Victoria Milescu (n. 18 decembrie 1952, Brăila) este poetă și critic literar, publicând peste 50 de volume de poezie, traduceri și literatură pentru copii.

Biografie
Născută la 18 decembrie 1952, în județul Brăila, Victoria Milescu face studiile liceale la Colegiul Național "Nicolae Bălcescu", apoi Facultatea de Filologie la Universitatea din București (limbile română și engleză; studii postuniversitare).

Activitatea profesională o începe din 1976, în calitatea de profesor de limba engleză; referent de specialitate la Compania Tarom, apoi la Departamentul Aviației Civile; redactor, publicist-comentator la cotidianul "Realitatea Românească" (secția Cultură); redactor la ziarul "Azi" (suplimentul cultural "Fețele culturii"); redactor-șef adj. la săptămânalul "Ecran Magazin"; redactor de rubrică  la revista lunară a Ministerului Culturii și Cultelor, "Universul cărții"; redactor de carte la Editura Scripta și redactor de carte la Editura Nemira.

Debutul literar are loc în anul 1978, cu un grupaj de versuri publicate în revista "Luceafărul", iar cel editorial în anul 1988, prin concurs, concomitent în vol. "Prier" (Editura Cartea Românească, București, redactor Mircea Ciobanu) și în vol. "Argonauții II" (Editura Facla, Timișoara, redactor Eugen Dorcescu).

Victoria Milescu este inclusă în zeci de antologii de poezie, de critică literară și în dicționare; semnează cronici literare, versuri, interviuri cu tematică exclusiv culturală. Poeta Victoria Milescu a fost invitată la emisiuni de radio (Radio România Cultural; redactori: Titus Vâjeu, Dan Popovici, Dan Verona, Daniela Vasile, Teodora Stanciu, Raluca Rădulescu) și de televiziune (TVRM, redactori Marina Roman, Victorița Duțu, Carmen Fulger; DDTV, red. Mircea Micu, SIGMA, red. criticul Mircea Coloșenco; TRINITAS TV), în cadrul cărora s-a remarcat prin promovarea valorile naționale autentice.

A fost invitată la emisiuni de radio și televiziune, membră în diverse jurii ale unor concursuri literare. A făcut parte din juriile festivalurilor de poezie : "Romeo și Julieta la Mizil", "Agatha Grigorescu Bacovia" (Mizil), festivaluri de creație literară pentru copii de la Urziceni. Victoria Milescu a fost organizator și moderator al "Întîlnirilor cu scriitori" de la Biblioteca Metropolitană "Mihail Sadoveanu" din București (2009-2014).

Despre poezia sa, poetul Cezar Ivănescu scria în prefața cărții "Inimă de iepure":

"Expurgată de sentimentalism și pitoresc, poezia Victoriei Milescu reprezintă sunetul cel mai pur al unui lirism profund, în linia lui Montale, în care biograficul, drama existențială, în general, sunt inserate într-o vertiginoasă dramă cosmică...Nu în ultimul rând, aș vrea să amintesc aici acuratețea scriiturii: poeta pune în fiecare vers ceva definitiv, fiecare vers e pregătit cu infinită precizie, ritmul subtil și precipitat induce o stare de gravă urgență".

Listă de publicații

Volume de autor

Poezie
 Welcome December/ Bun venit, Decembrie ! (ed. bilingvă română-engleză, versiunea engleză aparținând autoarei, Editura Fiat Lux, 1994); reeditare, Editura eLiteratura, 2013;
 Șlefuitorul de lacrimi (Editura Eminescu, București, 1995); reeditare, Editura Biscara, 2019;
 Izbânda furată (Editura Albatros, București, 1995);
 Inimă de iepure (prefață de Cezar Ivănescu, Casa Editorială Odeon, București, 1998);
 Arleziana (postfață de Sultana Craia, Editura Eminescu, București, 2000);
 Zâmbet de tigru (Casa Editorială Odeon, București, 2001);
 Ecoul clipei (haiku, postfață de Bogdan I. Pascu, postcopertă Radu Cârneci, Casa Editorială Odeon, București, 2003);
 Roua cuvântului/ Szóharmat (haiku, ed. bilingvă română-maghiară, versiunea maghiară de Horváth Dezideriu, Editura Anamarol, București, 2008);
 Conspirații celeste (Prefață de Florentin Popescu, Editura DominoR, București, 2008);
 Bucuriile triste/ Gëzimet e trishtme (ed. bilingvă română-albaneză; prefață de Gelcu Maksutovici; traducere de Baki Ymeri, Editura Kriterion, Cluj-Napoca, 2009);
 Floarea vieții (ed. bilingvă română-georgiană; prefață de Zaira Samharadze; postcopertă de David Luca Kafiașvili; traducere de Zaira Samharadze, Editura RAWEXCOMS, București, 2010);
 Dreptatea învingătorului (Prefață de Gheorghe Istrate, Editura Rafet, Râmnicu Sărat, 2010);
 Vrabia albă (CD, poezii în lectura autoarei, Editura Fundației "Paul Polidor", București, 2010);
 Fenomenele fără cauză (Editura Tipo Moldova, Iași, 2012);
 Sub steaua câinelui (prefață de Horia Gârbea, Editura Tracus Arte, ucurești, 2012);
 Existențele fastuoase (prefață de Octavian Soviany, Editura Semne, București, 2013);
 Cenușa verii/ Les cendres de l'été (ed. bilingvă română-franceză; traducere în limba franceză de Ion Roșioru și Paula Romanescu, eLiteratura, București, 2015);
 Feeding Illusions (ed. în limba engleză exclusiv, textul englez aparținând autoarei, eLiteratura, București, 2015);
 Raportul de aur/ La proportion d'or (ediție bilingvă română-franceză; Prefață/Préface: Linda Bastide; traducere în limba franceză de Paula Romanescu și Elisabeta Bogățan, Editura Poètes à vos plumes, 2015, Paris);
 Deriva sentimentelor (prefață de Nicolae Georgescu, Editura Betta, București, 2016);
 Strada Lăcustei ((Editura eLiteratura, București, Postcopertă de Constantin Cubleșan și Marin Iancu, 2017);
 Porția de existență (Editura eLiteratura, București, prefață de Lucian Gruia, 2018);
 Biografie cu păsări (Editura eLiteratura, București, cu ilustrațiile pictorului Tudor Meiloiu, 2019);
 Încă liberă (Editura Biscara, 2020);
 Planeta stă acasă (Editura Neuma, 2022);

