleacă într-o călătorie de doi ani pentru a putea fi avansat de la calfă la meșter.

Calfe celebre
Următoarele persoane sunt cunoscute că au încheiat o perioadă de călătorie pe post de calfă:
 August Bebel (tstrungar) – fondator al Partidului Social-Democrat din Germania
 Jakob Böhme (cizmar) – mistic și filosof creștin
 Albrecht Dürer (pictor) – pictor și gravor german, mai târziu artist celebru
 Fundația Friedrich Ebert (producător de șei) – primul președinte al Republicii de la Weimar
 Adam Opel (mecanic) – producător de mașini de cusut și de biciclete. În următoarea generație firma lui a devenit cunoscută pentru fabricarea de automobile.
 Wilhelm Pieck (tâmplar) – primul președinte al RDG

Note

Legături externe
 Sabine Barnhartr Auf der Walz (articol)
 The Wander-Buch of Wilibald Koch

Tradiții

Anii de călătorie


غاما-بوتيرولاكتون هي ماده متوافره في العديد من مستحضرات التنظيف المنزلي ،كما كانت تستخدم لعلاج حالات الأرق المستفحلة ،قبل حظرها رسمياً في الولايات المتحدة ،والعديد من الدول الأخرى في العام 1991. والثابت علمياً ان تلك المادة تتوافر بنسب قليله في جسم الإنسان بالمعدل الطبيعي الا انها حين تصنع مخبرياً تصبح شديدة الضرر بالنسبة إلى البشر حيث تؤدي إلى العديد من العوارض الجانبية السلبية مثل الدوار والتقيؤ وضعف وارتخاء العضلات ومشكلات في التنفس وفقدان الوعي مع انعدام القدرة على الحركة وصولا ً إلى اخطر النتائج وهو الموت نتيجة تعاطي تلك المادة خصوصاً إذا كانت ممزوجة مع مواد أخرى مثل الكحول ومواد أخرى مخدره
وإذا كانت هذه المادة مفضله لدى المغتصبين والمعتدين جنسياً فذلك لأنها تمنح الضحية شعوراً مبدئياً بالسعادة والرغبة فالتواصل مع الآخر كما تجعل الضحية تفقد أي إحساس بالتمنع أو الخجل وتفقد القدرة على التركيز.
اما الجرعات الزائدة فتظهر معها عوارض أخرى اشد بروزاً مثل الرغبة بالنوم أو الاستغراق بالنوم العميق وثقل اللسان وانعدام القدرة على النطق السليم والغياب عن الوعي وصولاً إلى الموت، وتذكر المصادر الطبية ان الإنسان الذي يفقد الوعي نتيجة تعاطيه يجب أن ينقل إلى المستشفى مهما تكون أنواع المخاطر المترتبة على ذلك.
وما يزيد من خطورة هذا المخدر انه يشبه الماء فشافيته، بيد ان تذوق القليل منها يكشف حقيقتها مباشره إلا أن المغتصب قد يدسه في الشراب ،، لذا فمن المستحسن عدم قبول أي شراب من شخص لا نعرفه جيداً كما أن تلك المادة تجعل الضحية تفقد التركيز أو تذكر ما حدث لها ولعله الامر الذي حدا 91% من الفتيات اللواتي تعرضن للاغتصاب بهذه الطريقة، عدم الإبلاغ عما حصل لهن لدى الشرطة بسبب عدم توافر التفاصيل اللازمة لتشكيل القضية.

مراجع

أكسولانات
عقاقير مصممة
لاكتونات
مذيبات
مضاهئات غابا
مهدئات

غاما-بوتيرولاكتون


Serum may refer to:

Biology and pharmacology
Serum (blood), plasma from which the clotting proteins have been removed
Antiserum, blood serum with specific antibodies for passive immunity
Serous fluid, any clear bodily fluid

Other uses
Gary Serum (born 1956), American baseball player
Serum, a software synthesizer VST created by Steve Duda

See also

Sera (disambiguation)

Serum


Sedecio (en griego, Σεδεκίων), que murió en el año 114, fue el obispo de Bizancio durante nueve años, de 105-114.

Sucedió al Obispo Plutarco. Durante su episcopado, se produjo la persecución de los cristianos por el emperador Trajano. Su sucesor fue Diógenes.

Véase también
 Lista de los obispos de Bizancio

Referencias

Antiguos griegos del siglo II
Obispos del siglo II
Obispos de Bizancio

Sedecio de Bizancio


ACL eller acl har flere betydninger:
 Access control list
 American Classical League
 Arctic Co-operatives Limited
 Association for Computational Linguistics

ACL


Castelões Portekiz'de Vila Nova de Famalicão belediyesine bağlı olan, 3,60 km² yüzölçümüne sahip, 1.746 nüfuslu (2001) bir bucaktır (Portekizce: freguesia).

Portekiz'in freguesiaları
Vila Nova de Famalicão

Castelões (Vila Nova de Famalicão)


Jorge Rando museet er det første ekspressionistiske museum i Málaga, Andalusien, Spanien.

Det er dedikeret til maler og skulptør Jorge Rando. Museet samler hans værker, men udstiller derudover også andre værker fra både nationale og internationale kunstnere i samme stilart, som hans egen.

Den officielle åbningsdato for museet var den 28. maj, 2015.

Museet

Formålet med museet er først og fremmest at give indsigt i studiet omkring Jorge Randos arbejde og udstilling af hans værker, derudover har museet også til formål at undersøge og formidle poetisk ekspressionisme.

Den ekspressionistiske udtryksform fik sit gennembrud i det 19. århundrede og er fortsat en udbredt stilart hos nutidens kunstnere. Den ekspressionistiske stil har blandt andet præget mange arkitektoniske bygninger, som man groft sagt, kan sige er med til at definere den moderne vestlige kultur.

Studiet og præsentationen af de forskellige artistiske facetter, som for eksempel malerier, skulpturer, arkitekturer, filosofi, litteratur, film og musik har høj prioritet på museet.

