Frederick Christ "Fred" Trump () a fost un dezvoltator imobiliar american de origine germană, în principal în New York City. El este tatăl lui Donald Trump, al patruzeci și cincilea președinte al Statelor Unite.

Tatăl lui Fred Trump, Frederick, a murit când Fred avea 12 ani. La 15 ani, în parteneriat cu mama sa, Elizabeth Christ Trump, și investitorii non-familiali, Trump a început o carieră în construcția de case și în vânzări. Compania de dezvoltare a fost înființată ca E. Trump & Son în 1927 și a evoluat continuând să construiască și să administreze case de o singură familie în Queens, barăci și apartamente pentru personalul marinei americane din apropierea marilor șantiere navale de pe Coasta de Est și mai mult de 27.000 de apartamente în New York City.

Trump a fost investigat de un comitet al Senatului SUA pentru ca ar fi profitat de război (1954), și de Divizia de Drepturi Civile din cadrul Departamentului de Justiție US pentru încălcarea drepturilor civile (1973). Potrivit New York Times și The Washington Post, reputația lui Trump ca proprietar a inspirat un cântec critic compus de un chiriaș, cântăreț și folclorist Woody Guthrie.

Tinerețe

Frederick Christ Trump s-a născut în Bronx pe 11 octombrie 1905. Trump a fost unul dintre cei trei copii ai imigranților germani luterani Elizabeth (née Christ) și Frederick Trump. Avea un frate mai mic John și o soră mai mare Elizabeth Trump Walters (1904-1961).

Tatăl său, Frederick (născut Friedrich), a emigrat în New York în 1885 din satul german Kallstadt, Palatinat (pe atunci parte a Regatului Bavariei în Imperiul German) și a făcut o avere în Klondike Gold Rush. El s-a întors apoi la Kallstadt și s-a căsătorit cu Elisabeth Christ, fiica unui fost vecin și cu 11 ani mai tânăra, în 1902.

Numele lui Friedrich Trump a fost înregistrat incorect ca Trumpf pe lista pasagerilor navei sale când a emigrat în SUA. Britt Peterson de la The Boston Globe raportează, pe baza biografiei lui Blair, că familia schimbase ortografia de la numele ancestral Drumpf, cândva în timpul războiului de treizeci de ani (1618-1648).

La scurt timp după nașterea lui Fred, familia s-a mutat la Woodhaven, Queens. În 1918, când avea 12 ani, tatăl său a murit în timpul epidemiei de gripă din 1918. Din 1918 până în 1923, a studiat la High School din Richmond Hill din Queens.

Cariera

Trump devenise tâmplar și începuse să ia cursuri pentru a învăța să citească planuri de construcții. La doi ani după absolvire și-a terminat prima casă, dar având în vedere ca era încă minor, mama lui a format Elizabeth Trump & Son pe care a condus-o oficial până când fiul sau a împlinit vârsta de 21 ani. Pana in 1926, el construise deja 20 de case în Queens. La mijlocul anilor '30, în toiul Marii Depresiuni, el a ajutat la pionierizarea conceptului de supermarkete cu Trump Market din Woodhaven, care făcea publicitate cu "Serviți-vă și Salvați!", devenind o lovitură instantanee. După numai un an, Trump le-a vândut lanțului de supermarketuri King Kullen.

În timpul celui de-al doilea război mondial, Trump a construit barăci și apartamente pentru personalul marinei americane din apropierea marilor șantierele navale de pe Coasta de Est, inclusiv Chester, Pennsylvania, Newport News, Virginia și Norfolk, Virginia. Dupa razboi el s-a exstins, investind in apartamente pentru familii cu venituri medii pentru familiile veteranilor construind Shore Haven în Bensonhurst în 1949 și Beach Haven lângă Insula Coney în 1950 (un total de 2.700 de apartamente). În 1963-1964, a construit Trump Village, un complex de apartamente în Insula Coney, cu 70 de milioane de dolari.

Deși ambii părinți ai lui Trump s-au născut în Germania și el a fost conceput acolo, decenii la rând, după al doilea război mondial, Trump le spunea prietenilor și familiei că familia sa era de origine suedeză. Potrivit nepotului său, John Walter, "avea o mulțime de chiriași evrei și nu era un lucru bun să fii german în acele zile".

Trump a construit locuințe pentru închiriere, accesibile, prin complexe mari de apartamente din New York, ce mai mult de 2.700 de apartamente cu mai multe familii cu venituri mici și case la rând în cartierele Coney Island, Bensonhurst, Sheepshead Bay, Flatbush și Brighton Beach din Brooklyn și Jamaica Estates în Queens.

Fiul lui Fred, Donald Trump, s-a alăturat firmei Trump Management Company în 1968 și s-a transformat în președinte acesteia în 1971. A redenumit-o The Trump Organization în 1980. Donald Trump a primit un împrumut de la tatăl său, la mijlocul anilor '70, de 1 milion de dolari (circula diferite prezumții cum ca ar fi primit mai multe împrumuturi care în total ar depăși suma de 14 milioane de dolari). Acest lucru i-a permis lui Donald să intre în afacerea imobiliară din Manhattan, în timp ce tatăl său se blocase in Brooklyn și Queens. "A fost bine pentru mine", a comentat mai târziu Donald. "Știi, fiind fiul cuiva, ar fi putut fi o competiție pentru mine. În acest fel, am luat tot Manhattan-ul pentru mine".

În anii '80, Fred Trump a devenit prieten cu viitorul prim-ministru al Israelului, Benjamin Netanyahu, care la momentul acela era ambasadorul Israelului la sediul Națiunilor Unite din Manhattan.

1927 Arrest at KKK March
La Ziua Memoriei din 1927, Ku Klux Klan a organizat un marș în Queens pentru a protesta împotriva faptului că "americanii protestanți născuți nativi" au fost "atacați de poliția romano-catolică din New York" . Fred Trump a fost unul dintre cei șapte bărbați care au fost arestați în acea zi "pe motiv că refuză să se disperseze din paradă când li s-a ordonat să facă acest lucru". În 2015, site-ul Boing Boing a raportat: "În ciuda faptului ca a avut același avocat ca ceilalți bărbați, s-a considerat ca el a fost un trecător nevinovat, numit în mod fals sau având identitatea confundata în cadrul sau după evenimentul haotic",  bazat pe un articol din New York Times din 1 iunie 1927.  În 2016, redacția Vice a făcut referire la o investigație în care în ziare anterioare se specifica ca Trump a fost "eliberat fără acuzații", ducându-i la concluzia că ar fi putut fi doar un trecător; totodată ei au speculat că Trump putea fi un fost membru al KKK, care a trecut printr-o renaștere în zonele urbane după 1915. Dar, se declarase ca toți cei șapte bărbați purtau îmbrăcăminte Klan într-una din cele cinci surse citate în articolul Vice. Vice menționează că al cincilea articol afirmă că: "in timp ce Long Island Daily Press nu menționează în mod specific Fred Trump .... În mod semnificativ, articolul se referă la toți cei arestați ca la" marchers berobed ". Dacă Fred Trump, sau alt participant, nu era îmbrăcat într-o roba la vremea respectivă, ar fi putut fi o eroare de raportare care merita corectată ". Când a fost întrebat despre această problemă în septembrie 2015 de The New York Times, Donald Trump, atunci candidat la președinția Statelor Unite, a negat că tatăl său ar fi fost arestat sau că ar fi fost în KKK.

Investigația de profitare de pe urmele războiului
În 1954, Fred Trump a fost anchetat de un comitet al Senatului SUA pentru profitarea de pe urma contractelor publice, incluzând supraevaluarea taxelor si impozitelor pe cladirile din Beach Haven cu 3,7 milioane de dolari.  În mărturia în fața Comitetului Senatului din 1954, William F. McKenna, numit pentru a investiga "scandalurile" din cadrul FHA, ia citat pe Fred C. Trump și partenerul său, William Tomasello, ca exemple de câștiguri realizate de constructorii care utilizează FHA. McKenna a declarat ca cei doi au platit 34.200 de dolari pentru o bucata de teren pe care au inchiriat-o corporatiei lor pentru peste 60.000 de dolari pe an intr-un leasing de 99 de ani, astfel incat daca apartamentul pe care l-au construit vreodata ar fi intarziat, FHA ar fi datorat 1,5 milioane de dolari. McKenna a declarat ca cei doi au platit 34.200 de dolari pentru o bucata de teren pe care au inchiriat-o corporatiei lor pentru peste 60.000 de dolari pe an intr-un leasing de 99 de ani, astfel incat daca apartamentele construite (de ei) pe acel teren intarziau cu plata sau nu indeplineau alte conditii, FHA le-ar fi datorat 1,5 milioane de dolari. McKenna a spus că Trump și Tomasello au obținut astfel împrumuturi cu 3,5 milioane de dolari mai mari decât costul apartamentelor. Trump a depus mărturie în fața Comitetului Senatului bancar în luna următoare, când erau investigate "profiturile neașteptate". El a spus că constructorii lui nu ar fi construit apartamente în cadrul unui program de asigurare de împrumut postbelica expirata, dacă reglementările nu ar fi stabilit limite inflexibile la împrumuturile emise de FHA. Woody Guthrie, figura importanta din muzica folk, care din 1950 a fost chiriaș într-unul dintre complexele de apartamente ale lui Trump din Brooklyn, l-a criticat pe Trump ca proprietar. A scris versuri care îl acuza pe proprietar că incuraja ură rasială "în sângele inimii omenești".

Procesul civil cu privire la încălcarea drepturilor civile
În 1973, Divizia pentru Drepturile Civile a Departamentului de Justiție al Statelor Unite (DOJ) a înaintat un proces civil împotriva Organizației Trump în care era acuzat cu încălcarea actului "Fair Housing" din 1968. Drept răspuns, avocatul Trump, Roy Cohn, a înaintat un contra-proces împotriva guvernului pentru suma de 100 de milioane de dolari," portretizându-i pe Trumpi ca victime", susținând că DOJ" îi acuză în mod fals de discriminare".

Procesele au luat amploare după numeroase plângeri către Comisia pentru Drepturile Omului din New York și Liga Urbana incurajând alte organizații sa trimită persoane afro-americane și caucaziene ca "tester" pentru a aplica pentru apartamente în complexe deținute de Trump, ceea ce i-a determinat să concluzioneze că albii primeau apartamente în clădirile de care erau interesați, în timp ce afro-americanii erau refuzați; ambele organizații de advocacy au ridicat această problemă la Departamentul de Justiție. După cum au raportat Wayne Barrett și Jon Campbell pentru The Village Voice, citând dosarele instanțelor "patru administratori sau agenți de închiriere au confirmat că cererile trimise la biroul central al Trump Organization pentru acceptare sau respingere au fost codificate prin rasă". Un articol de la Village Voice de Wayne Barrett din 1979, citează dosarele cazului și a raportat că un agent de închiriere specifica ca Fred Trump ii instruia pe angajați "să nu închirieze afro-americanilor" și să "reducă numărul de chiriași afro-americani "prin încurajarea acestora sa caute alte locuințe. După aproximativ doi ani în instanță, a fost semnat un decret de consimțământ între DOJ și TO (10 iunie 1975), ambele părți pretind victoria [21] - TO admițând ca a negat sa ofere chirie beneficiarilor de bunăstare si

și șeful diviziei de locuințe a DOJ, pentru ca decretul să fie "unul dintre cele mai importante negocieri vreodată negociate", întrucât acesta a interzis corporatiei TO dar si in mod personal lui Trump să mai "discrimineze in termenii, condiții sau privilegii de vânzare sau de închiriere a unei locuințe " si "l-a pbligat pe Trump sa faca reclama locuintelor vacante in mai multe ziare si sa utilizeze anunțurile pentru a informa potențialii solicitanți ai minorităților că au șanse egale să caute locuințe la proprietățile TO. În cele din urmă, a cerut TO să "promoveze minoritățile în locuri de muncă profesionale" și a ordonat Trumpilor să "se familiarizeze cu Actul Fair Housing  în mod detaliat". Ulterior, Departamentul de Justiție a continuat cu înaintarea plângerilor cu privire la "comportamentului discriminatoriu rasial al agenților Trump care a avut loc cu o asemenea frecvență încât a creat un impediment substanțial în crearea de șanse egale".

Filantropie
Fred Trump și soția lui Mary au susținut organizații caritabile cu misiuni socio-medicale prin a le darui cladiri.  Mary Trump a primit îngrijiri medicale la Centrul Medical Spitalului Jamaica. Ulterior, Fred și Mary au contribuit la centrul medical cu o clădire, Pavilionul Trump.  Asociații de integrare comunitară din Great Neck, care "oferă locuințe pentru adulții diagnosticați cu retard inalt functional" au primit, într-un cadou combinat si pentru Fundația Naționala a Rinichilor (New York / New Jersey Chapter), un complex de clădiri cu două clădiri din Brooklyn; Fundația Cerebral Palsy (New York / New Jersey) a primit, de asemenea, o clădire.În plus, Trump a făcut contribuții caritabile la Spitalul Evreiesc din Long Island și la Spitalul de Chirurgie Specială din Manhattan, iar doamna Trump a servit la Ajutorul Femeilor din Nursery Day Jamaica.Fred Trump a susținut cauzele și instituțiile evreiești și israeliene, inclusiv donarea terenului pentru construirea Centrului Evreiesc Beach Haven din Flatbush, New York [26] și sprijin semnificativ pentru Israel Bonds, titluri de creanță care se tranzacționează in US. Trumpi au fost activi in Salvation Army, Boy Scouts of America si Lighthouse for the Blind. Fred Trump a oferit, de asemenea, sprijin școlii la care au studiat copii săi, The Kew-Forest School, unde a si lucrat in consiliul de administrație.