Antologii
 Láthatatlan láng: kétnyelvü lírai antológia = Flacăra nevăzută: antologie lirică bilingvă (ed. bilingvă română-maghiară, versiunea maghiară de Horváth Dezideriu, Casa Editorială Odeon, București, 2007);
 101 Poeme (Editura Biodova, București, 2009, col. "Ideal");
 Fenomenele fără cauză (antologie, Editura TipoMoldova, Iași, 2011, col. "Opera omnia – poezie contemporană", coordonator serie Valeriu Stancu);
 Cununa de flăcări (antologie, eLiteratura, București, 2014);
 O sută și una de poezii (Editura Academiei, București, 2020);

Varia

 Din Caucaz în Carpați. Zaira Samharadze în dialog cu Victoria Milescu (Editura RAWEXCOMS, București, 2011);
 "Despre cum nu am ratat o literatură grozavă", coord. de Angela Baciu; cu Norman Manea, Constantin Abăluță, Ana Blandiana, Leo Butnaru, Ion Pop, Gellu Dorian, Nora Iuga, Mihail Gălățanu, Adrian Popescu, Adrian Alui Gheorghe, Cristian W. Schenk, Cristina Rhea, Dan Manuca, Theodor Codreanu, Șerban Codrin, Ioana Pârvulescu, Paulina Popa, Lucian Vasiliu, Ștefan Ion Ghilimescu, Vasile Baghiu, Adrian Munteanu, Victoria Milescu, Cassian Maria Spiridon, Mihaela Albu, Liviu Antonesei, Nina Cassian, George Astaloș, Constantin Ciopraga, Dan Alexandru Condeescu, Emil Iordache, Cezar Ivănescu, Emil Manu, Fănuș Neagu, Cornel Regman, Ion Rotaru, Mircea Sântimbreanu, Radu G. Țeposu, Laurențiu Ulici, Mircea Zaciu; Ed. Limes, 2014;
 Cronicile Sudului (cronici literare, Editura Sud, 2019);
 Lecturi diurne. Cronici literare (eLiteratura, 2020)

Cărți pentru copii
 Cartea cu surprize; Cine l-a salvat pe Murdărel? (Editura Scripta, București, 1995);
 Abecedar-ghicitoare; Dicționar-ghicitoare (Editura Teora, București, 1998);
 Lacrima de cristal; Găsește rima (Casa Editorială Odeon, București, 2000);
 Animalele mele dragi (Editura Flamingo GD, 2006);
 Animale de la zoo (Editura Flamingo GD, 2007);
 Povești și poezii de Crăciun (Editura Flamingo GD, 2008);
 365 de povești minunate (Editura Flamingo GD, 2010);
 Degețica - carte de colorat (Editura Flamingo GD, 2011);

Traduceri
 Cartea junglei; de Joseph Rudyard Kipling, repovestită de G.C. Barret (Editura Flamingo GD, București, 1994);
 Povestiri de Crăciun (Editura Flamingo GD, București, 2004);
 Aventurile lui Azorică (Editura Flamingo GD, București, 2004);
 Iepurele cel lăudăros: povestiri cu animale (Editura Flamingo GD, București, 2004);
 Bandiți, gangsteri și mafie: Rusia, Statele Baltice și CSI, după anul 1992; de Martin McCauley (Editura All, București, 2006);
 Exploratorii; Corpul uman - atlas (Editura Flamingo GD, București, 2006);
 Vrăjitorul din Oz (Editura Flamingo GD, București, 2006)
 Animalele lumii: Carte - Puzzle: 6 planșe cu câte 48 de piese; de Garry Fleming (Editura Flamingo GD, București, 2006);
 Aventurile lui Robin Hood: Povești clasice; de  Walker J. Mcspadden (Editura Flamingo GD, București, 2006);
 Pinocchio; de Carlo Collodi (Editura Flamingo GD, București, 2006);
 seria de basme scrise și ilustrate de australianca Shirley Barber: Curcubeul magic; Pădurea vrăjită; Povești înainte de culcare; Brățara magică; Alfabetul zânelor; În lumea zânelor; Povestea unei sirene; Prințesa Sirenă și Regele Caracatiță (Editura Flamingo GD, 2007, 2008);
 Seria de basme scrise de  Frații Grimm (Editura Flamingo GD, București, 2007) - Rumpelstiltskin, Rapunzel, Broscoiul fermecat, Croitorașul cel viteaz,  Albă ca Zăpada;
 Seria de basme scrise și ilustrate de australianca Shirley Barber (Editura Flamingo GD, 2007) - Povești de noapte-bună: șapte povești magice, Zâna dințișorului: o călătorie magică, Povestea unei sirene, Al șaptelea unicorn, Curcubeul Magic. În căutarea aurului fermecat, Înainte de culcare: Povești pentru cei mici, O vizită în Țara Zânelor: Poveste cu zâne, Brățara magică: Poveste de dragoste cu zâne, Pădurea vrăjită: Nuntă în Ținutul fermecat, Bucătăreasa zânelor: povestea iepuroaicei Martha B. Rabbit, Prințesa Sirenă și Regele Caracatiță, Povestea unei sirene;
 Povești cu vrăjitori din toată lumea (Editura Flamingo GD, București, 2007);
 Cenușăreasa (Editura Flamingo GD, București, 2008);
 Cartea mea cu povești de noapte bună (Editura Flamingo GD, București, 2008);
 Efecte secundare : moartea; dezvăluiri din interiorul industriei farmaceutice; de John Virapen (Editura Flamingo GD, București, 2010);
 Călătoriile lui Vincas în jurul lumii; de Brigita Jovaišienė (Editura Flamingo GD, București, 2011),
 Origami pentru copii: Pajiștea; 20 de modele; 58 de foi colorate (Editura Flamingo GD, București, 2011);
 Origami cu dinozauri: 20 de modele; 58 de foi colorate (Editura Flamingo GD, București, 2011);
 Călătoriți cu origami: 20 de modele de origami; 45 de foi colorate (Editura Flamingo GD, București, 2012);
 Animale din România + 210 abțibilduri (Editura Flamingo GD, București, 2012);
 Origami cu animale; de Liliana Fabisinska (Editura Flamingo GD, București, 2012);
 Cuiburi de animale + 206 abțibilduri (Editura Flamingo GD, București, 2012);