Museet er opført for at reflektere over Jorge Rando's arbejde, hvilket giver liv til en kulturel filosofi i tæt relation til hans tankegang.

Inspireret af mottoet "Dører åbner altid.. så folk går ind og museer går ud", det er derfor blevet et museum, hvor man kigger på kunst under et spirituelt og humanistisk perspektiv.

Entré og andet, eksempelvis guidede ture er gratis på museet.

Udstillinger

Jorge Randos arbejde

Disse rum udstiller Jorge Randos artistiske produktioner med en forklarende diskurs om den bevægelse, som er karakteriseret af forskellige tematiske cyklusser, som ledsager de udstillede værker.

Midlertidige udstillinger
De midlertidige udstillinger giver mulighed for nationale og internationale artister, som har gjort brug af den ekspressionistiske eller neo-ekspressionistiske udtryksform, til at udstille deres værker på museet.

I museets første år har der været holdt en udstilling af kunstneren Käthe Kollwitz's tegninger. Den næste udstilling - den 14. December vil en ny udstilling af Ernst Barlach blive indviet på museet. Det vil være den første Magna udstilling i Spanien af skulptøren Ernst Barlach.

La Sala de Estar del Arte

Museet er ment til at være et levende rum af kunst (La Sala de Estar del Arte). Hele året rundt påskønner det præsentationen af forskellige artistiske udfoldelser. El color del sonido (Lydens farve) er cyklussen dedikeret til musikken; Luces y sombras (Lys og skygge) er observations og diskussion cyklussen, med introduktionen til en diskussion og debat i slutningen; El Gabinet (Kabinettet) er cyklussen dedikeret til litteratur, teater og fortællinger; Arte (Kunst) er cyklussen dedikeret til diskussion og reportage og kunstneriske meninger, det sidste rum "Lo que está pasando" (Hvad sker der) er cyklussen dedikeret til debat omkring aktuelle emner.

Besøg og uddannelse
Museet tilbyder guidede ture rundt, som ikke kan bookes på forhånd, derudover kræves der heller ikke et minimum antal af besøgende i gruppen. De guidede ture er diskussioner af kunst historikere, hvor opstillede retningslinjer ikke er eksisterende: de er ment til at være en udveksling af de indtryk der er i forbindelse med de besøgendes ønsker og nødvendigheder, så hvert besøg bliver en opdagelse og en gensidig berigelse.

Man kan bestille personlige ture til grupper, som har specifikke ønsker. Denne tur bygger på et program som sigter efter at lade den ekspressionisme, neo-ekspressionisme og den moderne kunst komme tættere på besøgende, ved hjælp af guidede ture, kunstneriske workshops og debatmøder.

Bygningen
Jorge Rando museet er en del af Las Mercedarias klosteret i via Cruz del Molinillo, Málaga. Det er konstrueret ud fra tegningerne af arkitekten D. Manuel Riviera Valentín (1878) og betragtes som en symbolsk bygning, primært på baggrund af arkitekturen. Et mandarin appelsin træ skiller sig ud i klosterets gårdhave. Det blev plantet i forbindelse med opførelse af klosteret og er derfor mere end 140 år gammelt.

Renoveringen af klosteret i forbindelse med at gøre det i stand til at huse museet startede i 2011 af Rådhuset i Málaga og blev færdiggjort i foråret 2014 under ledelse af arkitekten D. José Antonio González Vargas.

Den ekspressionistiske udtryksform er i naturlige rammer på baggrund af bygningens spirituelle fortid. Det spirituelle spiller en stor rolle i ekspressionisme, og bygningens fortid samt de udstillede værker går derfor op i en højere enhed.

Installationer
Jorge Rando museet kombinerer den historiske gårdhave med de nye moderne installationer i béton brut (råt beton) og corten stål. En synergi der kombinerer spiritualitet og stilhed fra klosteret med styrken fra ekspressionisme.

Der er 4 udstillingsrum oplyst af naturligt lys, dette er et af de vigtigste punkter i forhold til konstruktionen. Udover udstillingsrummene er der også andre rum, som for eksempel biblioteket, den førnævnte gårdhave og workshoppen, hvilket er rummet der er dedikeret til fremstilling af malerier. En gruppe af kunstnere gør regelmæssigt brug af det og konverterer det blandt andet til et mødested, hvor der er åben dialog mellem kunstnere, historikere og besøgende. Rummet tillade en løbende udveksling af meninger og debatter om kunst og kultur.

Administration
Ledelsen, administrationen og alle aktiviteter såsom udstillinger, debat i relation til kunst og æstetik bag ekspressionisme, workshops, seminarer osv. er alle finansieret af Jorge Rando fondet.

Noter

Kunstmuseer i Spanien

Museum Jorge Rando


Chick-fil-A, Inc. ( , a play on the American English pronunciation of "filet") is an American fast food restaurant chain and the largest chain specializing in chicken sandwiches. Headquartered in College Park, Georgia, Chick-fil-A operates 2,988 restaurants across 48 states, as well as in the District of Columbia and Puerto Rico. The company also has operations in Canada, and previously had restaurants in the United Kingdom and South Africa. The restaurant has a breakfast menu, and a lunch and dinner menu. The chain also provides catering services.

Many of the company's values are influenced by the Christian religious beliefs of its late founder, S. Truett Cathy (1921–2014), a devout Southern Baptist. Reflecting a commitment to Sunday Sabbatarianism, all  restaurants are closed for business on Sundays, Thanksgiving, and Christmas Day. During the Western Christian liturgical season of Lent,  promotes fish sandwiches, following the Christian tradition of abstinence from meat during Lent. The company's conservative opposition to same-sex marriage has caused controversy, though the company began to loosen its stance on this issue from 2019. Despite numerous controversies and boycott attempts, the 2022 American Customer Satisfaction Index found that Chick-fil-A remained the country's favorite fast food chain for the eighth consecutive year.