Viata personala

Trump, un luteran, s-a căsătorit cu Mary Anne MacLeod, o presbiteriană, în ianuarie 1936, la Biserica Prezbiteriană din Madison Avenue, cu oficialul George Arthur Buttrick .Recepția de nuntă pentru cei 25 de oaspeți a avut loc la Hotelul Carlyle din Manhattan. Mary Anne MacLeod s-a născut la 10 mai 1912 pe insula Lewis, în Scoția, Marea Britanie.La 2 mai 1930, a emigrat în Statele Unite, plecând din Glasgow. Ea a afirmat că ocupația sa este "internă", adică un servitor sau o slujbă în serviciul domestic. S-a întors în Marea Britanie în Cameronia SS, ajungând la 12 septembrie 1934. A călătorit cu un "permis de reintrare" obținut la Washington la 3 martie 1934 - un permis ce se acordată doar imigranților care intenționează să rămână și să câștige cetățenia americană - unde a fost din nou inclusă ca fiind "internă", trăind împreună cu sora ei, Catherine Reid.

Fred și Mary Trump s-au stabilit în Jamaica, Queens. Cuplul avea cinci copii. Numele și ocupațiile lor au fost: Maryanne Trump Barry (născută în 1937), un judecător federal pentru apeluri; Frederick Christ "Freddy" Trump Jr. (1938-1981), un pilot de linie aeriană cu Trans World Airlines; Elizabeth Trump Grau (născută în 1942), asistent executiv la Chase Manhattan Bank; Donald Trump (născut în 1946), om de afaceri, personalitate de televiziune și al 45-lea Președinte al Statelor Unite și Robert Trump (născut în 1948), președintele companiei de gestionare a proprietății tatălui său. Freddy Trump Jr. a predecedat părinții săi, murind la vârsta de 42 de ani de complicații asociate cu alcoolismul lui.

Fred Trump a suferit de boala Alzheimer timp de șase ani.  El sa îmbolnăvit de pneumonie în iunie 1999 și a fost internat la Centrul Medical Evreiesc Long Island din New Hyde Park, unde a murit la 93 de ani, pe 25 iunie. Fondul Trump a fost estimat de familia sa de la 250 milioane dolari la 300 milioane dolari; înmormântarea sa a avut loc la Biserica Marble Collegiate. Vaduva sa, Mary, a murit în vara următoare, la 7 august 2000, în New Hyde Park, New York, la 88 de ani .

Referințe

Nașteri în 1905
Nașteri pe 11 octombrie
Decese în 1999
Decese pe 25 iunie
Americani din secolul al XX-lea
Familia Trump
Filantropi americani
Investitori americani
Americani de origine germană
Decese datorate bolii Alzheimer
Decese cauzate de pneumonie

Fred Trump


The 1st Army Tank Brigade was a formation of the British Army during the Second World War. A Tank Brigade was intended to support the Infantry and was mostly equipped with slow moving Infantry tanks, unlike an Armoured Brigade, which was equipped with faster cruiser tanks and later its own motorised infantry. Initially using infantry nomenclature for its smaller units, company  and section and having 175 light and infantry tanks, it later adopted cavalry nomenclature of squadron and troop and later in the War grew to 240 tanks.

History
The 1st Army Tank Brigade took part in the Battle of France, serving as part of the British Expeditionary Force. It fought against the Germans in Belgium and Northern France, providing the armour for the counter-attack at the Battle of Arras and covered the Allied retreat to Dunkirk. It lost all of its equipment on the beaches following the evacuation.

The reformed 1st Army Tank Brigade was transferred to North Africa, equipped with Valentine infantry tanks. The brigade took part in Operation Crusader, as part of the XIII Corps. Attached to the 2nd South African Division, it took part in the conquest of Bardia (December 1941 – January 1942).

Order of battle
From
 4th Royal Tank Regiment (September 1939 – December 1940)
 7th Royal Tank Regiment (September 1939 – December 1940)
 8th Royal Tank Regiment (September 1939 – September 1942) did not go to France
 44th Royal Tank Regiment (December 1940 – May 1943)
 49th Royal Tank Regiment (December 1940 – October 1944)
 42nd Royal Tank Regiment (April 1941 – November 1944)
 11th Royal Tank Regiment (October 1942 – October 1944)

Battle honours
 Tobruk 1941
 Gazala
 Defence of Alamein Line
 El Alamein

See also

 British Armoured formations of World War II
 British Army Order of Battle (September 1939)
 List of British brigades of the Second World War

References

Bibliography

External links
 Army Tank Brigade

1 Army Tank

1st Army Tank Brigade (United Kingdom)


Soundtracks may refer to:

 The plural of soundtrack
 Soundtracks (Can album)
 Soundtracks (Tony Banks album), an album by Tony Banks of Genesis

Soundtracks (disambiguation)


نغور، ، بلدية تتبع محافظة داكار في السنغال، تقع عند خط العرض 14° 45' شمالا وخط الطول 17° 30'غربًا، يحدها شمالا بلدية دييان،غربا كاتا،شرقا ورار وتونغور جنوبا نديونكاران وتاكلو. حسب إحصاء عام 2007 فإنها يسكنها حوالي 11600 نسمة، على بعد 400م توجد جزيرة نكور.أهم نشاط اقتصادي فيها هو الصيد والسياحة.

أعلام
 يوسوفا مبينغي

المصدر

مراجع

بلديات داكار
دوائر السنغال
دوائر داكار

نغور


Glimt fra arbejdernes andels-boligforening er en dansk dokumentarfilm fra 1937 instrueret af C.E. Christiansen.

Handling
Glimt fra Arbejdernes Andels Boligforening i anledning af 25 års jubilæet 12. marts 1937.

Noter

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 1937


Wowpedia este un wiki despre universul ficțional Warcraft. Include toate informațiile despre toate jocurile, include MMORPG-ul World of Warcraft. Este un wikia specializat construit după universul Warcraft și un spațiu colaborativ pentru jucători pentru a dezvolta și a publica strategii pentru jocurile Warcraft. A fost anunțat oficial pe 25 Octombrie, 2010.

Istorie
Wowpedia a inceput ca WoWWiki pe Fandom pe 24 Noiembrie 2004 ca sursă de informații despre universul World of Warcraft, incluzând jocuri RTS, nuvele, cărții de referința RPG, manga, și alte surse scrise, cu câteva expansiuni, The Burning Crusade, Wrath of the Lich King, Cataclysm, Warlords of Draenor, Legion, și Battle for Azeroth.

În 2007, comunitatea WoWWiki s-au alăturat pe Wikia, și în process a transferat toate drepturile către "WoWWiki" ca nume de domeniu către Wikia. În 2010, Wikia a introdus un skin cum mărime reparata care cauza probleme cu structura articolelor și a stricat multe caracteristici bazate pe JavaScript cum ar fii tooltips, și genera rapoarte despre obosirea ochilor și dureri de cap. Ca rezultat, conținutul și istoricul articolelor au fost mutate către Wowpedia.org, condus de Curse, pe 20 Octombrie 2010, cu administratori WoWWikia, și câțiva contributori activi, mutați pe Wowpedia.

Pe 4 Decembrie, 2010, Blizzard Entertainment a început sa adauge link-uri incorporate spre Wowpedia, dar și site-ului Wowhead, intr-o versiune noua a site-ului comunități World of Warcraft.

Puterea și utilitatea Wowpediei ca un wiki este stabilit ca criteriu al "culturi participante", ca "[...] în care contributori cu experiența și multe tipuri de administratori care joacă un rol puternic în procesul de editare, care întreabă întrebări despre modificările făcute și oferă dedicație și sugestii." Succesul Wowpediei a fost descrisă ca rezultatele editorilor ca o "productivitate binecuvântată, muncă grea și dedicația de a se juca". Formatul Wowpediei și coperțile jocurilor Warcraft și povestea conținută a fost utilizată ca ilustrație pentru "dedicația comunității și cum fanii se ajuta unii pe alții când documentele oficiale provenite de la Blizzard nu oferă orientare despre caracteristicile jocului și care este cea mai bună cale pentru a acționa cu jocul''.

În Decembrie 2014, URL Wowpediei a fost schimbat în domeniul Gamepedia, dar identitatea Wowpediei pe ecran ca logo-urile au fost reținute.

Pe Decembrie 2018, Fandom preia controlul Wowpediei pentru că este o achiziție a lui Curse.

Referințe

Notițe

Wikiuri
Warcraft
Fondări în 2010

Wowpedia


De Giuli est un nom de famille porté notamment par :

 Clémentine de Giuli (1993-), archère suisse ;
 Giuseppina Borsi de Giuli (?-1927), mezzo-soprano italienne ;
 Teresa De Giuli-Borsi (1817-1877), cantatrice italienne ;
 Valentine de Giuli (1990-), archère.

De Giuli


Reinaldo Vicente Simão (født 23. oktober 1968) er en tidligere brasiliansk fodboldspiller.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Brasilien

Reinaldo Vicente Simão


O esoterismo islâmico pode ser definido pelo conjunto de práticas, crenças e doutrinas pelas quais seus aderentes buscam um sentido místico interno (oculto) na fé islâmica, os quais não estariam abertos a todos os crentes, mas apenas aos iniciados, por analogia, como nas formas do esoterismo ocidental.

Para designar o termo esotérico, adotam-se as expressões Batiniyya (árabe : باطنية , romanizado : Bāṭiniyyah) que designa a grupos que distinguem entre um significado externo exotérico (zāhir) e um interno esotérico (bāṭin) nas escrituras islâmicas. O termo tem sido usado em particular para um tipo alegorístico de interpretação das escrituras desenvolvido entre alguns grupos xiitas, enfatizando o significado bāṭin (esotérico ou interno) dos textos. Ele foi mantido por todos os ramos do ismaelismo e também por vários grupos Drusos. Os alauitas praticaam um sistema semelhante de interpretação. Batiniyya é um epíteto comum usado para designar o Islã Ismaelitas, que foi aceito pelos próprios ismaelitas. Os escritores sunitas usaram o termo batiniyya polemicamente em referência à rejeição do significado evidente da escritura em favor de seu significado bāṭin (esotérico).  Al-Ghazali, um teólogo sunita medieval, usava o termo batiniyya pejorativamente para os adeptos do ismaelismo.  Alguns escritores xiitas também usaram o termo polemicamente.

Outra expressão é Bāṭin ou baten (árabe : باطن ) significa literalmente "interno", "interno", "escondido", etc. O Alcorão, por exemplo, tem um significado oculto em contraste com seu significado exterior ou aparente, o zahir (zaher). Os sufis acreditam que cada indivíduo tem uma função no mundo das almas. É o eu interior do indivíduo; quando purificado com a luz do guia espiritual de alguém, ele eleva a pessoa espiritualmente.  Esta noção está conectada ao atributo de Deus do Oculto, que não pode ser visto, mas existe em todos os reinos.

Muitos pensadores muçulmanos ismaelitas enfatizaram a importância do equilíbrio entre o exotérico (zahir) e o esotérico (batin) na compreensão da fé, e explicaram que a interpretação espiritual (ta'wil) envolve a elucidação do significado esotérico (bātin) a partir do forma exotérica (zahir). Grupos muçulmanos acreditam que batin  pode ser totalmente compreendido apenas por uma figura com conhecimento esotérico. Para os muçulmanos xiitas , esse é o Imã do Tempo. Em um sentido mais amplo, é o significado interno ou realidade por trás de toda a existência, o zahir  sendo o mundo da forma e o significado aparente. Uma característica fundamental do ismaelismo é a coexistência do físico e do espiritual, a forma zahir (exotérica) e a essência batin (esotérica). O esotérico é a fonte do exotérico, e o exotérico é a manifestação do esotérico. Esse conceito é destacado na "Epístola do Caminho Certo", um texto em prosa persa ismaelita do período pós-mongol da história ismaelita, de autoria anônima.

Outro ponto fundamental para o conceito de esoterismo islâmico é a interpretação esotérica do Alcorão (árabe: تأويل, romanizado: taʾwīl) é a interpretação alegórica do Alcorão ou a busca por seus significados ocultos e internos. A palavra árabe taʾwīl era sinônimo de interpretação convencional em seu uso inicial, mas passou a significar um processo de discernir seus entendimentos mais fundamentais. As interpretações esotéricas geralmente não contradizem as interpretações convencionais (neste contexto, chamadas exotéricas); em vez disso, eles discutem os níveis internos de significado do Alcorão.

As palavras taʾwil e tafsir significam aproximadamente "explicação, elucidação, interpretação e comentário"; mas do final do século VIII em diante, "taʾwil" era comumente considerado a interpretação esotérica ou mística do Alcorão, enquanto a exegese convencional do Alcorão era chamada de "tafsir". O termo batin refere-se ao significado interno ou esotérico de um texto sagrado, e zahir ao significado aparente ou exotérico. As interpretações esotéricas são encontradas nas interpretações xiitas e sunitas do Alcorão. Um hadith que afirma que o Alcorão tem um significado interno, e que esse significado interno oculta um significado interno ainda mais profundo, e assim por diante (até sete níveis sucessivos de significado mais profundo), às vezes tem sido usado para apoiar esta visão.