Prezență în antologii de poezie
 Prier (volum colectiv de debut, Ed. Cartea Românească, București, 1988) (17 autori);
 Argonauții - II (volum colectiv de debut, Ed. Facla 1988) (Ionel Bota, Valentina Caluser, Victoria Milescu, Ioan Palici, Gh. Pruncut, Emilian Rosculescu);
 Poezia pădurii (Radu Cârneci, Editura Orion, București, 1998);
 Icoana mamei (George Chirilă, Editura Amurg Sentimental, București, 1999);
 O antologie a poetelor din România (Editura Muzeul Literaturii Române, București, 2000);
 Lumini către Eminescu (Editura Amurg Sentimental, București, 2000);
 Cinegetica (Radu Cârneci, Editura Orion, vol. 1, București, 2003);
 Cupolă de veac (Mihail. I. Vlad, Editura Macarie, Târgoviște, 2003);
 De la cuvinte la necuvinte, 50 de poeți români contemporani (ed. bilingvă română-maghiară, traducere de Horvath Dezideriu, Editura Contrast, București, 2005);
 Râsu'- plânsu' lui Nichita Stănescu, texte despre, vol. 2 (Editura Fundației Culturale Ideea Europeană, București, 2005);
 Murmurul vocilor (antologie plurilingvă de Ioan Țepelea și Virgil Bulat, Editura Cogito, Oradea, 2007);
 Antologia Festivalului Internațional ,,Nopțile de poezie de la Curtea de Argeș", Poesys 11. Soarele și Luna (Carolina Ilica, Dumitru M. Ion, Editura Academiei Internaționale Orient-Occident, București, 2007);
 Al cincilea patriarh - Prea Fericitul Teoctist în câteva «gânduri», evocări și documente (Editura Intermundus, București, 2007); Au contribuit: Calinic Argatu, Ioan Solomon, Mariana Gurza, Adrian Botez, Corneliu Leu, Constantin Rosu Pucu (Noua Zeelanda), Ion Marin Almajan, Dan Brudascu, Victoria Milescu, Titus Filipas, Viorel Roman (Germania), Ioan Barbu, Dan Ghelase, Ion Coja, Pr. Gheorghe Naghi (SUA), Aurelia Lapusan, Tudor Pacuraru, Maria Cobianu - Bacanu, Gheorghe Seitan s.a.
 Voices of Contemporary Romanian Poets (English version by Dan Brudașcu, Editura Sedan, Cluj-Napoca, 2007);
 Voices of Contemporary Romanian Poets (Antologie engleză-coreeană, versiunea engleză de Dan Brudașcu, versiunea coreeană de Youngsuk Park, Suwon, Korea, 2008);
 Scrisorile Mioriței, vol. 2 (Elisabeth Păunescu, Editura Fundația Culturală ,,Elisabeta", 2008);
 Noul Orfeu, antologie de poezie română de azi, ARP (on line, 2008);
 Antologie poetică albano-română, Frumusețea frumuseților/ Bukuria e bukurive (versiunea albaneză de Baki Ymeri, Editura DominoR, București, 2008);
 Doamnele poeziei/ The ladies of poetry/ Les dames de la poesie (antologie trilingvă, română/ engleză/ franceză, Editura Anamarol, București, 2008);
 Memoria punctelor cardinale (Mihai Antonescu, Ed. Rora, 2009);
 Timpul poeziei / Time of poetry. Poete contemporane / Contemporary Poetesses (antologie bilingvă / bilingual Anthology, antologie română-engleză, Romanian-English Anthology, traduceri de / translated into English by Victoria Milescu, prefață de / preface by Radu Voinescu, București, Casa Editorială Odeon, 2009);
 Antologia sonetului românesc, vol. 3 (Editura Muzeul Național al Literaturii Române, București, 2009);
 Antologie română de haiku, Când greierii tac (Editura Societății Scriitorilor Români, București, 2010);
 Antologie 101 Poeme  (Vasile Căpățână, "Colecția Ideal", Editura Biodova, București, 2010);
 Artă sfâșiată. Antologie de poezie. Poeți contemporani – 73 (Valentina Becart, Editura Arhip Art, Sibiu, 2011);
 Antologia premiilor literare Naji Naaman, Prix Litteraires/ Premios literarios 2012, ed. a X-a, Liban, FCG Naji Naaman's Foundation for Gratis Culture;
 Meridiane lirice. Antologie universală a poeziei românești contemporane, 124 poeți contemporani (Editura Armonii culturale, Adjud, 2012);
 Antologiile tematice în limba engleză publicate de Brian Wrixon: War and Peace, The Wind of Change, Tripping on Words, Survivor's Guide to Bedlam, All God's Creatures, A Poet's View of Being (Canada, 2012);
 Caietele Blaga (Festivalul Internațional "Lucian Blaga", Editura ALTIP, Alba Iulia, 2012) ;
 Toamna la Apollon (Antologie de poezie și proză, Concursul internațional de creație literară  "Vis de toamnă", Editura Anca, Urziceni, 2013);
 Dicționarul personalităților din România, Biografii contemporane, Romanian Who's Who (ONG Eco- Europa, Redacția Romanian Biographic Institute, Editura Anima, 2009, 2010, 2011, 2012);
 Dicționarul scriitorilor brăileni (Editura Proilavia, 2010);
 Literatura română. Dicționarul autorilor români contemporani (Alina Kristinka și Carmen Cătunescu, Editura Arial, Ploiești, 2013);
 Antologia scriitorilor români contemporani din întreaga lume/ L'Antologia degli scrittori romeni contemporanei del mondo intero (Ligya Diaconescu, ed. bilingvă română-italiană, Starpress, 2014);