History

The chain's origin can be traced to the Dwarf Grill (now the Dwarf House), a restaurant opened by S. Truett Cathy, the chain's former chairman and CEO, in Hapeville, Georgia, a suburb of Atlanta, in 1946, and is near the location of the  Ford Motor Company Atlanta Assembly Plant, for many years a source of many of the restaurant's patrons but later demolished.

In 1961, after 15 years in the fast-food business, Cathy found a pressure-fryer that could cook the chicken sandwich in the same time it took to cook a hamburger. Following this discovery, he registered the name Chick-fil-A, Inc. The company's trademarked slogan, "We Didn't Invent the Chicken, Just the Chicken Sandwich," refers to their flagship menu item, the Chick-fil-A chicken sandwich. Though Chick-Fil-A was the first national chain to make a fast, fried chicken sandwich its flagship item, it has been shown that Cathy's claim to have "invented the chicken sandwich" is false.

From 1964 to 1967, the sandwich was licensed to over fifty eateries, including Waffle House and the concession stands of the new Houston Astrodome. The Chick-Fil-A sandwich was withdrawn from sale at other restaurants when the first standalone location opened in 1967, in the food court of the Greenbriar Mall in Atlanta.

During the 1970s and early 1980s, the chain expanded by opening new locations in suburban malls' food courts. The first freestanding location was opened April 16, 1986, on North Druid Hills Road in Atlanta, Georgia, and the company began to focus more on stand-alone units rather than  food courts. Although it has expanded outward from its original geographic base, most new restaurants are located in Southern US suburban areas.

Since 1997, the Atlanta-based company has  sponsored the Peach Bowl, an annual college football bowl game played in Atlanta on New Year's Eve. Chick-fil-A also sponsors the Southeastern Conference and the Atlantic Coast Conference of college athletics.

In 2008, Chick-fil-A was among the first fast-food restaurants to become completely free of trans fats.

In October 2015, the company opened its largest restaurant, a three-story  restaurant in Manhattan.

On December 17, 2017, Chick-fil-A broke their tradition and opened on a Sunday to prepare meals for passengers left stranded during a power outage at Atlanta Hartsfield-Jackson International Airport, and on January 13, 2019, a Chick-fil-A franchise in Mobile, Alabama, opened on Sunday to honor a birthday wish of a 14-year-old boy with cerebral palsy and autism.

On February 13, 2023, they began offering their first non-meat sandwich, a breaded cauliflower sandwich.

In May 2023, Chick-fil-A closed its first stand-alone restaurant, in Greenbriar Mall, Atlanta, without stating a reason.

Business model

Chick-fil-A's business strategy involves a focus on a small menu and on customer service.  While many fast food chains offer many dishes, Chick-fil-A's  is focused on selling chicken sandwiches. The name's capital A is intended to indicate that their chicken is "grade A top quality". The company's emphasis on customer service is reported to have contributed to its success and growth in the United States.

Chick-fil-A builds and owns its  restaurants. Chick-fil-A franchisees need a US$10,000 initial investment. Franchisees are selected and trained, a process that can take months.

Chick-fil-A grossed an average of $4.8 million per restaurant in 2016, despite opening only 6 days a week, the highest sales of all fast-food restaurants in the United States. (Whataburger was second with $2.7 million per restaurant average).

In 2019, Chick-fil-A reported $11.3 billion in sales in the United States, behind only McDonald's with $40.4 billion in sales that year.

To compete with Chick-fil-A, fried chicken chain Popeyes, followed by others, introduced a fried chicken sandwich in 2019, starting the Chicken Sandwich Wars.

Retail sale of sauces
In the spring of 2020, Chick-fil-A test-trialed the sale of two of their dipping sauces at some supermarkets in Florida, with all profits earmarked for a scholarship fund for company's store level employees. The trial was considered successful, and distribution was expanded nationwide by 2021. Two more sauces were added  in 2023.

In October 2022, the company trialed expansion of the program to include its salad dressings in the Cincinnati metropolitan area and in parts of Tennessee, and expanded nationwide in spring 2023.

Corporate culture
S. Truett Cathy was a devout Southern Baptist; his religious beliefs had a major impact on the company. The company's official statement of corporate purpose says that the business exists "To glorify God by being a faithful steward of all that is entrusted to us. To have a positive influence on all who come in contact with Chick-fil-A." Cathy opposed the company becoming public for religious and personal reasons.

A company spokesperson said in 2012, "The Chick-fil-A culture and service tradition in our Restaurants is to treat every person with honor, dignity and respect –regardless of their belief, race, creed, sexual orientation or gender."

Sunday closing
In accordance with the founder's belief in the Christian doctrine of first-day Sabbatarianism, all Chick-fil-A locations are closed on Sundays, Thanksgiving, and Christmas. Cathy said "Our decision to close on Sunday was our way of honoring God and of directing our attention to things that mattered more than our business."

In an interview with ABC News's Nightline, Truett's son Dan T. Cathy told reporter Vicki Mabrey that the company is also closed on Sundays because "by the time Sunday came, he was just worn out. And Sunday was not a big trading day, anyway, at the time. So he was closed that first Sunday and we've been closed ever since. He figured if he didn't like working on Sundays, that other people didn't either."

Even Chick-fil-A locations at sports stadiums close on Sundays, although many games are played on Sundays.

Lenten observance

During the Western Christian liturgical season of Lent,  promotes fish sandwiches, following the Christian tradition of abstinence from meat during Lent.

Serving chicken without antibiotics

In February 2014, Chick-fil-A announced plans to serve chicken raised without antibiotics in its restaurants nationwide within five years, the first fast-food restaurant to make this commitment. This was implemented by May 2019.

Removal of additives
In 2011, food blogger and activist Vani Hari noted that Chick-fil-A sandwiches contained nearly 100 ingredients, including peanut oil preserved with tert-butylhydroquinone (TBHQ), made from butane. In October 2012, Chick-fil-A invited Hari to meet with company executives at its headquarters. In December 2013, Chick-fil-A said that it was removing high-fructose corn syrup and artificial dyes, and was testing a new peanut oil. Chick-fil-A, like other companies, does not publicly announce such changes unless already in the news, because it focuses attention on these ingredients.