Ver também
 Sufismo
 Esoterismo no Oriente#A questão do esoterismo islâmico
 Alevismo
 Ismaelismo.
 Nizari
 Alauítas

Referências

Esoterismo
Islão

Esoterismo islâmico


Johann Heinrich Wloemer (* 8. Februar 1726 in Pillkallen; † 21. Juli 1797 in Berlin) war ein deutscher Jurist.

Er studierte in Königsberg, wo er sich mit Immanuel Kant anfreundete. 1751 wurde er Rechtsanwalt in Berlin, 1764 preußischer Kriegs- und Domänenrat, dann Oberfinanzrat und 1775 Justitiar des Generaldirektoriums.

Er war Berliner Rechtsanwalt (u. a. von Adolf von Buch) und Oberfinanzrat.

Wloemer war Mitglied der Berliner Mittwochsgesellschaft.

Literatur

Friedrich Nicolai: Einige Blumen auf das Grab Johann Heinrich Wlömers, eines allgemein verehrten Königl. Preußischen Geschäftsmannes, in: Neue Berlinische Monatsschrift, 1/1802, S. 1–23 (Digitalisat)

Einzelnachweise

Kriegs- und Domänenrat
Jurist in der Finanzverwaltung
Jurist in der Frühen Neuzeit
Person (Königsberg, Preußen)
Person (Berlin)
Deutscher
Geboren 1726
Gestorben 1797
Mann

Johann Heinrich Wloemer


Para la ilusión óptica, ver Cosmorama (pintura)

Cosmorama es un municipio brasilero del estado de São Paulo. Se localiza a una latitud 20º28'40" sur y a una longitud 49º46'40" oeste, estando a una altitud de 540 metros. La ciudad tiene una población de 7.214 habitantes (IBGE/2010). Cosmorama pertenece a la Microrregión de Votuporanga.

Geografía
Datos del Censo - 2010

Población Total: 7.214
 Urbana: 4.945
 Rural: 2.269
 Hombres: 3.652
 Mujeres: 3.562
Densidad demográfica (hab./km²): 16,25

Mortalidad infantil hasta 1 año (por mil): 19,72

Expectativa de vida (años): 69,29

Tasa de fertilidad (hijos por mujer): 2,39

Tasa de Alfabetización: 86,12%

Índice de Desarrollo Humano (IDH-M): 0,755
 IDH-M Salario: 0,684
 IDH-M Longevidad: 0,738
 IDH-M Educación: 0,844
(Fuente: IPEAFecha)

Clima
El clima de Cosmorama puede ser clasificado como clima tropical de sabana (Aw), de acuerdo con la clasificación climática de Köppen.

Hidrografía
 Río São José dos Dourados
 Río Preto
 Arroyo de la Piedad
 Arroyo Bonito

Carreteras
 SP-320

Administración
 Prefecto: Antonio Edivaldo Papini (2005/2012)
 Viceprefecto: Almir Geraldo Ziadi Rogrigues
 Presidente de la cámara: Antonio Carlos Marques (2011/2012)

Referencias

Enlaces externos

Localidades de São Paulo

Cosmorama


De fem år [skoleudg.] er en dansk dokumentarfilm fra 1960 instrueret af Theodor Christensen, Per B. Holst, Børge Høst, Sten Jørgensen, Søren Melson og Helge Robbert.

Handling
En autentisk og dokumentarisk film om Danmarks besættelse, modstandskampen og befrielsen. Takket være modige danske filmfolks indsats lykkedes det her i landet at filme store dele af modstandskampen og de afgørende begivenheder, som prægede årene 1940-45.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 1960

De fem år (skoleudg.)


Der Weg des Herzens ist ein österreichischer Spielfilm aus dem Jahr 1936 unter der Regie von Willy Schmidt-Gentner. Magda Schneider, Willy Eichberger und Hilde von Stolz spielen die Hauptrollen. Der österreichische Originaltitel lautet Prater.

Handlung
Der junge Maler Fred und sein Freund, der Volkssänger Nicki, besuchen im Wiener Prater die Vorstellung eines Zauberkünstlers. Dessen Assistentin Tini hat sie neugierig gemacht. So bekommen die beiden jungen Männer auch mit, dass der Magier Tini dafür verantwortlich macht, dass einige seiner Zaubertricks misslingen. Tini wird von ihm daraufhin entlassen. Für Fred und Nicki ist es Ehrensache, sich um die junge Frau zu kümmern. Da Nicki selbst einen Auftritt im Prater hat, kümmert sich Fred darum, Tini von ihren trüben Gedanken abzubringen. Während beide über den Prater schlendern, begegnen ihnen Freds Schwester Valerie und ihr Freund, Baron Castelli. Fred ist wenig begeistert, hält er doch nicht viel von Castelli, der einen in zweifelhaftem Ruf stehenden Spielsalon führt. Castelli wiederum interessiert sich zum Unmut der eifersüchtigen Valerie auffällig für Tini.

Es dauert nicht lange und Tini zieht in ein kleines Dachzimmer neben Freds Atelier. Fred hat Mietschulden, weil seine Bilder keine Käufer finden. Seine Wirtin erwartet, dass er die ausstehenden Mietzahlungen so schnell wie möglich begleicht. Andernfalls müsse auch die unangemeldete Untermieterin Tini die Wohnung verlassen. Tini will nun Freds Schwester Valerie um finanzielle Hilfe bitten. Als sie Valerie aufsucht, gerät sie in einen Streit zwischen ihr und Baron Castelli hinein. Valerie wirft dem Baron vor, dass er sich immer wieder für andere Frauen interessiere. Tini wird nun zum Objekt ihrer Eifersucht und Valeries aufgestaute Aggressionen entladen sich über der völlig überraschten jungen Frau. Tini flieht und trifft vor dem Haus auf Castelli, der ihr seine Hilfe anbietet. Er kenne viele einflussreiche Leute und wolle sie mit jemandem bekanntmachen, der sich für die Bilder ihres Freundes Fred interessiere. Dafür müsse sie aber entsprechend gekleidet sein und so lässt sich Tini, wenn auch mit einem unguten Gefühl, ein teures Kleid von ihm bezahlen. Castellis Versuche, sich Tini zu nähern, sind jedoch von keinem Erfolg gekrönt, auch wenn Castelli mit ihr zahlreiche Lokale aufsucht und sie langsam betrunken macht. Bei einem erneuten Lokalwechsel wird der Baron von der Polizei gestellt. Als man ihn aufgrund eines vorliegenden Haftbefehls festnehmen will, entzieht er sich seiner Verhaftung, indem er Selbstmord begeht.

Erst spät am Abend treffen Fred und Tini aufeinander. Fred, der Tini im Auto des Barons gesehen hatte, ist erbost und macht der jungen Frau bittere Vorwürfe. Zum Schluss lässt er sie in der Dunkelheit allein zurück. Tini sieht ohne Fred keinen Sinn mehr in ihrem Leben und will sich gegen Morgen in der Donau das Leben nehmen. Im letzten Moment wird sie gerettet. Fred hat unterdessen die Hintergründe erfahren und weiß, dass Tini ihn nicht mit dem Baron betrogen hat. Er sucht sie im Krankenhaus auf, wo es zur Versöhnung kommt.

Produktionsnotizen
Die Dreharbeiten begannen Anfang Mai 1936. Die Uraufführung des Films fand am 11. September 1936 in Wien statt. Die Erstaufführung in Deutschland war am 4. August 1937 im Atrium in Berlin.

Der Film wurde am 22. Juli 1937 (B.45803) mit einem Jugendverbot belegt. In Österreich wurde am 20. November 1936 (B.44013) ebenfalls ein Verbot ausgesprochen.

Produktionsfirma war die Mondial-Film, Mondial Internationale Filmindustrie AG (Wien), für den Kinoverleih in Deutschland war die Siegel-Monopolfilm zuständig. Hans Grimm war für den Ton zuständig, Julius von Borsody für die Bauten.

Die Musiktitel des Films heißen Liebe ist mein Schicksal und Schenk' mir von Dir ein Foto.

Weblinks

 Der Weg des Herzens Das Programm von heute Nr. 94
 Prater Illustrierter Film-Kurier Nr. 1480

Filmtitel 1936
Österreichischer Film
Filmdrama
Schwarzweißfilm

Der Weg des Herzens


La cascade du Dard peut désigner :
 la cascade du Dard, une chute d'eau en France, en Haute-Savoie, à Chamonix-Mont-Blanc ;
 la cascade du Dard, une chute d'eau en France, en Haute-Savoie, à Villaz ;
 la cascade du Dard, une chute d'eau en Suisse, dans le canton de Vaud.

Cascade du Dard


La Coupe des Pays-Bas de football 1926-1927, nommée la KNVB Beker, est la  de la Coupe des Pays-Bas.

Déroulement de la compétition
Tous les tours se jouent en élimination directe. À chaque tour, un tirage au sort est effectué pour déterminer les adversaires.

Finale
La finale se joue le  à Arnhem, le VUC La Haye bat le Vitesse Arnhem 3 à 1 et remporte son premier titre.

Notes et références
KNVB Beker 1926-1927 sur voetbalarchieven.nl

1926-1927
1926 aux Pays-Bas
1927 aux Pays-Bas
Pays-Bas


Richard W. "Rich" Niemann (nacido el  en San Luis, Misuri) es un exjugador de baloncesto estadounidense que disputó dos temporadas en la NBA y otras tres en la ABA. Con 2,13 metros de estatura, jugaba en la posición de pívot.

Trayectoria deportiva

Universidad
Jugó durante tres temporadas con los Billikens de la Universidad de St. Louis, en las que promedió 14,3 puntos y 10,9 rebotes por partido. En sus dos últimas campañas fue incluido en el mejor quinteto de la Missouri Valley Conference.

Profesional
Fue elegido en la cuadragésimo segunda posición del Draft de la NBA de 1968 por Detroit Pistons, y también por los Indiana Pacers en el Draft de la ABA, fichando por los primeros. Tras 16 partidos disputados, en los que promedió 3,0 puntos y 2,6 rebotes, fue traspasado a los Milwaukee Bucks a cambio de Dave Gambee.

Tras no tener suerte tampoco en los Bucks, en  ficha por Boston Celtics, pero únicamente disputa 6 partidos, anotando en total 6 puntos, antes de ser despedido. Continúa la temporada en los Carolina Cougars de la ABA, donde por fin disfruta de minutos de juego, terminando el año con unos promedios de 11,3 puntos y 8,9 rebotes por partido.

Jugaría dos temporadas más, en los The Floridians y en los Dallas Chaparrals antes de retirarse definitivamente.

Estadísticas de su carrera en la NBA

Temporada regular

Playoffs

Referencias

Enlaces externos

Nacidos en San Luis (Misuri)
Baloncestistas de Misuri
Baloncestistas de la NBA
Baloncestistas de la ABA
Baloncestistas de los Saint Louis Billikens
Baloncestistas de los Detroit Pistons
Baloncestistas de los Milwaukee Bucks
Baloncestistas de los Boston Celtics
Baloncestistas de los Carolina Cougars
Baloncestistas de los The Floridians
Baloncestistas de los Dallas Chaparrals

Rich Niemann


Dictyosphaeriaceae, rod zelenih algi iz razreda Trebouxiophyceae. Postoje 4 vrste u dva roda.

Rodovi
 Dactylosphaerium Steinecke
 Dimorphococcopsis C.-C.Jao

Izvori

Trebouxiophyceae

Dictyosphaeriaceae


أنوار أحمد (15 ديسمبر 1967 -)، ممثلة سورية تعيش في الكويت.

حياتها الفنية
دخلت إلى المجال الفني في منتصف ثمانينات القرن العشرين وذلك بمقر اقامتها بالكويت، وهي حاصلة على شهادة البكالوريوس من المعهد العالي للفنون المسرحية في الكويت. اعتزلت العمل الفني في أواخر عام 1995 وذلك بعد أن انتهت من تصوير مسلسل أحلام نيران الذي عرض بعام 1996.

أعمالها

من أعمال التلفزيون

من أعمال المسرح

روابط خارجية

المراجع

أشخاص على قيد الحياة
سوريون مهاجرون إلى الكويت
ممثلات سوريات معتزلات
ممثلات سوريات في القرن 20
ممثلات سوريات مغتربات في الكويت
مواليد 1387 هـ
مواليد 1967
ممثلات تلفزيون سوريات
ممثلات مسرح سوريات

أنوار أحمد


Tordenskjoldsgade i det nordlige Aarhus er en central handelsgade på Trøjborg, beliggende mellem Trøjborgvej og Skovvangsvej. Foruden mode-, delikatesse- og livsstilsbutikker indeholder gaden flere restauranter og caféer samt Nordisk Film Biografer Trøjborg. Da Trøjborg i gamle dage var et udpræget arbejderkvarter, var gaden bl.a. domineret af bagere, købmænd, fiskehandlere, og slagtere, mens den i nyere tid er blevet mere café- og takeawayfyldt, grundet de mange studerende i bydelen.

Tordenskjoldsgade er opkaldt efter den danske admiral Peter Wessel (1691-1720), der blev adlet og fik navnet "Tordenskiold". Gaden fik fastlagt sit navn i forbindelse med et møde i Aarhus Byråd den 11. april 1901.