 Poeți români slăvind  dumnezeirea (Elena Armenescu, Editura Mirabilis,  București, 2014);
 Simbioze lirice, vol. 4 (Elena Rodica Lupu, Editura Anamarol, București, 2014);
 Simbioze lirice, vol. 8 (Elena Rodica Lupu, Editura Anamarol, București, 2014);
 Metafore fără frontiere/ Metafore senza confine (antologie bilingvă română-italiană, Editura Inspirescu, Satu Mare, 2014);
 Poemele limbii române (Vasile Căpățână, Asociația culturală ,,Ideal", Societatea Culturală ,,Apollon", Editura Biodova, Colecția ,,Ideal", 2014);
 … "Noi suntem iarăși trecutu…(Florian Copcea, Editura Lumina, Șimian, Caraș Severin, 2014);
 Anthologie de poesie roumaine, Poets, vos papiers! (version francaise Paula Romanescu, TipoMoldova, Iași, 2014);
 Antologie de poezie română contemporană/ Anthologie de poésie roumaine contemporaine/ Contemporary Romanian Poetry Anthology/ Anthologie der heutigen rumänischen dichtung, vol. 2, col. Opera omnia, TipoMoldova, Iași, 2014);
 Sonet. Antologie Românească. Partea a patra (Florian Chelu Madeva, Editura Ritmus, Oradea, 2014);
 O sacoșă cu cărți : critică literară (Gheorghe Stroe, eLiteratura, 2014);
 Poeme creștine românești (Vasile Căpățână, Editura Biodova, București, 2014);
 Antologia scriitorilor români contemporani din întreaga lume/ Antologia de scriptores rumanos contemporaneous de todo el mundo (antologie română-spaniolă, Ligya Diaconescu, Starpress, Râmnicu Vâlcea, 2015);
 Boema 33 (Antologie de poezie și proză, vol. X, București, 2015);
 Simplitatea risipirii (Ziua Mondială a Poeziei, Editura Ex Ponto, Constanța, 2015);
 Conviețuiri. Antologie de poezie contemporană (Prefață de Aureliu Goci, Editura Betta, București, 2016);
 Biblioteca revistei ,,Convorbiri literare''. Antologie 2015, ,,Convorbiri literare", Iași, 2016;
 Simfonia poeziei (antologie multilingvă, coord. Rodica Elena Lupu, Editura Anamarol, București, 2016);
 Antologie literară brăileană (Editura Pim, col. Cărțile Chirei, Iași, 2016);
 Tastes of Danube/Gusturile Dunării. International Anthology of Danube Writers/ Antologie Internațională a scriitorilor danubieni (Eurobit Publishing House, Timișoara, 2016);
 Anotimpul iubirii/ Stina e dashurise (antologie poetică română-albaneză, traducere în lb. albaneză de Baki Ymeri, Editura Amanda, Sinaia, 2016);
 On The Wallaby Track. A Journey  Across Memories. (Anthology of Contemporary Poetry and Prose. 28 writers from Romania and Australia,  2017);
 Ce stradă e asta? (Antologie  coordonată de Horia Gârbea, Filiala București Poezie a Uniunii Scriitorilor din România, Editura Neuma, Cluj-Napoca, 2017);
 33 de poeți români contemporani (Vasile Poenaru, Editura eLiteratura, București, 2017);
 Carmen. Antologie lirică, vol. XVII (Rodica Elena Lupu, Editura Anamarol, 2017);
 Poeme haiku de iubire (Antologie română coordonată de Valentin Nicolițov, Editura Societății Scriitorilor Români, București, 2018);
 Poezia Războiului de Reîntregire a Neamului și a Marii Uniri (Antologie de Marin Iancu, Editura Anamarol, 2018);
 Șlefuitorii de cuvinte, vol. I, O antologie a poeților români contemporani, Stan Brebenel, Editura Teocora, Buzău, 2018);
 Between Dusk & Dawn. 38 Romanian and Australian Perspectives. Anthology of Contemporary Poetry and Prose (Editori: Mihaela Cristescu și SE Crawford, 2018);
 Poetical Bridges/Poduri lirice, vol. 2 (Translated and edited by Valentina Teclici, ediție română-engleză, 24 de poeți români și 24 de poeți din Noua Zeelandă, 2018);
 "Și într-un ceas gândești la viața toată" (Antologie îngrijită de Florian Copcea, Editura Grafix, Craiova, 2018);
 București dincolo de timp. București – Unire – Unitate (Antologia Filialei București-Poezie a Uniunii Scriitorilor din România, Editura Neuma, Cluj-Napoca, 2018);
 Din universul poeziei române actuale/ Șimdiki römen șiirinin evreninden (Antologie bilingvă română-turcă, traducere în limba turcă de Marian Ilie, Editura Betta, 2018);
 Universul poeziei. Din creația poeților români în viață/ Șiir Evreni. Yașayan romanyali șairler seckisi (49 autori) (Editor Osman Bozkurt, traducere Kerem Kalkanci &Marian Ilie, Editura Husar, Istanbul, Turcia, 2019);
 Gocce di Memoria. Antologia Poetica (V Edizione, Anno 2018/19, Sezione A, Tema libero, Associazione Culturale Onlus, Poiesis, Taranto, Italia);
 Poesys 23 (Plurilingv 1) (Antologia Festivalului Internațional "Nopțile de Poezie de la Curtea de Argeș", Editura Academiei Internaționale Orient-Occident, 2019);
 41 Arguments avant la lettre (The Fourth Romanian/ Australian Anthology. Contemporary Poetry&Prose; editors: Mihaela Cristescu, SE Crawford, 2019);
 Mișcarea Mondială Pentru Poezie/  World Poetry Movement (Antologie multilingvă/Anthology in multi languages, Libris Editorial, 2019).