International locations

Canada

In September 1994, Chick-fil-A opened its first location outside of the United States inside a student center food court at the University of Alberta in Edmonton, Alberta, Canada. This location did not perform very well and was closed within two or three years. The company opened an outlet at the Calgary International Airport in Alberta in May 2014, and closed it in 2019.

Chick-fil-A opened a restaurant in Toronto, Ontario, on September 6, 2019, in the Yonge and Bloor Street area. There were protests criticizing the company's violation of animal rights and "history of supporting anti-LGBTQ causes". Chick-fil-A announced that it would open two other locations in Toronto during 2019, and 12 additional stores in the Greater Toronto Area over the subsequent five years. The chain's second Toronto location opened at the Yorkdale Shopping Centre in January 2020.

The company expanded to other areas of Ontario in 2021, opening standalone locations with drive-through restaurants in Kitchener in August, and Windsor in October.

South Africa
In August 1996, Chick-fil-A opened its first location outside of North America by building a restaurant in Durban, South Africa. A second location was opened in Johannesburg in November 1997. Neither was profitable, and they were closed in 2001.

United Kingdom
A Chick-fil-A operated in Edinburgh during Spring 2018. On October 10, 2019, Chick-fil-A returned to Europe, with the opening of a store at The Oracle shopping centre in Reading, UK. The store closed in March 2020 after The Oracle opted not to continue the lease of the location beyond the six-month pilot period in the face of continued protests over the chain's anti-LGBTQ stance.

In February 2019, Chick-fil-A opened a store on a 12-month pilot scheme in Aviemore, Scotland. The store was closed in January 2020 amidst protest and controversy from locals and customers regarding the chain's former donations to charities supporting anti-LGBT rights causes. Chick-Fil-A said that they had always planned a short-term stay at the location.

Later the company changed some policies, appointing its first head of diversity, in 2020, and focused its charitable activities on education and hunger alleviation rather than opponents of same-sex marriage. In September 2023 the company said that it planned to open five restaurants in the UK from early 2025, investing over $100m over the following ten years in the UK. The chain said that it would apply its charitable policies, including a $25,000 donation to a local organisation on opening a Chick-fil-A restaurant and donation of surplus food to local charitable causes, to its UK branches too.

Expansion to Asia and Europe
Chick-fil-A CEO Andrew Cathy announced in March2023 that it planned to open restaurants in both Asia and Europe by 2026, and was set to expand to a total of five overseas markets by 2030. The Wall Street Journal reported that it was seeking countries with "stable economies, dense populations, and a demand for chicken".

Planned locations

In July 2018, Chick-fil-A announced it would be opening its first location in Hawaii in Kahului in early 2022, with additional locations in Honolulu and Kapoleo to follow. The first Puerto Rican location opened on March 3, 2022, in Bayamón.

Advertising

"Eat Mor Chikin" is the chain's most prominent advertising slogan, created by The Richards Group in 1995. The slogan is often seen in advertisements, featuring Holstein dairy cows that are often seen wearing (or holding) signs that (usually) read "Eat Mor Chikin" in capital letters. The ad campaign was temporarily halted on January 1, 2004, during a mad cow disease scare, so as not to make the chain seem insensitive or appear to be taking advantage of the scare to increase its sales. Two months later, the cows were put up again. The cows replaced the chain's old mascot, Doodles, an anthropomorphized chicken that still appears as the C on the logo.

Chick-fil-A vigorously protects its intellectual property, sending cease and desist letters to those they think have infringed on their trademarks. The corporation has successfully protested at least 30 instances of the use of an "eat more" phrase, saying that the use would cause confusion of the public, dilute the distinctiveness of their intellectual property, and diminish its value.

A 2011 letter to Vermont artist Bo Muller-Moore who screen prints T-shirts reading: "Eat More Kale" demanded that he cease printing the shirts and turn over his website. The incident drew criticism from Vermont governor Peter Shumlin, and created backlash against what he termed Chick-fil-A's "corporate bullying". On December 11, 2014, Bo Muller-Moore announced that the U.S. Patent Office granted his application to trademark his "Eat More Kale" phrase. A formal announcement of his victory took place on December 12, 2014, with Shumlin and other supporters on the Statehouse steps. His public fight drew regional and national attention, the support of Shumlin, and a team of pro-bono law students from the University of New Hampshire legal clinic.

After 22 years with The Richards Group, Chick-fil-A switched to McCann New York in 2016. Along with the cows, ads included famous people in history in a campaign called "Chicken for Breakfast. It's not as crazy as you think."

Sponsored events
Chick-fil-A Classic
The Chick-fil-A Classic is a high school basketball tournament held in Columbia, South Carolina, featuring nationally ranked players and teams. The tournament is co-sponsored by the Greater Columbia Educational Advancement Foundation (GCEAF), which provides scholarships to high school seniors in the greater Columbia area.

Chick-fil-A Peach Bowl
The Chick-fil-A Peach Bowl, first known as the Peach Bowl until 2006 and renamed Chick-fil-A Peach Bowl in 2014, is a college football bowl game played each year in Atlanta, Georgia.

Chick-fil-A Kickoff Game
The Chick-fil-A Kickoff Game is an annual early-season college football game played at the Mercedes-Benz Stadium in Atlanta, Georgia; before 2017, it was played at the Georgia Dome. It features two highly ranked teams, one of which has always been from the Southeastern Conference. In the 2012 season and again in the 2014 season, the event was expanded to two games. It was also two games in 2017. On July 12, 2023, Georgia-based insurance company Aflac, became the new sponsor of the game.

Controversies

Same-sex marriage

Chick-fil-A has donated over $5 million, via the WinShape Foundation, to groups that oppose same-sex marriage.  In response, students at several colleges and universities worked to ban or remove the company's restaurants from their campuses.