Kilder og henvisninger

Gader i Aarhus

Tordenskjoldsgade (Aarhus)


Le muscle ischio-caverneux est un petit muscle pair situé juste en dessous de la surface du de la région antérieure du périnée,. Il présent chez les hommes et les femmes.

Son ancienne dénomination chez la femme était le muscle ischio-clitoridien.

Description

Origine
Il naît par des fibres tendineuses et charnues de la surface interne de la tubérosité de l'ischion.

Terminaison
Il se termine sur le pilier du pénis chez l'homme; sur le pilier du clitoris chez la femme.

Innervation
Il est innervé par un rameau du nerf pudendal.

Vascularisation
Il est vascularisé par l'artère périnéale

Fonction

Chez les hommes, il provoque l'érection du pénis.

Chez les femmes, il provoque l'abaissement du clitoris.

Galerie

Références

|

Anatomie du pelvis
ischio-caverneux

Muscle ischio-caverneux


أكسوس (Αξός) هي مدينة في بيلا في مقاطعة فوريا إلادا في اليونان.

يبلغ عدد سكانها حوالي 1201   نسمة.

مراجع

مدن اليونان
أماكن مأهولة في بيلا (مقاطعة)

أكسوس (بيلا)


Clara Félicia Aranda (nascida a 2 de abril de 1988 em Norrköping) é uma política sueca e membro do Riksdag pelos Democratas Suecos (DS).

Aranda foi eleita para o Riksdag durante as eleições legislativas suecas de 2018, representando o círculo eleitoral do Condado de Skåne. Ela também serviu como conselheira dos DS em Östergötland, onde era a líder de grupo do DS. Aranda também é porta-voz do DS para questões de saúde mental e serve no comité de educação do parlamento.

Nascidos em 1988
Pessoas vivas
Políticos da Suécia

Clara Aranda


Trinaest kolonija (engleski: Thirteen Colonies) je naziv za grupu britanskih kolonija na istočnoj obali Sjeverne Amerike, osnovanih tijekom 17. i 18. stoljeća, koje su proglasile neovisnost od Kraljevstva Velike Britanije 1776. godine i u američkoj Deklaraciji o neovisnosti formirale Sjedinjene Američke Države.

Ostali britanski posjedi u Sjevernoj Americi, poput francuske kolonije Québec i kolonije Nova Škotska kao i Otok Princa Edwarda, ostali su vjerni Britanskoj monarhiji te bijahu kasnije ujedinjeni u Kanadu. Kolonije Istočne i zapadne Floride - ranije španjolske, a u to vrijeme vlasništvu Britanaca - također su ostale odane britanskoj kruni.

Povjesničari svrstavaju tih 13 kolonija u tri skupine:

 Kolonije Nove Engleske
Provincija New Hampshire, kasnije New Hampshire
 Provincija Massachusetts Bay, kasnije Massachusetts i Maine
 Kolonija Rhode Island and Providence Plantations, koja će kasnije postati Rhode Island
 Kolonija Connecticut i New Haven, kasnije Connecticut
 Srednje kolonije
Provincija New York, kasnije New York i Vermont
Provincija New Jersey, kasnije New Jersey
 Provincija Pennsylvania, kasnije Pennsylvania
 Kolonija Delaware, kasnije Delaware
 Južne kolonije
Provincija Maryland, kasnije Maryland
 Kolonija Virginia, kasnije Virginia i Zapadna Virginia
 Provincija Sjeverna Karolina, kasnije Sjeverna Karolina
 Provincija Južna Karolina, kasnije Južna Karolina
 Provincija Georgia, kasnije Georgia

Izvori

Povijest SAD-a do 1789.
Povijest Engleske

Trinaest kolonija


Sportska udruga studenata Studentskog centra Sveučilišta u Mostaru je športska udruga iz Mostara, BiH.

Djeluje na načelu američkih sveučilišta. Svim športašima koji djeluju unutar nje omogućeno je usporedno baviti se športom i studirati na hrvatskom mostarskom sveučilištu, besplatan smještaj i tri obroka, korištenja fitnesa, te maksimalnog prilagođavanja njihovim studentskim obvezama u Studentskom centru u Mostaru, na glasu kao daleko najboljeg studentskog doma u BiH.
Pri udruzi djeluju malonogometni i košarkaški klub Student, ženski odbojkaški klub Mostar i ragbijaški klub Herceg.

Izvori

Sveučilište u Mostaru
Hrvatski šport u Bosni i Hercegovini


Dance with Me, Henry este un film de comedie american din 1956. În rolurile principale joacă actorii Bud Abbott și Lou Costello.

Distribuție
 Bud Abbott ca Bud Flick
 Lou Costello ca Lou Henry
 Gigi Perreau ca Shelley
 Rusty Hamer ca Duffer
 Mary Wickes ca Miss Mayberry

Note

Legături externe

Filme din 1956
Filme americane
Filme în limba engleză
Filme de comedie din anii 1950
Filme de comedie americane
Filme de comedie
Filme regizate de Charles Barton

Dansează cu mine, Henry


عرب العيايدة إحدى قرى مركز الخانكة التابع لمحافظة القليوبية بجمهورية مصر العربية.

السكان
بلغ عدد سكان عرب العيايدة 33,648 نسمة، حسب الإحصاء الرسمي لعام 2006.

انظر أيضاً
قائمة قرى محافظة القليوبية

مصادر

قرى الخانكة

عرب العيايدة (الخانكة)


Marc Balaguer Rocá (Sabadell, 4 de outubro de 1995) é um ator espanhol de televisão e cinema.

Carreira
Estreou como personagem no filme Heróis, de Pau Freixas, e posteriormente na televisão, na série Polseres vermelles, da TV3, do mesmo diretor e também com roteiro de Albert Espinosa. Na série ele interpreta Toni, um menino com síndrome de Asperger, ele é o esperto do grupo. Em entrevista afirma que, em alguns casos, não gosta de ser famoso. Balaguer é especialmente "o esperto" em Pulseras rojas (Polseres vermelles).

Filmografia

Cinema

Televisão

Ligações externas

Atores da Espanha
Atores de cinema da Espanha
Atores de televisão da Espanha
Naturais de Sabadell

Marc Balaguer


Ladies Compartment er en dansk oplysningsfilm fra 2002, der er instrueret af Maria Andreasen og Martin Schade.

Handling
I de indiske tog er der særlige kupeer, hvor mændene ikke må komme. Filmholdet møder tre unge kvinder i "Ladies Compartment", og får en tøsesnak om blottere, fødselsveer og mænd, der ikke tager opvasken.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 2002

Oplysningsfilm fra Danmark

Ladies Compartment


Coll (; ; ) is an island located west of the Isle of Mull in the Inner Hebrides of Scotland. Coll is known for its sandy beaches, which rise to form large sand dunes, for its corncrakes, and for Breacachadh Castle. It is in the council area of Argyll and Bute.

Geology
Coll is formed largely from gneiss forming the Lewisian complex, a suite of metamorphic rocks of Archaean to early Proterozoic age.
The eastern part of the island is traversed by numerous normal faults most of which run broadly northwest-southeast.  Dolerite and camptonite dykes of Permo-Carboniferous or Tertiary age are also seen in the east of the island.
Quaternary sediments include raised beach deposits which are frequent around Coll's coastline whilst stretches of alluvium occupy some low inland areas. There are considerable areas of blown sand in the west and along stretches of the north coast and of peat southwest from Arinagour.

Geography
Coll is about  long by  wide and has a population of around 150. Coll's sandy beaches rise to form large sand dunes. The highest point on Coll is Ben Hogh in the mid-west of the island, which is a ridge with two tops running northwest to southeast. It rises initially to a height of , with a triangulation pillar, and to   to the southeast.

Settlements
Arinagour (), is the main settlement on the island located at the head of Loch Eatharna, on the east coast. Other inhabited locations include:
Acha (), a crofting settlement located  south-west of Arinagour.
Arileod (), located on the west coast;  south-west of Arinagour.
Arnabost (), located  north-west of Arinagour. it is the junction for travel between Sorisdale, Clabhach and Arinagour.
Ballyhaugh (), located on the northern part of Hough Bay;  west of Arinagour.
Bousd (), located  north-east of Arinagour.
Clabhach (), located on the north-west coast;  north-west of Arinagour.
Cornaigmore
Crossapol (), located on the south-west coast.
Grishipoll
Sorisdale
Totronald (), located on the west coast  southwest of Arinagour.
Uig (), located  north-east of the head of Loch Breachacha.

Etymology
Coll is sometimes derived from Gaelic coll, 'hazel'. However, the name is given as Colosus in the Life of St Columba by Adamnán, the seventh century abbot of Iona. As /s/ between vowels had been lost in Celtic before Adamnán's time, Watson suggests that Colosus may represent a pre-Celtic name. Richard Coates has proposed that the name may be related to Greek kolossós and may have referred to a humanoid standing stone located on the island, like those still seen on North Uist and Lewis. As Kolossós is not originally a Greek word, Coates suggests that the name could have been given to Coll at a time when the kolossói of Mediterranean culture were well-known, or named "by speakers of a language in which the ancestor of the word was the native term." In Icelandic, the word kollur (Old Norse: kollr, Norwegian: koll or kolle) means "a rounded protrusion, such as a rounded mountaintop, or a tussock".

History

Early history

In the 6th century, an Irish invasion led to the establishment of the Gaelic kingdom of Dál Riata, which included Coll. Dál Riata was divided into four kin-groups, of which the Cenél Loairn ruled Coll, Mull, and the adjacent mainland, which together consequently became known as Lorn, after them. Coll shared the history of Lorn for the next 1000 years, becoming part of the Kingdom of the Isles under Norwegian dominion, then the MacDougall subdivision of that kingdom after Somerled.

Coll, like other Hebridean islands, has several crannógs (artificial islands) located in some of its lochs, dating from this early period. It is difficult to estimate the exact age of these islands, but several are thought to date to the Norse period; local traditions describe three - Dùn Anlaimh, Dùn an Achaidh, Dùn Dubh - as having been Norse strongholds which survived until they were attacked by the Macleans.

The 1266 Treaty of Perth transferred the Norwegian crown dependency to the Scottish king. Following the MacDougall defeat in the dispute between king John Balliol and Robert de Bruys (they had backed the former), the position of sheriff of Argyll was created to have shrieval authority over Lorn, and the MacDougall lands were merged into the Lordship of the Isles. Though MacDougall authority was restored in 1357, by king David II, the MacDougall heir had 3 years previously, quitclaimed any rights to Mull (including Coll), which therefore remained with the Lord of the Isles.

MacLeans of Coll
 'Altera Merces' translates to "Either shall be my reward" (victory or death)

Foundations

The heirs of the Cenél Loairn were now the MacLeans, who still resided in Lorn, as vassals of the Lord of the Isles. However, the daughter of the first Lord of the Isles, John of Islay, married the leader of the MacLeans, Lachlan Lubanach; subsequent MacLean leaders thus descended from John of Islay. Lachlan's grandson, Lachlan Bronneach had four sons, the eldest of which (Donald) was a bastard, and would thus not inherit the MacLean leadership.

Donald took an armed band to Ardtornish Castle, home of the Lord of the Isles, and demanded that the third Lord of the Isles (Alexander) give him an inheritance, by granting him a share of the lands inherited from John of Islay (on the basis that Donald's grandfather  was Alexander's 1st cousin); Alexander conceded, granting Donald Ardgour and other lands. Having observed this, the youngest son of Lachlan Bronneach - John Garbh - decided to try the same behaviour, and as a result was made laird of Coll, and other lands, by Alexander. King James II confirmed Alexander's grants to John.

John Garbh's heirs became known as the MacLeans of Coll, and constructed Breachacha Castle, on the south coast of Coll, as their base. John Garbh's son John Abraich was killed at the Battle of Corpach defending his Lochaber lands against Clan Cameron. Following his death, all succeeding McLean's of Coll would bear the title 'Mac Iain Abraich' , meaning 'Son of Lochaber John' pronounced and anglicised to 'McEnabrey'. Coll remained home to this branch of the Clan Maclean for 500 years. In 1549 Dean Monro wrote of Coll that it was:
"ane mane fertile Ile inhabite and manurit, with an castell and ane paroch kirk in it, gude for fishing and fowlers, with ane utter fine Falcons nest in it".
He wrote of Rum:
"It pertains to McKenabrey of Coll".

The illustration at right by McIan of 1845, represents Hector McLean 14th Laird of Coll (c1720's) with the infamous 'yellow stick' used to convert the islanders of Rum and Coll from Catholicism. He drove recalcitrant natives to church by a smart application of his walking stick; those who yielded were thus said to come under Creideamh a' bhata-bhuidhe.

Feud with the MacLeans of Duart

At the end of the 15th century, the Lordship of the Isles was dismantled, which made the MacLeans of Coll direct vassals of the crown, which caused conflict with the heirs of the eldest lawful son of Lachlan Bronneach - the Macleans of Duart. The leader of the latter claimed to be leader of all Macleans, as Lachlan Bronneach and his forefathers had been, but the Macleans of Coll argued that their only feudal superior was the king, and they were therefore independent of the Duart branch of the family; essentially the dispute was between feudalism and traditional family leadership principles.