 Prezență în cărți de critică

 Carte de citire (Paul Silvestru, Editura Paideia, București, 2002);
 Millenium (Biblioteca județeană ,,V. Voiculescu", Buzău, 2002);
 Banca de metafore. Cronici succinte (Victor Sterom, Biblioteca Sinteze Literare, Ploiești, 2002);
 Despre starea poeziei (Ștefania Mincu, Editura Pontica, Constanța, 2003);
 Atelierele poeziei (Mircea A. Diaconu, Editura Ideea Europeană, București, 2005);
 Lecturi despre cărțile confraților (critică literară, Miron Tic, Editura Amurg Sentimental, București, 2008);
 Eu v-am citit pe toți, vol. 2 (Florentin Popescu, Ed. Bibliotheca, Târgoviște, 2009);
 Alb pe negru. Cronici. Pagini de (ne)critică literară, ed. a II-a revăzută și adăugită (Melania Cuc, Editura Nico, Târgu Mureș, 2011)
 Însemnări în podul palmei (Emil Lungeanu, Editura Rafet, Râmnicu Sărat, 2011);
 Recensa rediviva (Dumitru Anghel, Editura Zeit, Brăila, 2011);
 Afinități selective (Ioan Adam, Editura Bibliotheca, Târgoviște, 2012);
 Poeți, după plac: (începând cu Nichita) (Lucian Gruia, ,,Victoria Milescu – Stele duble", p.91; Editura Rafet, Râmnicu Sărat, 2013);
 Aventura lecturii. Poezie română contemporană (Mioara Bahna, Editura Pim, Iași, 2013);
 Românul a rămas poet? (Liviu Grăsoiu, Editura Bibliotheca, Târgoviște, 2013);
 Mitul lui Narcis. Studii și cronici literare (Lucian Gruia, Editura Limes, Cluj-Napoca, 2014);
 Sensuri (Mioara Bahna, ,,O bucureșteancă din Brăila, Victoria Milescu", Editura Junimea, Iași, 2014);
 Constelația tăcerii. Sub semnul trandafirului (Vasile Ghinea, Editura Rafet, Râmnicu Sărat, 2014);
 Am cunoscut câțiva contemporani (Eliza Roha, Editura Betta, București, 2014);
 O samă de scriitori (Dumitru Anghel, Editura Istros a Muzeului Brăilei, Brăila, 2014);
 Lecturile unui insomniac. Cronici literare (Lucian Gruia, ,,Victoria Milescu – Cununa de flăcări", Editura Betta, București, 2015);
 Întâmpinarea cărților. Echilibru și contraste, metamorfoze și metafore în cronici literare (Aureliu Goci, ,,Victoria Milescu, Cununa de flăcări", p. 106, Editura Betta, 2015);
 Lecturi estivale (Eliza Roha, Editura Betta, 2015, București, ,,Victoria Milescu – neîntrecută poetă a contemporaneității și existențele fastuoase", pp. 66-72);
 Ora lecturii (Lucian Gruia, ,,Patru direcții de cercetare ale poeziei Victoriei Milescu", p. 86, Editura Betta, București, 2015);
 Dintre sute de femei...- prezențe feminine în scrisul românesc actual (Mioara Bahna, ,,Fragmente de cotidian – Victoria Milescu: Sub steaua câinelui", Editura TipoMoldova, Iași, col. Opera Omnia, Publicistică și eseu contemporan, 2016);
 Scaunul electric doi (Nicolae Dan Fruntelată, ,,Vrabia albă", Editura RAWEXCOMS, București, 2016);
 Poezia de toate zilele (Constantin Cubleșan, ,,Victoria Milescu", Editura Limes, Cluj-Napoca, 2017);
 Caravana poeților. Critică literară (Ioan Vasiu, ,,Victoria Milescu – poeta care scrie cu singurătatea pe umăr", Editura eLiteratura, București, 2017);
 Cartea din cărți (Passionaria Stoicescu, ,,Un joc asumat – de-a viața, de-a Poezia", Editura Carminis, Pitești, 2017);
 Oameni și cărți, vol. I (Ion Brad, "O poetă și criticii săi", Editura Anamarol, București, 2017);
 Călătorie în lumea cărților (Ion C. Ștefan, ,,Victoria Milescu, Sensibilitate lirică și gândire filosofică", Editura Arefeana, București, 2017);
 Arta tăcerii (Vasile Ghinea. Sub zodia plăcutului util, "Alpha Canis Majoris", Editura Rafet, Râmnicu Sărat, 2017);
 Am mai citit câțiva contemporani (Eliza Roha, Editura Betta, București, 2017);
 Scaunul electric trei (Nicolae Dan Fruntelată, "Canonul melanholiei", Editura Betta, București, 2018);
 Ispita lecturii (Nicolae Georgescu, "Poezia ca pătrundere în cauze", Editura Betta, București, 2018);
 Lecturi nocturne (Eliza Roha, "Prin melancolia amintirilor cu Victoria Milescu", Editura Betta, București, 2018);
 Întâlniri empatice (Cezarina Adamescu, cronici despre volumele "Floarea vieții", "Existențele fastuoase", "Deriva sentimentelor", "Dreptatea învingătorului", Editura InfoRapArt, Galați, 2018);
 Dispuneri literare bucureștene (Ionel Necula, Editura StudIS, Iași, 2018);
 Trasee paralele. Cronici literare (Cleopatra Luca, Editura Astralis, București, 2018);
 Prin labirintul cărților (Eliza Roha, "O poezie superioară a trăirilor intime ale femeii", Editura Betta, București, 2019)
 Poezia românească de la Dosoftei la Nichita Stănescu (Aureliu Goci, capitolul Poezia feminină, "Victoria Milescu  – anxietatea urbană și absurdul ființei", Editura Academiei Române, București, 2019)

Prezență în dicționare și alte cărți

 Personalia, dicționar biobibliografic (Axenia Hogea, Editura Ex Ponto, Constanța, 2000);
 Poezia română între milenii, dicționar de autori (Geo Vasile, Editura Dacia, Cluj-Napoca, 2002);
 Who's Who în România (Pegasus Press, 2002);
 O istorie a literaturii pentru copii și adolescenți (Iuliu Rațiu, Editura Biblioteca Bucureștilor, 2003);
 Dicționarul general al literaturii române (Academia Romană, Editura Univers Enciclopedic, București, București, 2005);
 Scrijelind pe nisipurile Universului: Documentar biobibliografic la 65 de ani (3 aprilie 1945 - 3 aprilie 2010), Editura RAWEXCOMS, 2010;
 Dicționarul scriitorilor români de azi (din România, Basarabia, Bucovina de Nord, Banatul sârbesc, Europa Occidentală, Israel, America) de Boris Crăciun și Daniela Crăciun-Costin, Editura Porțile Orientului, Iași, 2011);
 Dicționarul personalităților din România, Biografii contemporane, Romanian Who's Who (ONG Eco- Europa, Redacția Romanian Biographic Institute, Editura Anima, 2009, 2010, 2011, 2012);
 Dicționarul scriitorilor brăileni (Editura Proilavia, Brăila, 2010);
 Enciclopedia Academiei Dacoromâne (ed. a II-a, vol. 3, Editura Dacoromania, București, 2013);
 Almanahul copiilor 2014 (Carmen Iordăchescu, Editura Carminis, Pitești, 2014);
 Calendarul  scriitorilor români, vol. 3 (Ion Lazu, TipoMoldova, Iași, Opera omnia, dicționar, 2014);
 Doamne, ce doamne!, vol. 2 (Maruca Pivniceru, Interviuri cu...., Editura SemnE, București, 2015);
 Almanah Sintagme Literare" (Geo Galetaru, Silvia Bitere,  Editura Eurostampa, Timișoara, 2015);
 Un dicționar al scriitorilor români contemporani, vol. III (coord.  Ioan Holban,  col. Opera Omnia, TipoMoldova, Iași, 2016);
 Almanah "Sintagme literare" (Editura Eurostampa, Timișoara, 2016);
 Doamne ale scrisului românesc la început de secol XXI (coord. Ligya Diaconescu, Editura Olimpias, 2016);
 Lumina cuvintelor (Gheorghe Postelnicu, Editura Sfera, Bârlad, 2017, Interviu acordat de Victoria Milescu);
 Festivalul Internațional de Poezie, București (Antologie, 14-20 mai, 2018, ediția a IX-a);
 De mic am fost mare – Călătorii pe ulița copilăriei (Romanița Maria Ștențel, Interviu acordat de Victoria Milescu, Editura Rawexcoms, București, 2018);
 În dialog cu inima (Interviuri cu scriitori români contemporani, vol. 4, Gheorghe A. Stroia, Interviu acordat de Victoria Milescu, Editura Armonii Culturale, Adjud, 2018);
 Sub semnul confesiunii (Rodica Lăzărescu, Interviu acordat de Victoria Milescu, Editura Semne, București, 2019);
 Lacrima Anei'' (Acad. Gheorghe Păun, Col. "Biblioteca revistei Curtea de la Argeș", Editura Tiparg, Pitești, 2019)