In June and July 2012, Chick-fil-A's chief operating officer Dan T. Cathy made several public statements about same-sex marriage, saying that those who "have the audacity to define what marriage is about" were "inviting God's judgment on our nation". Several prominent politicians expressed disapproval. Boston Mayor Thomas Menino and Chicago Alderman Proco "Joe" Moreno said they hoped to block franchise expansion into their areas.

The proposed bans drew criticism from liberal pundits, legal experts, and the American Civil Liberties Union. The Jim Henson Company, which had a Pajanimals kids' meal toy licensing arrangement with Chick-fil-A, said it would cease its business relationship, and donate the payment to the Gay & Lesbian Alliance Against Defamation. Chick-fil-A stopped distributing the toys, claiming that unrelated safety concerns had arisen prior to the controversy. Chick-fil-A released a statement on July 31, 2012, saying, "We are a restaurant company focused on food, service, and hospitality; our intent is to leave the policy debate over same-sex marriage to the government and political arena."

Less than a year after Moreno's comments, Chick-fil-A opened its first restaurant in downtown Chicago.
In 2022, ten years after Menino's comments, Chick-fil-A opened its first store in Boston, a 5,280-square-foot restaurant on Boylston Street. At the time of the opening, there were 15 other Chick-fil-A restaurants operating in the greater Boston area.

In response to the controversy, former Arkansas Governor Mike Huckabee initiated a Chick-fil-A Appreciation Day movement to counter a boycott of Chick-fil-A launched by same-sex marriage activists. Many of the chain's stores reported record levels of customers that day. The United States Federal Aviation Administration also responded to two cities that were preventing Chick-fil-A from opening in their international airport, citing "Federal requirements prohibit airport operators from excluding persons on the basis of religious creed from participating in airport activities that receive or benefit from FAA grant funding."

In April 2018, Chick-fil-A reportedly continued to donate to the Fellowship of Christian Athletes, which opposes gay marriage. In a November 18, 2019, interview, Chick-fil-A president Tim Tassopoulos said the company would stop donating to The Salvation Army and the Fellowship of Christian Athletes.

Drive-through traffic
The popularity of Chick-fil-A's drive-throughs in the United States has led to traffic problems, police interventions, and complaints by neighboring businesses in more than 20 states. The long drive-through lines have been reported to cause traffic backups, blocking emergency vehicles and city buses and increasing the risk of collisions and pedestrian injuries.

Related restaurants

Hapeville Dwarf House
Truett Cathy opened his first restaurant in 1946, The Dwarf Grill – later renamed the Dwarf House – in Hapeville, Georgia, and developed the pressure-cooked chicken breast sandwich there. At the original Chick-fil-A Dwarf Grill, in addition to the full-size entrances, there is also an extra small-sized front door.

The original Dwarf House in Hapeville, Georgia is open 24 hours a day, six days a week, except on Sundays, Thanksgiving, and Christmas. The store closes at 10:00 p.m. on Saturday nights, and the day before Thanksgiving and Christmas and reopens at 6 a.m. on Monday mornings and the day after Thanksgiving and Christmas. It has a larger dine-in menu than the other Dwarf House locations as well as an animated seven dwarfs display in the back of the restaurant. It was across the street from the former Ford Motor Company factory called Atlanta Assembly.

Dwarf House
Opened in 1986, Truett's original, full-service restaurants offer a substantial menu and provide customers a choice of table service, walk-up counter service or a drive-thru window. There are currently five of the original eleven Chick-fil-A Dwarf House restaurants still operating in the metro Atlanta area, including Duluth, Riverdale, Jonesboro, Forest Park and Fayetteville.

Truett's Grill
In 1996, the first Truett's Grill was opened in Morrow, Georgia. The second location opened in 2003 in McDonough, Georgia, and a third location opened in 2006 in Griffin, Georgia. Similar to the Chick-fil-A Dwarf Houses, these independently owned restaurants offer traditional, sit-down dining and expanded menu selections in a diner-themed restaurant. In 2017, Chick-fil-A demolished several Dwarf House locations to replace them with Truett's Grill locations.

Truett's Chick-fil-A
Truett's Chick-fil-A is designed in honor of founder S. Truett Cathy.  The restaurant is decorated with family photos and favorite quotes of the restaurant founder. The restaurant offers drive-thru, counter, and sit-down service for breakfast, lunch and dinner. There are four locations including Newnan, Rome, Stockbridge, and Woodstock, Georgia.

Truett's Luau
Truett Cathy visited Hawaii;  at the age of 92 he opened Truett's Luau in Fayetteville Georgia in 2013.  The menu includes island favorites with a southern US spin.   The restaurant offers sit-down, counter and drive-thru service.

Senior leadership
Chick-fil-A has been run by the Cathy family since the restaurant chain's founding in 1946;  it was being led by the third generation of the Cathy family.

List of chairmen

 S. Truett Cathy (1946–2013)
 Dan Cathy (2013– )

List of chief executives

 S. Truett Cathy (1946–2013)
 Dan Cathy (2013–2021)
 Andrew T. Cathy (2021– )

Menu
Based on data from 2018, the most-ordered item was the waffle fries followed by soft drinks, chicken nuggets, and the original chicken sandwich, available at all franchises, with some offering the full menu. Chick-fil-A's website lists all menu items and nutrition information.

See also
 List of chicken restaurants

References

External links

 Official website

Companies based in Fulton County, Georgia
Fast-food chains of the United States
Fast-food poultry restaurants
Fried chicken
Hapeville, Georgia
Economy of the Southeastern United States
Privately held companies based in Georgia (U.S. state)
Restaurants established in 1946
1946 establishments in Georgia (U.S. state)
Cathy family
Chicken chains of the United States

Chick-fil-A


La horilka (en , en , en ) est une boisson alcoolisée ukrainienne.

Dénomination
Le mot horilka est utilisé dans un sens générique en ukrainien pour désigner la vodka ou d'autres spiritueux forts. Les variantes dialectales sont harilka, horilash, horilytsya, horilets, horilukha, z·horivka, zorivka, orilka, ainsi que horivka et horychka en ukrainien occidental.