Simmering tensions eventually exploded in 1561, when the MacLeans of Duart invaded the lands of the MacLeans of Coll. The leader of the latter opted to appeal to the Privy Council for assistance; the privy council agreed with the MacLeans of Coll, ordering the MacLeans of Duart to pay reparations. However, in 1583, a decade after succeeding to his position, the new leader of the MacLeans of Duart re-invaded Coll with the intention of taking the island for themselves. A battle was fought at Totronald near Breacachadh Castle where the Coll clan overwhelmed the Duarts, chopped off their heads and threw them in the stream, which is still known as "the stream of the heads".

Feud with the Earl of Argyll

In the late 17th century, the MacLeans of Duart were in debt to the Earl of Argyll; these stemmed from the civil war when the MacLeans had supported the royalists against the covenanters. Ironically, though himself a royalist, the Earl's father had been one of the most senior covenanters; many therefore felt that the debt was unjust, and in 1676, the MacLeans appealed to the Privy Council, but no decision was reached.

The MacLeans of Coll subsequently supported those of Duart in small guerilla actions against the Earl's lands. Unlike the MacLeans, the Earl was a supporter of the Scottish Reformation, and in 1679 managed to obtain Fire and Sword powers against popery in the Highlands. He launched an attack on Coll, in revenge for the support given to the MacLeans of Duart; Breachacha Castle surrendered on 2 July 1679. However, in 1681, after equivocating over his obedience to king James VII (a Roman Catholic), the Earl was arrested for treason, and Coll was returned to the MacLeans (of Coll).

Departure

In the late 18th century there were about 1,000 people supported by agriculture and fishing. However, the collapse in the kelp market after the end of the Napoleonic Wars, followed by the Highland Potato Famine, caused a great deal of hardship on the island. By the mid 19th century, half the population had chosen to leave, many of them moving to Australia, Canada, or South Africa.

The obituary of Alexander McLean, 16th of Coll (Alasdair Ruadh):

In 1848, the heir of the Macleans of Coll himself, Alexander Maclean, emigrated to Natal, in South Africa (where he later died, unmarried). In 1856, Alexander's father, Hugh MacLean, decided to sell Coll.

Present day

In the 2011 census, the island's population was recorded as 195, representing an increase over the previous decade of nearly 19% During the same period Scottish island populations as a whole grew by 4% (to 103,702).

Transport

There are only two main roads on Coll. The main hub of the island is the island's largest settlement, Arinagour. Just over a kilometre (0.7 miles) south of Arinagour is the Caledonian MacBrayne ferry terminal. The ferry travels from Oban to Coll to Tiree; and a return trip from Tiree, to Coll, to Oban. The ferry between Oban and Castlebay on Barra goes via Coll and Tiree once a week.

The airport on the island,  is located between Uig and Arileod. Highland Airways who originally operated the route to Oban went into administration in 2010, but a new operator, Hebridean Air Services now operates the route under a PSO with flights to Oban, Tiree and Colonsay. The aircraft used for the flights are a BN2 Islander (G-HEBS). Hebridean headquarters are at Cumbernauld Airport, North Lanarkshire.

Economy

In July 2012, Princess Anne formally opened the Isle of Coll's new community centre, An Cridhe, and hostel, Coll Bunkhouse. Owned and managed by the community-led organisation Development Coll, the new facilities were built to provide much needed amenities on the island and a social hub for the local community.  An Cridhe now hosts a series of annual events such as a half marathon, the Coll Show, a basking shark festival, a bird festival and a chamber music festival, as well as a range of music, comedy, theatre and dance throughout the year.

In December 2013 Coll secured 'dark skies' status, the second location in Scotland. The island has no street lights and little other light pollution, allowing unobstructed views of the night sky on clear nights. In winter the Northern Lights are often visible.

The charity Project Trust, which organises overseas volunteering and gap-years, has been based on the island since 1974. The founder, Nicholas Maclean-Bristol, also restored Breacachadh Castle.

Wildlife

There is an extensive RSPB reserve towards the west end of the island. One of the main attractions is the rare corncrake. Traditional local farming practices have helped this once common British bird to survive.

There is also a small population of sand lizards, as much of 39 individuals were introduced by scientists to test whether they can survive so far north in the 1970s and are still thriving today.

In 2010, a colony of short-necked oil beetles was found on the island. The beetle, thought to be extinct in the UK, is now known only to occur in southern England and Coll. It is parasitic on ground-dwelling bees, and is also flightless, raising the question of how it arrived on the island. It does not appear to be found on neighbouring Tiree, possibly because of a difference in terrain. Modern farming methods had partly caused its demise elsewhere.

In fiction

Mairi Hedderwick, the illustrator and author, used to live on Coll and has used the island as the setting for her Katie Morag series of children's books. In the books, Coll is known by the fictional name of the Isle of Struay.

In Alexander McCall Smith's The Charming Quirks of Others the protagonist, Isabelle Dalhousie, discusses Coll as a place for a honeymoon.

See also

 List of islands of Scotland
 List of Sites of Special Scientific Interest in Mull, Coll and Tiree
 Cairns of Coll
 Land raid
 Religion of the Yellow Stick

Notes

References

Bibliography

 Munro, R. W. (1961)Electronic Monro's Western Isles of Scotland and Genealogies of the Clans. Edinburgh and London. Oliver and Boyd.
 Watson, W. J. (1994) The Celtic Place-Names of Scotland. Edinburgh; Birlinn. . First published 1926.

External links

 The island of Coll

Islands of the Inner Hebrides
Ramsar sites in Scotland
Special Protection Areas in Scotland
Royal Society for the Protection of Birds reserves in Scotland
Islands of Argyll and Bute

Coll


Fonimagoodhoo es una isla situada en el sur del Atolón Maalhosmadulu, en el país insular de Maldivas, y que administrativamente pertenece a la subdivisión Baa. Alberga desde 1998, el Complejo tuístico Reethi Beach Resort, uno de los muchos que hay en ese país asiático.

Fonimagoodhoo posee 600 metros de largo y 200 metros de ancho como máximo. Está compuesta enteramente de arena. Las playas que rodean la isla están totalmente protegidas por un arrecife de coral que se extiende hasta el noreste.

Véase también
 Geografía de Asia
 Organización territorial de Maldivas

Referencias

Archipiélagos e islas de Maldivas
Geografía del océano Índico

Fonimagoodhoo


Mitologia baltică reprezintă totalitatea credințelor, miturilor și practicilor culturale ale popoarelor baltice (letonii, lituanienii și vechii prusaci) din perioada pre-creștină a acestora. Acest ansamblu de mituri și credințe se caracterizează printr-un sistem religios politeist cu anumite nuanțe panteiste, dar și printr-o asemănare cu mitologia slavă. Nu prea s-au păstrat izvoare istorice referitoare la religia balților din perioada pre-creștină a acestora. Prin urmare, sursele care furnizează informații despre acest subiect vin de la cronicarii și autorii creștini care au trăit în epoca ce a urmat după creștinarea popoarelor baltice. Astfel, în aceste condiții, reconstituirea panteonului baltic pre-creștin este greu de realizat. Cel mai adesea, demersurile făcute în direcția cercetării acestui domeniu eșuează din cauza faptului că metodele folosite sunt puse la îndoială. În această situație, rămâne valabilă cercetarea tradițiilor vechi păstrate în folclor și a obiceiurilor populare, dar și analiza atentă a teoriei religiei.

În jurul anului 3000 î.Hr., vechii balți și vechii slavi încă constituiau un singur grup etno-lingvistic, cel al balto-slavilor. Însă în perioada 1500 - 1000 î.Hr. are loc procesul de individualizare a balților față de slavi și invers.

Dintre toate cele trei popoare baltice (letonii, lituanienii și vechii prusaci), doar letonii și lituanienii au supraviețuit invaziilor străine, vechii prusaci (care locuiau pe teritoriul Kaliningradului de azi) sfârșind prin a fi exterminați și asimilați de Ordinul Teutonic și de coloniștii germani stabiliți în locul prusacilor baltici. Fosta regiune Prusia și-a luat numele de la vechii prusaci.

Cu toate că începând cu secolul XIV letonii și lituanienii au fost convertiți la catolicism, iar mai apoi la luteranism, de către misionarii germani și suedezi, o bună parte din tradițiile precreștine s-au contopit cu creștinismul. Una dintre cele mai importante tradiții precreștine rămase sunt așa-numitele daine, cântece scurte de câte patru versuri.

Termenul indo-european de deiwos (în letonă dievs, în lituaniană dievas, în prusaca veche deivas) reprezenta în mitologia baltică numele zeului indo-european al cerului. După convertirea balticilor la creștinism, teonimul deiwos a început să fie folosit pentru a desemna Dumnezeul creștin. În folclorul religios al letonilor, Dievs, tatăl familiei divine, locuiește în casa lui de pe un munte din cer. Totuși el vizitează pământul și îi ajută pe țărani la treburile gospodăriei și la sărbătorile sezoniere dedicate lui. Dievs veghează asupra ordinii și moralității în lume și hotărăște soarta și pedeapsa oamenilor. În ciuda acestor atribute Dievs nu reprezintă zeul suprem din panteonul baltic.

Zeul tunetului și al fulgerului, Perkũnas (în lituaniană) sau Perkuons (în letonă), era un zeu uranian (celest), dar coboară adesea pe pământ ca să lupte cu forțele demonice. Numele său vine de la indo-europeanul per/perk, ce înseamnă "a lovi", "a face să se spargă". Era reprezentat ca un bărbat înalt și puternic, cu barbă roșie, înarmat cu o secure sau cu un ciocan, cu care alunga duhurile rele. Copacul consacrat lui era stejarul, la fel ca alți zei ai furtunii din Europa precreștină. Asemeni zeului Thor din mitologia nordică, zeului Parjanya din mitologia vedică sau zeului Perun din mitologia slavă. I se aduceau sacrificii în zilele de sărbătoare sau în perioadele neprielnice poporului (secete, epidemii etc.).

Zeița Soarelui, Saula, era închipuită ca o mamă și fată tânără. Saula are și ea o casă pe Muntele Cerului, lângă cea a lui Dievs. Uneori, cele două zeități se luptă între ele iar lupta lor ține 3 zile. Saula păzește glia, pe cei bolnavi și îi pedepsește pe cei păcătoși. Sărbătoarea consacrată ei era cea mai importantă din perioada solstițiului de vară. Saula era și soția zeului lunii, Meness. Zeităților celeste li se asociau caii și căruțele ca simboluri.

Zeița Laima reprezenta zeița destinului și a norocului, a căsătoriilor, belșugului, etc.

Majoritatea zeităților chtoniene (de pământ, telurice) și acvatice sunt zeițe. Exemple de astfel de zeități sunt Mama-Pământ (Zemen mate la letoni și Zemyna la lituanieni), Tatăl-Pământ (Zemepatis), Muma pădurii (Meza mate în letonă, Medeine în lituaniană), Muma grădinii, Muma ogoarelor, Muma ploii, Muma golfurilor, Muma florilor, Muma ciupercilor, etc.

Cultul obștesc era efectuat preoți și șamani în locuri considerate sacre (păduri, izvoare), dar și în temple unde erau reprezentați zeii sub formă de idoli, unde se aduceau sacrificii animale și chiar umane.

Vezi și
 Păgânism
 Neopăgânism

 Neopăgânism germanic
 Neopăgânism slav

Note

Religie
Păgânism
Mitologie
Mitologia indo-europeană

Baltică

Mitologia baltică


Convenția militară a României cu Antanta a fost un acord internațional, secret încheiat între guvernul român și guvernele Antantei având ca obiect principal reglementarea aspectelor militare referitoare la intrarea României în război, de partea acestei alianțe, pe timpul Primului Război Mondial. Convenția a fost semnată la 4/17 august 1916 la București, în locuința lui Vintilă Brătianu, de către Ion I.C. Brătianu, președintele Consiliului de Miniștri al României și atașații militari ai puterilor Antantei, acreditați  la București, în aceeași zi cu Tratatul de alianță dintre România și Antanta.

Prevederi
Convenția prevedea participarea României la război numai contra Imperiului Austro-Ungar, prevăzînd condițiile cooperării militare, recunoscând independența organizatorică și de comandament a Armatei României. Aliații se declarau oficial de acord cu conținutul și orientările stabilite în planul român de campanie și se angajau sa sprijine acțiunile forțelor române, în principal prin declanșarea unei ofensive de proporții prin Armata de la Salonic, înainte cu 8 zile de intrarea României în acțiune. Se mai prevedea obligația Antantei de a furniza, contra cost, muniții și material de război într-un cuantum de 300 tone pe zi, precum și trimiterea de misiuni militare de legătură și stat-major. De asemenea părțile se obligau să țină un secret absolut asupra existenței și conținutului acordului.

Note

Bibliografie
 Kirițescu, Constantin, Istoria războiului pentru întregirea României, Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1989
 Ioanițiu Alexandru (Lt.-Colonel), Războiul României: 1916-1918,vol 1, Tipografia Geniului, București, 1929
 ***, Istoria militară a poporului român, vol. V, Editura Militară, București, 1989
 ***, România în anii primului Război Mondial, Editura Militară, București, 1987

Vezi și
Participarea României la Primul Război Mondial

Acorduri internaționale ale României din Primul Război Mondial

1916 în România

Convenția militară dintre România și Antanta


"Slavonska nogometna zona - Posavska skupina" je bila jedna od dvije skupine "Slavonske nogometne zone", odnosno liga četvrtog stupnja nogometnog prvenstva Jugoslavije u sezoni 1974./75.
Sudjelovalo je 16 klubova, a prvak je bio "Premium" iz Bosanskog Broda.