Redactor de carte
 Pahomi, Carmen - Lacrima lunii (Editura Scripta, 1996);
 George Chirilă - Într-o barcă de fildeș (Editura Scripta, 1996);

Victoria Milescu a publicat poezii, interviuri și cronici în: ,,Luceafărul", ,,România literară'', SLAST, ,,Flacăra'', ,,Contemporanul-Ideea Europeană'', ,,Viața Armatei'', ,,Viața Românească'', ,,Revista Sud", ,,Lumea-magazin", ,,Poesis" (Satu Mare), ,,Unu" (Oradea), ,,Ardealul literar și artistic" (Deva), ,,Ateneu" (Bacău), ,,Orizont" (Timișoara), ,,Vatra" (Târgu Mureș), ,,Semne-Emia" (Deva), ,,Porto-Franco" (Galați), ,,Poezia" (Iași), ,,Convorbiri literare" (Iași), ,,Pro Saeculum'', ,,Oglinda literară", ,,Lector" (Focșani), ,,Sinteze prahovene'', ,,Esteu" (Ploiești), ,,Argeșul"(Pitești), ,,Citadela" (Cerașu, Prahova), ,,Dor de Dor" (Călărași), ,,Lamura (Craiova), ,,Albanezul/ Shqiptari", ,,Miorița noastră" (SUA), ,,Mihai Eminescu" (Australia), ,,Balada" (Germania), ,,Limba română" (Republica Moldova), ,,Roman Pays" (Belgia), ,,Kultura" (Albania) etc.

Afilieri
 Membră în Uniunea Scriitorilor din România, Filiala București, Poezie, din 1995;
 Membră PEN Club România
 Membră a Asociației UNESCO ,,Iulia Hasdeu'';
 Membră ASLA, Oradea;
 Interferențe culturale, București etc.