Le terme samohon (самогон, litt. « auto-distillé ») désigne les liqueurs distillées à la maison et est presque identique au russe  et au polonais .

Le pertsivka () est une variante dhorilka infusée avec des piments. Historiquement, en dehors de l'Ukraine, le terme pertsivka a parfois été utilisé à la place de « horilka ».

Étymologie
Le mot horilka est attesté en 1562 (горилка) et 1678 (горѣлка). Le mot vient de la même racine que le verbe horíty (горіти, litt. « brûler »), similaire au biélorusse harelka, au russe méridional gorelka, au tchèque kořalka, et le slovaque goralka, goržolka.

Le mot aurait suivi la même évolution que le mot polonais gorzałka, possiblement comme une abréviation d'un mot composé. Horile vyno (« vin brûlant ») est à comparer avec le mot plus ancien, attesté en 1511, horěloe vyno (горѣлое вино) ou horila (ya) voda (« eau brûlante »). Le mot en vieux-tchèque pálená voda a donné pálenka ou le palinka hongrois, transylvanien. Il s'agirait d'une adaptation du vieux haut allemand der brannte Wein qui a donné Branntwein. On peut également le comparer au mot anglais brandy, abréviation de brandywine, à rapprocher du néerlandais brandewijn « vin brûlant ».

Histoire
La production dhorilka s'est développée à partir du , durant l'ère des cosaques zaporogues. La boisson était alors préparée avec du radis noir et du miel et était appelée krinovoukha.

 Fabrication
Lhorilka est distillé à partir de céréales, du blé ou du seigle, occasionnellement à partir de pommes de terre, de miel et de sucre de betterave.

Par le passé, l'''horilka aurait titré à 20°, mais désormais la production titre à 40°.

 Variantes
Différentes variations d'horilka font partie de la tradition ukrainienne. Une partie fait l'objet d'une commercialisation, mais la plupart sont fabriquées à la maison. Lhorilka peut être infusée aux fruits (nalyvka) et aux épices (spotykach) : framboises, fraises, groseilles, prunelles, baies d'obier, cynorhodons, baies de sorbier, herbes à bison, cerises, prunes, abricots, citrons, oranges et clous de girofle, zestes d'agrumes, bourgeons de cassis, bourgeons de bouleaux, noix, miel, menthe, lait, piments.

La plupart de ces infusions sont mises à vieillir pour plusieurs semaines ou plusieurs mois, puis sont filtrées. L'ajout d'un sirop de sucre lors de la préparation renforce la teneur en alcool. Les fruits fermentent durant la préparation.

La zapikanka aussi appelée varenukha ou palynka est une infusion d'alcool et de fruits, couverte d'une pâte, chauffée au four.

 Marques
 Hetman
 Khlibni Dar
 Khortytsia
 Kozatska Rada
 Némiroff
 Vozdukh

 Traditions et service
L'horilka se sert frais (8 à 10°C) en apéritif. Elle accompagne la choucroute locale dans l'ouest de l'Ukraine, ou des conserves de légumes et des tranches de  sur du pain de seigle. Lhorilka occupe une place importante dans la vie sociale ukrainienne et en particulier dans les mariages traditionnels en Ukraine. La consommation d'horilka a diminué de 72% à 58% entre 1998 et 2006.

Unian 2007Et donne-nous de l'eau-de-vie, beaucoup d'eau-de-vie ; pas de cette eau-de-vie avec toutes sortes d'ingrédients, des raisins secs et autres vilenies ; mais de l'eau-de-vie toute pure, qui pétille et mousse comme une enragée. — Taras Bulba, de Nikolaï Gogol

Traditionnellement, on consomme l'''horilka pour essayer de faire passer les rhumes et les maux de gorge.

Références

Liens externes
 Boissons alcoolisées ukrainiennes

Eau-de-vie
Boisson ukrainienne

Horilka


Bonka es un videojuego de plataformas realizado por Micros en el año 1983.

Objetivo
Claramente inspirado en el videojuego Space Panic el protagonista de este videojuego debe realizar agujeros en el suelo donde caerán los monstruos de la pantalla. Existe un nivel de oxígeno que limita el tiempo de vida del protagonista. El juego fue publicado para los ordenadores domésticos Commodore 64 y Dragon 32/64.

Referencias
 Información e imágenes del juego en Juegomania.org
 Información e imágenes del juego en Games Database (en inglés)

Enlaces externos
 Versión jugable en Java en c64i.com

Videojuegos para Commodore 64
Videojuegos para Dragon 32/64
Videojuegos de plataformas
Videojuegos de 1983

Bonka


Esperanza y Cía. (ECIA), officiellement Esperanza y Compañía, Sociedad Anónima, était une fabrique d'armes fondée en 1925 et établie depuis 1933 à  Marquina ( Vizcaya) qui produisait des armes individuelles, des munitions et des mortiers pour l'Armée espagnole et pour l'exportation. Après sa fermeture en 1994,  un groupe de ses travailleurs a fondé une nouvelle entreprise, Ecia-Xemein, S.A.L., qui est toujours active en 2021. .

Opérateurs
  Les mortiers de 120mm ECIA utilisés comme mortier automoteur sur M113 sont complétés ou remplacés par des URO VAMTAC équipés de l'EIMOS pour l'infanterie de marine pour fin 2021 avec 80 systèmes prévus en tout pour tous les corps d'armée qui complèteront ou remplaceront également le Cardom de Soltam Systems engagé en Afghanistan.
  Les mortiers ECIA utilisés comme mortier automoteur sur Blindé moyen sur roues BMR 3560.53E (BMR-PM-81) avec mortier L-65/81 de 81 mm, pourront se voir remplacés par une intégration temporaire du Patria NEMO en attendant que le Dragon (véhicule blindé) soit pleinement opérationnel.