Ljestvica

 Slavonska Požega – tadašnji naziv za Požegu
 "Hajduk" (Sijekovac) i "Premium" (Bosanski Brod) – klubovi iz Bosne i Hercegovine

Rezultatska križaljka

 Izvori:

Unutarnje poveznice
 Hrvatska liga 1974./75.
 Slavonska zona – Podravska skupina 1974./75.
 Liga NSP Nova Gradiška 1974./75.
 Liga NSP Slavonska Požega 1974./75.
 Liga NSP Slavonski Brod 1974./75.
 Područna liga NSP Vinkovci 1974./75.

Vanjske poveznice

Izvori

 Edvard Bogovič: Sve je počelo prije 85 godina : monografija 85 godina nogometa u Novskoj , Novska, 2005., , str. 50-53
 Željko Batarilović: NK Otok : 1923. – 2003. : monografija , Osijek, 2003.,
 library.foi.hr, "Vinkovački list" / "Novosti"

1974-75
1974-75
Slavonija

Slavonska nogometna zona Posavska skupina 1974./75.


Javno tijelo
Javno tijelo (Nizozemska)
Javno tijelo (Škotska)
Nevladino javno tijelo

Javno tijelo (razdvojba)


المقاومة الضوئية (بالإنجليزية:Light Dependent Resistor) ويرمز لها اختصارا LDR هي مقاومة كهربائية حساسة للضوء، تقل مقاومتها عند شدة سطوع الضوء عليها. وبسبب هذه الخاصية يستفيد منها الفنيون وواضعوا الدوائر الكهربائية تستخدم تلك الخاصية لأداء أعمال كثيرة، تستغل خاصية تأثر المقاومة بالضوء فهناك دوائر إنذار بالضوء وأيضا إنذار بالظلام. ومن أشهر تطبيقاتها مصابيح الشارع، حيث تستعمل للتشغيل والإطفاء الآلي. يطلق على هذه النبيطة ([الإنجليزية: Semiconductor device) اسم آخر هو الموصل الضوئي.
في الظلام يكون لدى هذه الأداة مقاومة تبلغ 1000000 Ω أي ميغاوم (ΩM), لكن عند تعرضها للسطوع الضوئي تقل هذ المقاومة لتبلغ بضع مئات أوم

تركيبها

تغطي مادة عازلة مثل السيراميك بطبقة رقيقة من مادة شبه موصل حساسة للضوء. وتتكون توصيلاتها الكهربية من طرفين معدنيين في هيئة مشطين متقابلين مثبتين عليها.

توصل الأطراف بأسلاك التوصيل وتغطي المقاومة الضوئية بالراتنج الصناعي الشفاف. وأحيانا تحفظ المقاومة في حافظة معدنية ذات نافذة من الزجاج ويخرج منها سلكا التوصيل المعزولان.

المواد المستخدمة

تتكون المقاومات الضوئية من طبقة من كبريتيد الكادميوم CdS أو سيلينيد الكادميوم CdSe، وتتميز هاتان المادتان بحساسيتهما للضوء في نفس نطاق الطيف لرؤية العين البشرية أو أفلام التصوير.

وتبلغ أعلى حساسية ل كبريتيد الكادميوم عند طول الموجة 520 نانومتر، وبالنسبة إلى سيلينيد الكادميوم فتبلغ أعلى حساسية له للضوء عند 730 نانومتر.

تستخدم مواد مثل كبريتيد الرصاص Lead sulfide للعمل في نطاق الأشعة تحت الحمراء بين طول الموجة 0,3 - 3,5 ميكرومتر (1 ميكرومتر = 1/1.000.000 متر)، كما يستخدم أنتيمونيد الإنديوم في نطاق طول الموجة بين 4,45 - 6,5 ميكرومتر.

خواص المقحل الضوئي

بعد إبعاد الضوء تبقى بعض حاملات الشحنات في المقحل حرة مما يسبب مرور تيار ولو أنه تيار ضعيف، يسمى تيار الظلام.
ويمكن خفض تيار الظلام عن طريق خفض درجة حرارة المقحل.

وتتميز المقاحل الضوئية بالخواص الآتية:

 تبلغ المقاومة في حالة الظلام 1 مليون أوم إلى 100 مليون أوم، وتصل إليها بعد عدة ثوان في الظلام،
 تبلغ المقاومة في وجود الضوء عند 1000 لوكس (وحدة) من 100 أوم إلى 3000 أوم.
 يبلغ وقت الاستجابة للضوء (الوقت الذي يبلغ عندة التيار 65% من قيمته الاسمية بعد سقوط 1000 لوكس على المقاومة) من 1 ملي ثانية إلى 3 ملي ثانية (1 ملي ثانية = 1/1000 ثانية).
 يعتمد نطاق الطيف على نوع المقحل.

مراجع

أجهزة بصرية
أشباه موصلات
كهروضوئيات
مجسات

مقاومة ضوئية


Við Áir er et sted på østkysten af Streymoy i Færøerne, nær bygden Hvalvík, hvor der tidligere lå en hvalstation. Við Áir betyder "ved elvene" (á betyder "elv" og áir er flertalsformen).

Hvalstation
Der var tidligere en arbejdende hvalstation ved Við Áir. Den blev bygget i 1905 af norske hvalfangere, men blev senere drevet af færinger. Den blev forladt i 1984, da fangsten stoppede. Bygningerne og maskineriet er der stadig. Bygningerne var i meget dårlig stand, men i 2011 påbegyndtes restaurering af flere bygninger. Der er planer om, at restaurere hele hvalstationen og føre den tilbage til sit oprindelige udseende. Formålet er at skabe et hvalfangstmuseum, hvor folk kan få en ide om, hvordan en hvalstation fungerede. I 2007 afleverede en arbejdsgruppe nedsat af den færøske regering en "provisorisk rapport om bevarelsen af hvalstationen som et maritimt museum. I efteråret 2001 var hvalstationen åben for offentligheden i et par måneder, og omkring 500 besøgte stedet.

Skole
Der ligger en skole Við Áir, som hedder "Dugni" og er for unge og voksne med handicap, eller sociale og psykologiske problemer. De kan få en kort uddannelse her, svarende til folkeskolens 9. eller 10. klasse handicap, eller HFS, der forbereder dem til uddannelse indenfor kontor eller servicefag. Eleverne har mulighed for at bo på skolen, mens de går der.

Kilder

Hvalfangst
Skoler på Færøerne
Streymoy
Fraflyttede bygder på Færøerne

Við Áir


المعادلة مفاعلة من العدل.

اللغة

 المعادلة من عادل بين الأمرين إذا نظر أيهما أرجح، وعادل الأمر ارتبك فيه فلا يميل برأيه إلى أحد طرفيه، وقولهم «وضع على يدي عدل» فمثل مشهور (مفردات الراغب). ويقال توقف على المسألة إذ لم يبد رأيا فيها (تكملة المعاجم).

العلوم

معادلة رياضية
معادلة كيميائية

انظر أيضا

الاعتدال
المناظرة

معادلة (توضيح)


La veine infra-orbitaire est une veine du visage se formant par convergence de plusieurs affluents.

Accompagnée de l'artère infra-orbitaire et du nerf infra-orbitaire, elle passe en arrière par le foramen infra-orbitaire, traverse le canal infra-orbitaire et suit le sillon infra-orbitaire.

Elle se déverse dans le plexus veineux ptérygoïdien après être passée par la fissure orbitaire inférieure.

Elle reçoit des affluents de structures proches du plancher de l'orbite et communique avec la veine ophtalmique inférieure.

Notes et références

infra-orbitaire

Veine infra-orbitaire


Le raïon de Henitchesk (en ) est un des cinq raïons composant l'oblast (région) de Kherson dans le sud de l'Ukraine. Son chef-lieu est Henitchesk.

Géographie
Le raïon de Henitchesk constitue la partie orientale de l'oblast de Kherson. Au sud il est bordé par un ensemble de marais et de lagunes, le Syvach, qui le sépare de la péninsule de Crimée et par la mer d'Azov. Un cordon littoral étroit et long de plus de , la flèche d'Arabat, divisé entre le raïon et la Crimée, sépare le Syvach et la mer d'Azov.

Histoire
Avec la réforme administrative du 18 juillet 2020, la raïon a été étendu en fusionnant avec les raïons voisins.

Population
Le raïon de Henitcheska une superficie  de 3 008 km² et une population de 122 000 habitants (2020).

Économie
L'économie du raïon de Henitchesk repose sur l'agriculture et la transformation des produits agricoles. La flèche d'Arabat avec ses plages baignées par la mer d'Azov est une destination touristique populaire. Les lagunes du Syvach sont exploitées pour la production de sel.

Découpage administratif

Le raïon comprend 4 communautés territoriales : 1 commune urbaine et 3 communes rurales

Monuments remarquables et parcs naturels
Sur le territoire du raïon se trouve le Parc national d'Azov-Syvach.

Références

Voir aussi

Articles connexes
 Oblast de Kherson
 Syvach
 Mer d'Azov
 Flèche d'Arabat

Henitchesk

Raïon de Henitchesk


Ribavirin bir antiviral (virüslere karşı) ilaçtır. Bazı DNA ve RNA virüsüne karşı etkilidir. Viral (virüse ait) genetik materyalin kopyalaması (replikasyon) sürecine müdahale eder. Sentetik bir nükleozid analoğudur. Kimyasal formülü C8H12N4O5'dir.

RNA polimeraz faaliyetini inhibe eder (engeller). Eskiden astım tedavisinde kullanılırken, bugün çoğunlukla hepatit C tedavisinde (interferon ilaçlarıyla beraber) kullanılmaktadır.

Molekül DSÖ'nün Temel İlaçlar Listesi'nde yer almaktadır.

Kullanım ve Yan etkiler
Gebe ve emzikli kadınlarda, ciddi kardiyak hastalık geçmişi olanlarda ve kronik böbrek yetmezliği olanlarda kullanılmaz. Hemolitik anemi en önemli yan etkisidir. Genetik materyal üzerine olan etkisinden dolayı, potansiyel karsinojenik etkisi vardır. Klinik depresyon, karaciğer fonksiyon bozukluğu veya tiroid anormalliği gelişen hastalarda, hasta hekim tarafından yakından izlenmelidir. Ayrıca, influenza (grip) benzeri semptomlar, uykusuzluk ve baş ağrısı sıklıkla görülen yan etkilerdendir.

Antiviraller
Triazoller
Dünya Sağlık Örgütü ana ilaçları

Ribavirin


Başakşehir, İstanbul'un bir ilçesidir. 2008 yılında Küçükçekmece, Esenler ve Büyükçekmece ilçelerinden ayrılarak ilçe yapılmıştır. Başakşehir, kuzeyde Arnavutköy, kuzeydoğuda Sultangazi ve Eyüpsultan, doğuda Esenler, güneyde Bağcılar, Küçükçekmece ve Avcılar ile batıda Esenyurt ilçeleriyle çevrilidir.

Başakşehir 1. ve 2. etapları, Altınşehir merkezi, Güvercintepe, Şahintepe mahalleleri ve Kayabaşı köyü Küçükçekmece Belediyesi'ne, 4. Etap ve 5. Etap'ı Esenler Belediyesi'ne, Bahçeşehir ise Büyükçekmece ilçesine bağlı bir belde belediyesi durumundaydı. Fakat son yapılan düzenlemelerle bu semtler birleştirilerek Başakşehir ilçesi kuruldu.

Başakşehir, Türkiye'de yabancı uyruklu vatandaşların en çok tercih ettiği ilçelerden biridir. İlçenin yoğun göç alan bir bölge olmasından dolayı Arapça, Rusça, İngilizce ve Fransızca konuşanların oranı yüksektir. Orta Doğu ve Afrika'dan aldığı göçler dolayısıyla Arapça, Fransızca ve İngilizce konuşanlar çoktur. Rusçayı ise genelde Rusya'dan göç eden halkların yanı sıra Orta Asya Türkleri'de konuşur. Arap nüfusunun fazlalığı nedeniyle bölgede Araplar için özel okullar bulunmaktadır.

Tarih
İlçenin kurulduğu bölgede Osmanlı döneminde devletin barut ihtiyacını karşılamak üzere Azatlı baruthanesi kurulmuş, bölge Azatlık adıyla anılmıştır. İlçede tarihi özelliği bulunan diğer yapılar, Resneli Niyazi Bey'e ait Resneli çiftliği ve İstanbul'daki bilinen ilk yerleşim yeri olan Yarımburgaz Mağarası ve baruthaneye su sağlamak için kurulmuş Şamlar bendi'dır.

Nüfus

İdari Yapı

Mahalleler
Başakşehir ilçesinin 11 mahallesi bulunmaktadır.

 Altınşehir
 Bahçeşehir 1. Kısım
 Bahçeşehir 2. Kısım
 Başak
 Başakşehir
 Güvercintepe
 İkitelli OSB
 Kayabaşı
 Şahintepe
 Şamlar
 Ziya Gökalp

Politika

Yerel Seçimler

 Mevlüt Uysal, 2017'de İstanbul Büyükşehir Belediye Başkanlığı için istifa etmiş ve görevini Yasin Kartoğlu'na devretmiştir.