Premii
 Premiul Revistei ,,Luceafărul" la Festivalul-concurs interjudețean de poezie ,,Ovid Densușianu", Deva, 1983;
 Premiul Special al Juriului la Concursul literar ,,Măiastra", București-Otopeni, 1983;
 Premiul Revistei ,,Ateneu" la Festivalul de poezie ,,George Coșbuc", Bistrița, l984;
 Premiul III la concursul ,,Zilele literaturii pentru copii și tineret", Bușteni, 1987;
 Premiul III la Concursul interjudețean de creație literară ,,Afirmarea", Satu Mare, 1987
 Premiul Revistei ,,Contemporanul" la  Festivalul ,,Lucian Blaga", Sebeș-Alba, l987;
 Premiul Revistei ,,Cronica", la Concursul de creație literară și interpretare a poeziei eminesciene ,,Porni Luceafărul", Botoșani, 1988;
 Premiul I la Concursul republican de poezie, București, 1989;
 Diplomă pentru merite artistice și culturale la ,,Zilele Culturii Române", Săvârșin, 1999;
 Diplomă în calitate de mentor spiritual al orizontului literar ,,Amurg Sentimental", București, 2000;
 Premiul ,,Iulia Hașdeu" la Concursul Național de Creație al Scriitoarelor din România, București, 2001;
 Diplomă pentru cartea ,,Arleziana" la Târgul de carte AMPLUS International Ltd., București, 2001;
 Diplomă de Onoare la Festivalul Internațional de Poezie ,,Emia", Deva, 2001;
 Honorary membership of International Association of Paradoxism, University of New Mexico, 2001;
 Premiul Special de Poezie pentru vol. ,,Arleziana" la Salonul Internațional de Carte, Oradea, 2001;
 Certificate of Participation at 27th Annual Congress of the American-Romanian Academy of Arts and Sciences, Oradea, 2002
 Certificate of Participation, Festivalul Internațional de Poezie ,,Emia", Deva, 2002;
 Premiul Special de Poezie pentru vol. ,,Zâmbet de tigru", Academia de Științe, Literatură și Arte, Oradea, 2002;
 Diploma de Onoare ,,Ovidius" la Salonul Național de Carte, Constanța, 2002;
 Mențiune la Concursul de haiku ,,Ad Visum'', Vișeul de Sus, 2006;
 Diploma de gratitudine a revistei ,,Sud", 2007;
 Diploma de Dor a revistei ,,Dor de Dor", Călărași, 2007;
 Diploma de onoare la Festivalul Internațional ,,Nopțile de poezie de la Curtea de Argeș", 2007;
 Distincția de Excelență, Târgul de Carte, Focșani, 2008;
 Diploma de onoare și titlul onorific de ,,Omul zilei" pentru sprijinul și contribuția personală la realizarea la nivel național a Proiectului Biografic  * * * * Contemporan Dicționarul personalităților din România, Eco-Europa, Romanian Biographic Institute, 2009;
 Premiul pentru Poezie pentru vol. "Conspirații celeste") al Asociației Internaționale a Scriitorilor și Oamenilor de Artă Români – LITERART – XXI și al revistei ORIGINI – ROMANIAN ROOTS, pe anii 2008-2009;
 Marele Premiu al Festivalului ,,Titel Constantinescu", Râmnicu Sărat, 2010;
 Premiul II la Concursul Național de Literatură ,,Agatha Grigorescu Bacovia", Mizil, 2010;
 Marele Premiu ,,George Ranetti" (secțiunea Poezie), Mizil, 2011;
 Premiul III la Festivalul Internațional ,,Lucian Blaga" (Sebeș, Alba, 2011);
 Diplomă de excelență pentru prodigioasa activitate desfășurată în domeniul creației spirituale, la Festivalul internațional de poezie, artă contemporană și muzică din Elveția, ,,Art to Be Human", Brusti-Switzerland, 2011;
 Diplomă de excelență pentru întreaga activitate și promovarea valorilor culturale în slujba neamului românesc acordată de Asociația Culturală Română ,,Ideal", Chișinău-București, 2011;
 Diploma ,,Nichita Stănescu" pentru promovarea culturii naționale românești, la ,,Zilele Nichita Stănescu", ediția a VI-a, 2012, Urziceni;
 Naji Naaman's Literary Prize (Creativity Prize), tenth picking season, 2011-2012, and honorary member of Maison Naaman pour la Culture (MNAC), Lebanon;
 Diplomă pentru activitatea în slujba idealurilor UNESCO, din partea Federației Române – A.C.C. UNESCO, 2012;
 Premiul Special la Concursul literar de volume ,,Pe valurile Dunării", pentru vol. ,,Sub steaua câinelui", Asociația Șansă, ediția 2012-2013;
 Trofeul APOLLON la Concursul Internațional de creație literară ,,Vis de toamnă", 2013;
 Diplomă de excelență la Concursul literar ,,Limba română este patria mea, 2013";
 Premiul EMINESCU la Festivalul Internațional de poezie, ,,Mihai Eminescu", ed. XXII-a, Turnu Severin, 2014;
 Diplomă din partea Societății Culturale ,,Anton Pann", Râmnicu Vâlcea, 2014;
 Premiul ,,Mihai Eminescu'' pentru promovarea valorilor temporale dacoromânești, Academia Dacoromână, 2014;
 Premiul III la Festivalul-Concurs de Literatură ,,Alexandru Macedonski" (secțiunea Poeți consacrați, pentru vol. ,,Cununa de flăcări", ediția a II-a, Craiova, 2015);
 Premiul II, Festivalul Național de Literatură ,,Vrancea literară", la secțiunea Poezie, pentru vol. ,,Cununa de flăcări", Pașcani, 2015;
 Diplomă de excelență în semn de recunoștință pentru profesionalismul și dăruirea față de revista SUD, 2015;
 Diplomă de onoare pentru întreaga activitate desfășurată în domeniul cuvântului scris de la Radio Unirea, Austria, 2015;
 Titlul Scriitor de Onoare al Editurii Rafet, Râmnicu Sărat, 28.11.2015;
 Diploma ,,Nichita Stănescu" 2016, pentru păstrarea și promovarea valorilor culturale românești, din partea societății Apollon, 31.03.2016;
 Premiul special pentru traducere (lb. engleză), Festivalul internațional de creație literară ,,Titel Constantinescu'', ed. a IX-a, 2016, Râmnicu Sărat
 Diplomă de excelență (În semn de recunoștință și aleasă prețuire pentru activitatea desfășurată în slujba culturii și spiritualității românești prin intermediul revistei SUD, Asociația pentru Cultură și Tradiție Istorică "Bolintineanu", Bolintin Vale, 2016);
 Diplomă de onoare și Titlul onorific de OMUL ZILEI pentru sprijinul și contribuția personală la realizarea la nivel național a proiectului Biografic Contemporan DICȚIONARUL PERSONALITĂȚILOR DIN ROMÂNIA, din partea Romanian Biographic Institute, 31.07.2017;
 Diplomă de excelență pentru dedicație și efortul depus la jurizarea lucrărilor Concursului Național de proză Scurtă ,,Nicolae Velea", ediția I, organizat de revista ,,Arena literară", București, 2017;
 Diplomă de excelență pentru Literatură la Festivalul Internațional de Literatură ,,Mihai Eminescu", ediția a XXVIII-a, 11-15 ianuarie 2018 (Drobeta Turnu Severin-Baia de Aramă-Băile Herculane-Orșova);
 Premiul CARTEA ANULUI 2016 a editurii Betta pentru volumul Deriva sentimentelor;
 Trofeul "Cerurile Oltului" pentru poezie, pentru volumele Deriva sentimentelor și Strada Lăcustei, ediția a VIII-a, Râmnicu Vâlcea, mai 2018 (președinte de onoare Mihai Cimpoi);
 Diplomă de excelență pentru dedicație și efortul depus la jurizarea lucrărilor Concursului Național de Poezie "Radu Cârneci", ediția I, organizat de "Arena literară" și A.D.E. – P.C., 2018;
 Premiul pentru poezie la cea de a XXX-a ediție a Concursului Național de Creație Literară "V. Voiculescu" de la Pârscov, acordat de Centrul Cultural "Alexandru Marghiloman", pentru  vol. Strada Lăcustei, 2018;
 Diplomă de merit pentru remarcabila participare și sprijin manifestat în promovarea activităților culturale în cadrul Săptămânii Internaționale de Cultură de la Câmpul Românesc, Hamilton, ON, Canada, acordată de Asociația Culturală Română, 9-15 iulie 2018;
 Diplomă acordată de OBSERVATORUL, Cenaclul "Nicăpetre", apreciind activitatea  culturală, Hamilton-Toronto, 14 iulie 2018, Canada;
 Diplomă de excelență pentru dedicație și efortul depus la jurizarea lucrărilor Concursului Național de Proză Scurtă "Nicolae Velea", ediția a II-a, 2018, consacrat Marii Uniri;
 Premiul Uniunii Scriitorilor din România, Filiala Poezie, București, pentru volumul Strada Lăcustei, 2018;
 Diploma și Medalia  "CENTENAR" acordate de Societatea culturală Apollon, președinte E.S. George Călin, 2019;
 Premiul pentru vol. Porția de existență la Festivalul național-concurs de poezie "Virgil Carianopol" (poeți consacrați), ediția a XXIV-a, Caracal, 24-25 mai 2019;
 Diplomă de excelență, pentru dedicație și efortul depus la jurizarea lucrărilor Concursului Național de Poezie "Radu Cârneci", ediția a II-a, 2019;
 PREMIO DI MERITO TEMA LIBERO ESTERO, Concorso di Poesia Internazionale GOCCE DI MEMORIA, Poesia: Continenti di un amore alla deriva, Associatione Culturale Onlus, Italia, 2019;
 Attestato di merito. Sezione Poesia Estera a Victoria Milescu con la poesia "Continenti di un amore alla deriva", Concorso di poesia Gocce di memoria, V edizione, 2019, Taranto, Italia,  9 iunie 2019;
 Diploma de onoare a Festivalului Internațional "Nopțile de Poezie de la Curtea de Argeș", 2019;
 Premiul Colocviilor GEORGE COȘBUC – 2019 pentru volumul Porția de existență, editura eLiteratura, București, 2018, ediția a XXXV-a, Bistrița-Năsăud, 2019;
 Premiul Nyusen (Third Prize) at 24th International Kusamakura Haiku Competition in the foreign language category, Japonia, 2019;
 Diplomă de excelență, pentru dedicație și fortul depus la jurizarea lucrărilor Concursului Național de Proză Scurtă "Nicolae Velea", ediția a III-a/ 2019.