Notes et références

Entreprise de l'armement ayant son siège en Espagne
Entreprise fondée en 1925

ECIA


Mijazmatska teorija prijenosa bolesti držala je da su bolesti poput kolere, klamidije ili Crne smrti bile uzrokovane mijazmom (starogrč. μίασμα: skrnavljenje, onečišćenje), štetnim oblikom "loša zraka". Teorija je držala da je izvor ovih epidemijskih bolesti bio mijazam koji emanira iz kvarne organske tvari. Mijazam je bio smatran otrovnom parom ili maglom koju su ispunjale čestice raspadnute tvari (mijazmi) koje uzrokuju bolesti. S mijazmatske su pozicije bolesti bile proizvod okolišnih faktora poput kontaminirane vode, prljava zraka i slabih higijenskih uvjeta. Takva se infekcija nije prenosila među pojedincima, već je pogađala one pojedince koji su boravili na onom prostoru na kojem su nastale takve pare. Ona se mogla identificirati po svojem lošem zadahu.

Ovo je bila prevladavajuća teorija prijenosa bolesti prije nego što ju je u 19. stoljeću nadomjestila germinativna teorija bolesti.

Izvori

Povijest medicine
Biološke teorije
Mikrobiologija
Infektivne bolesti

Mijazmatska teorija


An Eulophia coddii in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Anthony Vincent Hall. An Eulophia coddii in nahilalakip ha genus nga Eulophia, ngan familia nga Orchidaceae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Eulophia

Eulophia coddii


Sochi Autodrom er et motorsportsanlæg beliggende i Sotji, ved Sortehavet i Krasnodar kraj, Rusland. Siden åbningen i 2014, er det russiske grand prix i Formel 1-serien blevet kørt her.

Historie
I oktober 2011 bevilgede Ruslands regering 195,4 millioner amerikanske dollar til opførsel af banen. Dette skete efter at Formel 1-præsident Bernie Ecclestone og Rusland, havde underskrevet en syvårig kontrakt, om et årligt Formel 1 Grand Prix i byen, gældende fra 2014-sæsonen

Den tyske banearkitekt Hermann Tilke lavede banens design, som skulle gå rundt om det olympiske anlæg, der var under opførsel forud for Vinter-OL 2014. En betingelse for byggeriet var, at Den Internationale Olympiske Komité (IOC) kunne udsætte det første løb til 2015, hvis byggeriet ville genere de Olympiske Lege. Dette blev ikke tilfældet, og 12. oktober 2014 blev det første Formel 1-løb afgjort i Sotji. Hele anlægget blev indviet 21. september samme år.

Vindere af Formel 1 på Sochi Autodrom

Referencer

Eksterne henvisninger

 Sochi Autodroms officielle hjemmeside

Formel 1-baner
Motorsportsanlæg i Rusland
Etableret i 2014
Sotji

Sochi Autodrom


الجلوتاثيون أو الغلوتاتيون ثلاثي ببتيد مكون من ثلاثة أحماض أمينية هي حمض (الجلوتاميك، السيستين والجليسين) ويرمز له بالرمز GSH عندما يكون مختزلاً، ويرمز له GSSG عندما يكون مؤكسداً. ويعمل كمرافق إنزيمي، ومضاد أكسدة لحماية الخلايا من ضرر الجذور الحرة. ويعد الجلوتاثيون هاماً لسلامة خلايا الدم الحمراء وعمل البروتينات والأغشية الدهنية وغيرها.

طالع أيضا
 الجلوتاثيون في تفتيح البشرة

المراجع

ببتيدات
ثيولات
مضادات أكسدة
نواقل عصبية

جلوتاثيون


Un test de sarcină încearcă să determine dacă o femeie este gravidă sau nu. Sângele și urina conțin anumiți indicatori, iar testele de sarcină necesită prelevarea unei probe din una din aceste substanțe. Testul de sarcină măsoară în primul rând cantitatea hormonului gonadotropină corionică umană (hCG) – hormon care circulă în corpul unei femei în timpul sarcinii.
Hormonul hCG, cunoscut și sub numele de "hormonul sarcinii", este produs de celulele care formează placenta și care au rolul de a furniza hrană embrionului. Deși este un marker de încredere în detectarea sarcinii, acesta nu poate fi detectat decât după ce are loc implantarea. Rezultatul testului de sarcină poate fi negativ dacă acesta este făcut în stadiile incipiente ale sarcinii. Acest hormon poate fi prezent în sânge și urină în aproximativ 10-14 zile de la concepție și rezistă în corp între 8 și 12 săptămâni de gestație.

Ecografia ultrasonografică poate fi, de asemenea, utilizată pentru a detecta sarcina. Aceasta a fost practicată pentru prima dată în anii 1960, iar primul kit de testare pentru hCG a fost inventat în 1968. Kiturile au intrat pe piață în Statele Unite și Europa la mijlocul anilor '70.

Tipuri
Un test de sarcină se poate realiza în două moduri: prin testarea urinei sau a sângelui.

Testul de urină poate fi efectuat de către oricine chiar și la domiciliu. Acest tip de test poate fi realizat prin colectarea urinei într-un recipient steril și înmuiarea bățului de testare în urină sau prin plasarea urinei direct pe test, cu ajutorul unei pipete, producând astfel un rezultat chimic în aproximativ 1-2 minute.

Testele de sarcină prin analiza de sânge conțin două forme de testare: cantitativă și calitativă hCG. Un test de sânge cantitativ este utilizat pentru a măsura cantitatea de hCG prezentă în sânge, în timp ce testul calitativ verifică prezența hormonilor hCG din sânge. Acest tip de test poate detecta începutul de sarcină și are capacitatea de a măsura concentrația de hCG, însă timpul de așteptare al rezultatului este mai lung, deoarece testele de sarcină prin analiza sângelui pot fi realizate doar în cabinete medicale.