Eğitim ve Sağlık Hizmetleri
İlçede Devlete bağlı faaliyet gösteren, 1 adet Genel Lise (Düz Lise), 4 adet Anadolu Lisesi, 2 adet İmam Hatip Lisesi, 1 Adet Çok Programlı Lise ve 6 Adet Mesleki Teknik Eğitim Lisesi olmak üzere toplam 14 adet lise, 21 adet İlkokul, 18 adet Ortaokul, 2 adet İmam Hatip Ortaokulu, 5 adet anaokulu (Okul Öncesi Eğitim Kurumu), 1 adet Rehberlik ve Araştırma Merkezi, 1 adet Halk Eğitimi Merkezi ve 1 adet Mesleki Eğitim Merkezi bulunmaktadır. 5580 sayılı Özel Öğretim Kurumları Kanunu kapsamında faaliyet gösteren özel öğretim kurumları ise; 1 adet üniversite, 1 adet Anadolu Güzel Sanatlar ve Spor Lisesi, 1 adet Anadolu İletişim Meslek Lisesi, 2 adet Özel Anadolu Sağlık Meslek Lisesi, 3 adet Özel Meslek-Teknik Lise, 10 adet Anadolu Lisesi, 1 adet Fen Lisesi, 1 adet Fen ve Teknoloji Lisesi, 1 adet Özel Hazırlık Sınıfı Bulunan Anadolu Lisesi olmak üzere toplamda 21 adet Özel Lise, 12 adet Özel Türk İlkokulu, 10 Adet Özel Türk Ortaokulu, 55 adet Özel Türk Okul Öncesi Eğitim Kurumu (Anaokulu), 10 Adet Özel Çeşitli Kurs, 28 adet Özel Dershane, 14 adet Özel Motorlu Taşıt Sürücüleri Kursu, 10 adet Özel Öğrenci Etüt Eğitim Merkezi, 7 adet Özel Eğitim ve Rehabilitasyon Merkezi ve 5 adet Özel Öğrenci Yurdu bulunmaktadır. 1 adet devlet hastanesi, 1 adet şehir hastanesi  ve ilçe genelinde toplam 6 adet sağlık ocağı bulunur.

Ulaşım

İlçeye ulaşım TEM otoyolu ve Demiryolu ile gerçekleştirilmektedir. İlçeye otobüs seferleri de bulunmaktadır. Demiryolu ile ulaşım Ispartakule'deki tren istasyonu ile sağlanmaktadır. Başakşehir Belediyesi tarafından Halkalı Tren İstasyonu ile Bahçeşehir arasında geçici süre ile mekik tren seferi yapılması için TCDD'ye başvuruda bulunulmuş ve kabul edilmiştir. İnşaatı devam eden hat Marmaray hattına bağlanacak olup, Bahçeşehir ve Ispartakule bölgesini rahatlatacağı düşünülmektedir. 7 Temmuz 2013 tarihinde resmi açılışı yapılan M3 (Kirazlı - Başakşehir-Metrokent) Metro Hattı ile 5. Etap Metrokent'e ve 29 Mayıs 2021 tarihinde resmi açılışı yapılan M9 Bahariye - Olimpiyat Metro Hattı ile Atatürk Olimpiyat Stadyumu'na ve Mall of İstanbul'a kadar metro ulaşımı sağlanmıştır. Diğer raylı sistemlere entegre olan bu hatlar sayesinde Başakşehir'den Pendik'e ve Gebze'ye kadar raylı sistemler ile ulaşım mümkün hale gelmiştir. Ayrıca Başakşehir Belediyesi tarafından Güvercintepe bölgesinde yaşayan vatandaşların Olimpiyat metro istasyonuna rahat ve hızlı ulaşması amacıyla yaya viyadüğü yapımına başlanmıştır. Birkaç ay içerisinde açılması planlanmaktadır.

Sağlık
Başakşehir ilçesi İstanbul'un en büyük hastanesi olan Başakşehir Çam Ve Sakura Şehir Hastanesine sahiptir. Bu şehir hastanesi çevre ilçelerin yanı sıra çevre illere de hizmet vermektedir. İlçede ayrıca Başakşehir Devlet Hastanesi ve Başakşehir Tıp Merkezi gibi hastanelerin yanı sıra özel hastaneler ve polikinlikler bulunmaktadır.

Spor

İlçenin profesyonel futbol liglerindeki en büyük temsilcisi İstanbul Başakşehir FK olmuştur. Başakşehir FK, 1990 yılında İstanbul Belediye Başkanı, Nurettin Sözen tarafından kurulmuştur. 2014 yılının Haziran ayına kadar İstanbul Büyükşehir Belediyespor bünyesinde faaliyet göstermesinin ardından 4 Haziran 2014'te belediye bünyesinden ayrılıp faaliyetlerine futbol kulübü olarak devam etme kararı almış, ismini de İstanbul Başakşehir Futbol Kulübü olarak değiştirmiştir. Kulüp maçlarını Başakşehir'de bulunun Başakşehir Fatih Terim Stadyumu'nda oynayan takım, 2019-20 sezonunda Süper Lig şampiyonluğuna ulaşmıştır.

Seyirci kapasitesi olarak Türkiye'nin en büyük stadyumu olan ve ismini modern Türkiye'nin kurucusu Mustafa Kemal Atatürk'ten alan Atatürk Olimpiyat Stadyumu Başakşehir'dedir. 2002 yılından beri faaliyet gösteren stadyum, 2005 ve 2023 yıllarında UEFA Şampiyonlar Ligi finallerine evsahipliği yapmıştır.

Coğrafyası ve bitki örtüsü
İlçenin kuzeyi ormanlarla kaplıdır, kalan bitki örtüsü bozkır ve çalılıklardan oluşur. Resneli Çiftliği'nin içinde bulunduğu Sazlıdere vadisinde bitki çeşitliliği çok fazladır. İlçede Sazlıdere akarsuyu ve Ayamama deresi doğar, Ispartakule deresi ise içinden geçer.

Sosyo-Kültürel özellikleri
İlçede sosyal yaşam, Başakşehir Millet Bahçesi, Sular Vadisi ile Bahçeşehir'deki yapay gölet ve çevresindedir. Bahçeşehir'deki gölet, Türkiye'nin en büyük yapay göletidir  Başakşehir Millet Bahçesi ise 360 Bin metrekare büyüklüğünde ve kendi kendini temizleyen 15 Bin 600 metrekarelik Biyolojik göle sahiptir.
Bunun dışında Atatürk Olimpiyat Stadyumu ve Başakşehir Fatih Terim Stadyumu bu ilçede bulunmaktadır. TOKİ tarafından geliştirilen ve Türkiye'nin en büyük uydukent projesi olan 65.000 konutun planlandığı Kayaşehir projesi de bu ilçe sınırları içindedir.

Son yapılan yerel seçimler sonucunda Başakşehir'in belediye başkanı, Adalet ve Kalkınma Partisi'nden seçilmiştir.

Kaynakça

2008'de kurulan bölgeler ve ülkeler

Başakşehir


Ammergau steht für:

 den Ammergau, eine Landschaft in Oberbayern
 den Ammergau (Altsachsen), einen mittelalterlichen sächsischen Gau im heutigen Niedersachsen

Ammergau (Begriffsklärung)


Josip Hrvoje Peruzović (October 14, 1947 – July 29, 2018), better known by his ring name Nikolai Volkoff, was a Croatian-American professional wrestler from Yugoslavia, best known for his time in the World Wrestling Federation where he usually played a Soviet heel.

In the 1970s, Peruzović was Bepo of the Mongols tag team, one of the masked Executioners and feuded with Bruno Sammartino over the WWWF World Heavyweight Championship as Volkoff. In the 1980s, he tag teamed with the Iron Sheik and won the WWF Tag Team Championship at the inaugural WrestleMania event, and then with Boris Zhukov as The Bolsheviks.

In 1990, Volkoff turned face and defected to America, briefly feuding with Zhukov and newly-heel Iraqi sympathizer Sgt. Slaughter. In 1994, after a hiatus, he returned as a destitute and desperate character, exploited by Ted DiBiase as the first member of his Million Dollar Corporation. He continued to wrestle in various promotions until his death in 2018.

Early life
Peruzović grew up in the Socialist Republic of Croatia, which was then part of Yugoslavia. His parents were Ivan and Dragica (née Tomašević). His brother is Croatian footballer Luka Peruzović.  Despite what he sometimes claimed, his actual middle name was not Nikolai but Hrvoje, and his mother's maiden name was not Volkoff but Tomašević. These inconsistencies cast doubt on his ethnic background and seem to indicate a Croat ethnicity. His maternal grandfather Ante Tomašević was world champion in the Greco-Roman wrestling style at the turn of the 20th century. Ante was born in Cetina, a small village near Sinj, Croatia to Croatian parents Stipe and Katerina in 1872.

Peruzović was on the Yugoslavian weightlifting team until 1967, when he emigrated to Canada after a weightlifting tournament in Vienna, Austria. He received training in Calgary from Stu Hart, followed by his arrival in the United States in 1970. A fellow Croatian-native played the first Soviet Volkoff character in American pro-wrestling. Steve Gobb, born Gobrokovich, wrestled as USSR's Nicoli Volkoff in the 1960s before the character was picked up by Josip.

Professional wrestling career

Early years (1967–1970)
While trying his luck as a wrestler in Calgary, Alberta, in 1967, he met the wrestler Newton Tattrie, who was wrestling for Stu Hart's Stampede Wrestling. During his 1963–1968 tour, Tattrie took Peruzovic under his wing as a protégé and trained the non-English speaking, 315-pound man to become a professional wrestler and tag team partner. When Tattrie left the territory in 1968 for the US, Peruzovic left with him, working in various territories for the National Wrestling Alliance including NWA Detroit, the International Wrestling Association and the National Wrestling Federation where they won tag gold.

World Wide Wrestling Federation (1970–1971)

In 1970 he began wrestling in Vince McMahon Sr.'s World Wide Wrestling Federation (WWWF) (currently known as WWE). Wrestling as Bepo Mongol, managed by "Captain" Lou Albano and partnered with Newton Tattrie (as Geeto Mongol) as the Mongols, he captured the WWF International Tag Team Championship from Tony Marino and Victor Rivera on June 15, 1970. After losing the title to Luke Graham and Tarzan Tyler in a match over a year later that unified the WWWF International and WWWF World Tag Team Championship, Peruzovic left the WWWF and went on to singles competition under the name "Nikolai Volkoff".

Return to the WWWF (1974–1980)
In 1974, Volkoff returned to the company and appeared in a memorable match at a sold out Madison Square Garden and wrestled one of the sport's most famous champions, Bruno Sammartino. In 1976, he was masked as an Executioner as he became the third member along with Killer Kowalski and Big John Studd. They captured the World Tag Team Championship, but it was vacated due to a third member interfering. Later he reverted to the Volkoff name. During this time in the WWWF, Volkoff was announced as being from Mongolia. He had a very successful feud with Bruno Sammartino, which started when Volkoff attacked him during an interview segment. They sold-out arenas throughout the Northeast. During this tenure, he began crushing fresh apples with one hand as a sign of what he would do to his opponents. He later had a feud with Bob Backlund during Backlund's tenure as champion.

American Wrestling Association; Mid-South; and Japan (1972–1984, 1989)
Late in 1974, Volkoff moved to the AWA where he wrestled under the name Boris Breznikoff, managed by Bobby "The Brain" Heenan, he used the same gimmick with a different ring name. From 1977 to 1983 he wrestled in Japan for New Japan Pro-Wrestling and All Japan Pro Wrestling. In 1983, Volkoff wrestled for "Cowboy" Bill Watts in the Mid-South region. On October 29, 1989 he returned to AWA for a one night appearance as he lost to Ken Patera.

Second return to the WWF (1984–1990, 1992)

Teaming with the Iron Sheik (1984–1987)

In July 1984, Volkoff returned to the renamed WWF defeating S. D. Jones on Georgia Championship Wrestling and teamed with the Iron Sheik with the pair being managed by the "Hollywood fashion plate" "Classy" Freddie Blassie. It was at this point that Volkoff began to sing the national anthem of the Soviet Union before every match after which the Sheik would grab the microphone and proclaim "Iran number one, Russia number one" before exaggeratedly spitting after saying "USA", in order to gain even more heat for being foreign heels. The new team of Volkoff and the Iron Sheik captured the WWF Tag Team Championship from the U.S. Express (Mike Rotundo and Barry Windham) at the first WrestleMania, on March 31, 1985, after the Sheik had knocked out Windham with Fred Blassie's cane. After losing the title back to Rotundo and Windham three months later, Volkoff began to wrestle more in singles competition. He faced Hulk Hogan for the WWF World Heavyweight Championship on several occasions in 1985 and 1986 (including a flag match on Saturday Night's Main Event II at the Brendan Byrne Arena).

Volkoff also feuded with former 82nd Airborne paratrooper Corporal Kirchner throughout 1985 and 1986, defeating him in a "peace match" on Saturday Night's Main Event IV. Their feud ended when Kirchner used Blassie's cane to defeat Volkoff at WrestleMania 2 in another flag match during the Chicago portion of the event. In the fall of 1986, Volkoff's manager "Classy" Freddy Blassie sold half interest in his stable of superstars to the "Doctor of Style", Slick (kayfabe), giving Slick co-managerial rights to Volkoff. Blassie also shared the contracts of the Iron Sheik and Hercules. This was a storyline aimed at reducing the aging Blassie's active role, and the "Hollywood fashion plate" eventually retired in the fall of 1986 at the age of 68. Sheik and Volkoff feuded with WWF newcomer Jim Duggan for the majority of 1987, including Duggan running to the ring and stopping the Russian's singing before their match against the Killer Bees at WrestleMania III (Sheik and Volkoff won by disqualification when Duggan entered the ring while chasing Volkoff and then hitting the Sheik with his 2x4 while he had the camel clutch on "Jumping" Jim Brunzell).

The Bolsheviks (1987–1990)

In late 1987, Volkoff was teamed with Boris Zhukov, another purported Russian (played by American James Harrell), to form the Bolsheviks. They feuded with WWF newcomers the Powers of Pain, losing to them at the inaugural SummerSlam PPV in 1988. As they lost the public eye due to many losses, they eventually lost their manager Slick and were used as a comic relief team losing many matches to the Bushwhackers. The Bolsheviks never held any titles together, and are perhaps best remembered for being defeated in 19 seconds by the Hart Foundation at WrestleMania VI. Eventually, by 1990, the Bolsheviks split up. Volkoff publicly ended the partnership prior to a match where he confronted Zhukhov and then started singing "The Star-Spangled Banner", drawing loud cheers from the audience and turning babyface in the process.

Babyface turn (1990; 1992)
A short time after the Bolsheviks split, Volkoff became a face for the first time in his career. His gimmick was now that of a recent defector, he became very pro-west which led to a feud with Sgt. Slaughter who had an Iraqi sympathizer role and teamed with the former Iron Sheik, who had recently begun an Iraqi gimmick under the name Colonel Mustafa. After Volkoff's team defeated Slaughter's team at the 1990 Survivor Series (Tito Santana was the sole survivor), Volkoff left the WWF at the end of 1990. He made a brief return to compete in the 1992 Royal Rumble match, as well as to face Hercules in a house show match on January 29 in Lowell, Massachusetts.

Various promotions (1991-1994)
After leaving WWF, Volkoff began competing in the independent circuit. On May 3, 1991 he defeated his former Bolshevik partner Boris Zhukov for Trans World Wrestling Federation in Newington, Connecticut. On August 8, 1992 he went to Puerto Rico to wrestled for World Wrestling Council WCC 19th Anniversario 1992 losing to the Patriot. On April 4, 1993 he wrestled his former partner the Iron Sheik to a double count out at Wrestling in the USA event in Livingston, New Jersey.

Eastern Championship Wrestling (1992–1993)
In 1992 he went to Eastern Championship Wrestling in Philadelphia where he feuded with Vladimir Markoff. On October 2, he lost to ECW Champion Don Muraco. He then returned to ECW on October 16, 1993 as he lost to Jimmy Snuka.

Third return to the WWF (1993; 1994-1995)

One night appearance (1993)

He returned as a babyface to pin Barry Horowitz at a WWF Superstars/All-American Wrestling taping on July 6, 1993, in Wilkes-Barre, Pennsylvania.

The Million Dollar Corporation; departure (1994–1995)

On February 1, 1994, Volkoff began a full-time return to the WWF, making a ringside appearance at a Superstars taping in White Plains, New York during a match between Diesel and Mike Moraldo. For the next two months, Volkoff was shown in the crowd, until eventually he became a sympathetic heel by playing the whipping-boy of Ted DiBiase's Million Dollar Corporation. Volkoff had kayfabe fallen on hard times and was forced to take a job working for DiBiase and his new Corporation. As low man in the group he was forced to wrestle matches no one else wanted to or sent out to "soften up" opponents for other members of the stable as the sacrificial lamb of the group. The disrespect even extended to renaming him "Nickel & Dime" Volkoff and DiBiase forcing him to place a ¢ on his trunks where the Russian sickle once was along with a sign on his ring attire that read "Property of the Million Dollar Man". The final WWF match for Volkoff was on December 30, 1994 when he defeated jobber Bob Starr in a house show. Volkoff's final appearance was at the WWF's final show at the Boston Garden on May 13, 1995. During a match between Bam Bam Bigelow and Tatanka, Volkoff made an appearance to chase Tatanka's manager Ted Dibiase away. Following this last run in the WWF, Volkoff entered semi-retirement.

Semi-retirement (1995–2018)
Volkoff made a brief cameo on an episode of Shotgun Saturday Night in 1997 where Todd Pettengill discovered him homeless sleeping in a box on the streets of New York City. He also appeared at WrestleMania X-Seven at the Astrodome in Houston in the gimmick battle royal which was won by the Iron Sheik. On November 30, 2001 he lost to King Kong Bundy at AAWA event in Jersey City, New Jersey. On February 3, 2005, Volkoff was announced as one of the WWE Hall of Fame inductees for the class of 2005. He was inducted on April 2, 2005 by Jim Ross at the Universal Amphitheatre in Los Angeles. In 2006, Volkoff took part in the World Wrestling Legends pay-per-view 6:05 The Reunion. Managed by the Iron Sheik, he wrestled a match against Duggan. Before the match, he once again sang the national anthem of the Soviet Union and riled up the crowd. Volkoff made his first appearance on WWE television in over two years on the August 13, 2007 episode of Raw as a contestant on WWE Idol, a parody of American Idol. Volkoff appeared alongside the Iron Sheik and Howard Finkel, although Volkoff was the only one who sang. Volkoff sang the Soviet Union national anthem, receiving boos from the crowd (despite being a babyface) and was insulted by judge William Regal, although judges Mick Foley and Maria both praised the performance. In response, Sheik, who was also insulted, went on a tirade until both he and Volkoff were escorted out of the building by security.

The March 10, 2008, edition of WWE Raw, featured rematches from previous WrestleManias. The Iron Sheik appeared along with Nikolai Volkoff to face off against the U.S. Express in a rematch from the first WrestleMania. The match never started as Jillian Hall came out to interrupt Volkoff's singing so she could sing Bruce Springsteen's "Born in the U.S.A.", which the U.S. Express used as their ring entrance music in 1984–85. On the November 15, 2010, edition of Raw, as part of the "old school" theme, Volkoff appeared with the Iron Sheik, singing the Soviet national anthem before being interrupted by Santino Marella and Vladimir Kozlov, the latter of whom then sung a duet with Volkoff of the Soviet national anthem. Afterwards, Volkoff worked for various independent promotions throughout North America. He remained popular on the autograph convention circuit. In June 2013 he threw out the first pitch at a Bowie Baysox baseball game and sang "God Bless America" after the pitch. In October 2013, he sang the Soviet national anthem at a show in New Jersey, after being introduced by Howard Finkel.

Volkoff lent his name to a forward for a fiction novel called Only the Beginning which is set in the 1980s and is about a girl's life during high school. While the book is not wrestling related, the author Jason Strecker was a personal friend of Volkoff's and in the foreword Volkoff responds to his friendship with the author along with the book's message of being of strong character and doing positive actions for others. The book also has a foreword by Jimmy Valiant. On the January 6, 2014, "Old School" episode of RAW, Volkoff encountered Big E. Langston on his way to a match and sung him the Soviet national anthem, to which Langston smiled. Immediately after, Langston walked past fellow Million Dollar Corporation members, Ted DiBiase and Irwin R. Schyster. On the RAW Fallout segment following the September 8, 2014 Raw, Volkoff appeared backstage with Rusev and Lana and sang the Soviet national anthem. On February 28, 2015, Volkoff appeared for the Superstars of Wrestling promotion in Bayville, New Jersey, where he teamed with ECW legend the Sandman to take on independent standouts Kentucky Bred – in a 3 on 2 handicap tag match. Before the match, Volkoff and Sandman sang the Soviet national anthem and proceeded to drink beer together. The duo squashed Kentucky Bred and then poured beer all over them.

On March 21, 2015, Volkoff participated at a SICW event taking place on East Carondelet. Volkoff managed and mentored the team of younger wrestlers Ricky Cruz and Red River Jack, while also managing veteran wrestler "Cowboy" Bob Orton Jr. to take on the team of Chris Hargas, Bull Bronson, and Attila Khan. Volkoff and Orton appeared in their outfit and gimmick from their WWF days. The team of Volkoff, Orton, Cruz, and Jack came up victorious. On March 5, 2016, Volkoff showed up at Night of Legends at Billtown Wrestling in Williamsport, Pennsylvania, sang the American national anthem and teamed with Cash Money, who turned on him to give the win to Koko B. Ware and Jim Neidhart. On June 25, 2016 he wrestled his last match in Canada where he defeated the Messiah for Great North Wrestling in Pembroke, Ontario. On June 9, 2017, Volkoff wrestled for H2O Wrestling: 1 Year Anniversary in Willamstown, New Jersey as he defeated D. J. Hyde. On May 5, 2018, at the age of 70, Volkoff wrestled his final match, teaming with Jim Duggan to defeated the team of Mecha Mercenary and Nicky Benz for Battleground Championship Wrestling in Feasterville, Pennsylvania.

Personal life

Peruzović met his wife Lynn in 1970, and became an American citizen that year. In Freddie Blassie's autobiography Listen, You Pencil Neck Geeks, he describes Peruzović as a "good family man" who helped Blassie reconnect with a daughter from whom he had been estranged for many years. In a 2009 shoot interview released by Pro Wrestling Diary on DVD, Peruzović discusses his in-depth history with Freddie Blassie as well as helping Blassie re-connect with his daughter. During his career he was also known for his frugality, and traveled with a hot plate to avoid having to spend money on meals at restaurants.

Peruzović worked with the Baltimore County Police Athletic League kids programs. He previously worked as a code enforcement officer in Baltimore County.

Politics
Peruzović ran unsuccessfully in the 2006 Maryland Republican primary for state delegate in District 7 (representing parts of Baltimore and Harford County).

Death
Peruzović died at home on July 29, 2018, at the age of 70, days after being released from a Maryland hospital where he had been treated for dehydration and other medical issues.

Other media
 Volkoff is a playable character in the following video games: Legends of Wrestling (2001), Legends of Wrestling II (2002), WWE SmackDown! Here Comes the Pain (2003), Showdown: Legends of Wrestling (2004), and WWE Legends of WrestleMania (2009).
 In October 29, 2007, a Homestar Runner Halloween special was released, in where Strong Mad was dressed as Nikolai Volkoff.
 In 2010, Volkoff appeared along with wrestler Jimmy Cicero on Karlos Borloff's internet TV show Monster Madhouse.
 In 2016, Volkoff released a biographical comic book miniseries through Squared Circle Comics, titled "Nikolai" (2016–2018).
 In 2018, Volkoff appeared in the horror film WrestleMassacre as the father of the film's central character, played by pro wrestler Richie the Cuban Assassin Acevedo. The film was released on DVD and on demand on June 16, 2020.

Championships and accomplishments
Championship Wrestling from Florida
NWA Florida Tag Team Championship (1 time) – with Ivan Koloff
Georgia Championship Wrestling
NWA Georgia Heavyweight Championship (1 time)
National Wrestling Federation
NWF World Tag Team Championship (1 time) – with Geeto Mongol
Maryland Championship Wrestling
 MCW Hall of Fame (Class of 2009)
Mid-Atlantic Championship Wrestling
NWA Mid-Atlantic Tag Team Championship (1 time) – with Chris Markoff
Mid-South Wrestling
Mid-South North American Championship (1 time)
New England Pro Wrestling Hall of Fame
Class of 2013
North American Wrestling
NAW Heavyweight Championship (2 times)
Northeast Championship Wrestling (Tom Janette)
NCW Heavyweight Championship (1 time)
NWA Detroit
NWA World Tag Team Championship (Detroit version) (1 time) – with Boris Volkoff
Pro Wrestling Illustrated
Ranked No. 134 of the 500 singles wrestlers in the PWI 500 in 1994
Ranked No. 136 of the top 500 singles wrestlers during the "PWI Years" in 2003
Ranked No. 96 of the 100 tag teams of the "PWI Years" with the Iron Sheik in 2003
Universal Wrestling Association
UWA Heavyweight Championship (1 time)
World Wide Wrestling Alliance
WWWA Heavyweight Championship (1 time)
Summit Wrestling Association
SWA Heavyweight Championship (2 times)
World Wide Wrestling Federation/World Wrestling Federation/World Wrestling Entertainment
WWF Tag Team Championship (1 time) – with the Iron Sheik
WWWF International Tag Team Championship (2 times) – with Geto Mongol
WWE Hall of Fame (Class of 2005)
Slammy Award (2 times)
Most Ignominious (1986)
Best Personal Hygiene (1987)
World Wrestling Association (Larry Sharpe)
WWA Heavyweight Championship (1 time)

Wrestling Observer Newsletter
Worst Tag Team (1988) with Boris Zhukov

References

Further reading

External links

1947 births
2018 deaths
American male professional wrestlers
Yugoslav emigrants to the United States
Croatian male professional wrestlers
Maryland Republicans
Professional wrestlers from Maryland
Faux Russian professional wrestlers
Sportspeople from Baltimore
Sportspeople from Split, Croatia
Million Dollar Corporation members
WWE Hall of Fame inductees
Stampede Wrestling alumni
Yugoslav male weightlifters
20th-century professional wrestlers
21st-century professional wrestlers
NWF World Tag Team Champions
NWA Georgia Heavyweight Champions
WWF International Tag Team Champions
World Tag Team Champions (WWE)
NWA World Tag Team Champions (Detroit version)
NWA Florida Tag Team Champions

Nikolai Volkoff