Acuratețe
Conform unei recenzii sistematice publicată în 1998, kiturile de testare a sarcinii la domiciliu, atunci când sunt utilizate de tehnicieni experimentați, sunt aproape la fel de exacte ca și testele profesionale de laborator. Utilizarea lor la momentul potrivit și în mod corect, a determinat o acuratețe de aproximativ 97%. Cu toate acestea, atunci când sunt utilizate de către consumatori, precizia lor scade la 75%. Acest rezultat, așa cum au remarcat autorii recenziilor, s-a datorat faptului că mulți utilizatori au înțeles greșit sau nu au respectat instrucțiunile incluse în kituri. Chiar și utilizarea incorectă a unui test de sarcină poate conduce la un rezultat fals.

Dacă după realizarea unui astfel de test rezultatul este negativ, dar există simptome de sarcină, este recomandat să se repete testul de sarcină peste o săptămână sau să se facă o vizită la medicul ginecolog pentru a se realiza fie un test de sarcină prin analiza sângelui, fie o ecografie transvaginală după 3 săptămâni de întârziere a ciclului menstrual, pentru a confirma sau a infirma prezența sarcinii.

Rezultate Fals-Pozitive
Un rezultat fals-pozitiv indică de regulă, prezența unei sarcini. Există însă și situații în care, probleme de sănătate precum tumorile ovariene, boli ale ficatului sau ale rinichilor sau avortul spontan pot determina apariția unui rezultat fals-pozitiv. Rezultatele testului fals-pozitiv pot să apară din mai multe motive, incluzând erorile aplicării testului, utilizarea medicamentelor care conțin molecula hCG și producția non-gravidă a moleculei hCG. Testele pe urină pot fi fals-pozitive la cei care iau medicamente precum: clorpromazină, fenotiazină și metadonă. Femeile care realizează un tratament cu hormoni HCG pentru stimularea ovulației sau aflate în perimenopauză (înregistrează nivele crescute ale hormonului hCG), pot avea rezultate fals-pozitive la testul de sarcină.

Rezultate Fals-Negative
Rezultatele fals-negative pot apărea atunci când testarea este efectuată prea devreme. Testele de sânge cantitative și cele mai sensibile teste de urină încep de obicei să detecteze hormonul hCG la scurt timp după implantare, care poate apărea oricând între 6 și 12 zile după ovulație. Nivelurile hormonului hCG continuă să crească în primele 20 de săptămâni de sarcină, astfel încât șansele unui rezultat fals-negativ se diminuează cu timpul.  Testele de urină mai puțin sensibile și testele sanguine calitative  nu pot detecta sarcina până la trei sau patru zile după implantare. Menstruația are loc, în medie, la 14 zile după ovulație, astfel încât probabilitatea unui rezultat fals-negativ este scăzută odată cu întârzierea perioadei menstruale.

Un rezultat fals-negativ indică, de cele mai multe ori, inexistența unei sarcini. Pot apărea rezultate negative din cauza faptului că testul nu a fost făcut corect, a fost făcut prea devreme sau urina folosită a fost prea diluată. De asemenea, testele de sarcină care nu sunt suficient de sensibile la prezența hormonului hCG, pot oferi un rezultat fals-negativ. Chiar și urina colectată cu prea mult timp înainte de efectuarea testului (cu mai puțin de 30 minute) poate determina apariția unui rezultat fals-negativ.

Istoric
Primele încercări de testare a sarcinii datează încă din Grecia Antica si din Egiptul Antic. Egiptenii foloseau urina unei femei posibil însărcinate pentru a umezi sacii de grâu sau orz. Germinarea era indicatorul sarcinii, iar categoria de cereale care a încolțit era folosită ca indicator al sexului copilului.

Selmar Ascheim și Bernhard Zondek au introdus, în 1928,  testul de sarcină bazat pe prezența hormonului hCG. Doi ani ai târziu, Georgeanna Jones a descoperit ca hCG era produs de placentă. Această descoperire a fost importantă deoarece hCG putea indica sarcina încă din stadiile incipiente. Testele lui Ascheim și Zondek se realizeau cu ajutorul  unei femele infantile de șobolan, care era injectată cu urina persoanei testate, și presupuneau uciderea și disecția animalului. Prezența ovulației indica faptul că urina conținea hCG și că astfel persoana este însărcinată. Mai târziu, Lancelot Hogben a introdus teste îmbunătățite care se realizau pe femelele broască. Acestea erau injectate cu urină și permiteau animalului să rămână în viață, iar ca testul să fie declarat pozitiv, broasca trebuia să depună ouă în următoarele 24 de ore.

Teste de sarcină hormonale precum "Primodos" și "Dougynon" erau deja folosite în anii 1960 și 1970 în Regatul Unit și în Germania. Aceste teste presupuneau administrarea unor doze de hormoni și observarea, în zilele următoare, dacă exista o hemoragie indusă.

Testele de sarcină imunologice au fost introduse în anul 1960 de către Wide și Gemzell. Aceștia au prezentat un test bazat pe inhibarea de hemaglutinare in-vitro. Acest tip de test a adus o serie de îmbunătățiri testării de sarcină, care au condus spre testele contemporane realizate la domiciliu. Descoperirea anticorpilor monoclonali din 1970 a condus la dezvoltarea unei imunologii relativ simple și ieftine precum testele pe bază de inhibare de aglutinare sau "sandwich-ul" ELISA, folosite în testele de sarcină pentru acasă.

Primul kit de testare a sarcinii la domiciliu, folosind testarea hCG, a fost inventat de Margaret Crane, în 1968, în New York. Trusele au intrat pe piețele din SUA și Europa la mijlocul anilor 1970. Un alt kit de testare a sarcinii la domiciliu s-a bazat pe munca lui Judith Vaitukaitis și a lui Glenn Braunstein, care a dezvoltat un test sensibil la hCG. Acest test a intrat pe piață în 1978.

Referințe

Sarcină
Obstetrică

Test de sarcină


Selim Muça (1. veljače 1936. – Tirana, 18. rujna 2016.), albanski teolog, osmi po redu veliki muftija Muslimanske zajednice Albanije.

Izvori

Vanjske poveznice
 Selim Muça

Velike muftije Albanije
Albanski islamski teolozi

Selim Muça