Referințe critice
Romul Munteanu (,,Azi'', suplimentul cultural ,,Fețele culturii''), Gheorghe Tomozei (ziarul ,,Ora''), Cezar Ivănescu ,,Luceafărul''; prefață la Inimă de iepure), Radu Cârneci (prezentare la vol. ,,Ecoul clipei''), Geo Vasile (,,Contemporanul''), Octavian Soviany  (,,Luceafărul''), Lucian Gruia, Lucian Chișu (,,Viața Românească''), Aureliu Goci (,,Revista Sud''), Constantin Abăluță, Paul Silvestru (,,Universul Cărții''), Iuliu Rațiu (,,Universul Cărții''), Radu Voinescu (,,Viața Armatei''), Sultana Craia (postfață la ,,Arleziana''), Mariana Ionescu (,,Universul Cărții''), Mariana Filimon  (,,Contrapunct''), Mariana Pândaru-Bârgău (,,Ardealul literar și artistic'', Deva), Marina Roman, Florentin Popescu (,,Caligraf", Alexandria), Ioan Țepelea (,,Unu'', Oradea), Constantin Cubleșan (,,Curierul'' Primăriei municipiului Cluj-Napoca), Dumitru Matală (,,Universul Cărții''), Miron Țic, Marian Nencescu, Valeria Manta Tăicuțu (,,Oglinda literară", Focșani), Victor Sterom (,,Cronica'', Iași; ,,Viața de pretutindeni'', Arad; ,,Informația Prahovei'', Ploiești, ,,Dunărea de Jos", Galați), Lucia Olaru Nenati, Monica Mureșan, Costel Stancu (,,Provincia Corvina'', Hunedoara), Marius Chelaru, Emanuela Ilie, Bogdan I. Pascu (postfață la Ecoul clipei), Constantin Miu, Dan Ionescu, Gheorghe Stroe, Dumitru Augustin Doman, Liviu Comșia, Ion C. Ștefan, Ion Machidon (,,Amurg Sentimental''), Mihai Merticaru, Mihai Antonescu, Veronica Balaj, Ioana Stuparu, Ștefania Plopeanu Mincu, Horia Gârbea, Gabriel Dimisianu, Gabriela Hurezeanu (ziarul ,,Național''), Gheorghe Marin (,,Universul Cărții''), Ana-Luiza Toma (,,Porto-Franco'', Galați), Gheorghe Istrate, Ionel Necula, Ana Dobre, Emil Lungeanu, Ioan Adam, Mioara Bahna, Mircea A. Diaconu (,,Dacia literară'', Iași), Melania Cuc, Aurel M. Buricea, Dan Stanca (,,România liberă''), Ion Murgeanu, Ion Roșioru, Ioan Vasiu, Teodor Mădălin (,,Tomis'', Constanța), Virginia Meheș, Ion Parhon (,,Panoramic tv''), Liviu Grăsoiu, George Chirilă (,,Universul Cărții" ), Eliza Roha, Viorel Coman (Mortu), Stancu Ilin (,,Dicționarul general al literaturii române'', 2005), Vasile Ghinea, Mihail I. Vlad (,,Jurnalul de Dâmbovița''), Stan Brebenel, Petrică Birău (,,Semne-Emia'', Deva), Tatiana Rădulescu, Paula Romanescu, Gabriel Dragnea, Pavel Perfil, Ana Niță, Titi Damian, Viorica Răduță, Marin Iancu, Gheorghe Andrei Neagu, Alexandru Mărchidan etc.

Note

https://smile.amazon.de/dp/B08WJZCWVK/ref=cm_sw_r_em_api_glc_i_RRPP67T8HRQW3GCXJ18V

Legături externe
 Biografie pe pagina Uniunii Scriitorilor din Romania, secțiunea Poezie
 Orizonturi culturale italo-române

Video
 Moment recitativ, la TVRM
 Prezentarea vol. "Reîntoarcerea la țărmurile adevărului", de Mazen Rifai
 Imitandu-i pe ceilalti - Mediateca USR
 Prezentarea Antologiei de poezie romaneasca "Simplitatea risipirii"
 Lectura Victoria Milescu - Poeme, la Bookfest

Traducători români
Critici literari români
Absolvenți ai Facultății de Litere din București
Absolvenți ai Universității din București
Scriitoare române
Profesoare române
Poeți români contemporani

Victoria Milescu


Sveučilište Kyoto (jap. Kyōto daigaku) nacionalno je sveučilište u Kyotou u Japanu. To je drugo najstarije sveučilište u Japanu i bivše Carsko sveučilište. Japanska ga je vlada odabrala kao sveučilište najviše razine u okviru projekta "Top Global Universities". Ovo sveučilište obično se svrstava među prva dva japanska, prvih deset u Aziji i trideset najboljih svjetskih institucija visokog obrazovanja, a također je i rodno mjesto poznate Kyoto škole.

Do sada, ne samo da je 5 diplomanata Sveučilišta Kyoto postalo japanskim premijerima, nego je sveučilište također poznato po obučavanju istraživača svjetske klase, uključujući 19 dobitnika Nobelove nagrade, 2 dobitnika Fieldsove medalje i jednog dobitnika Gaussove nagrade. Ima najviše nobelovaca od svih sveučilišta u Aziji.

Preteča Sveučilišta u Kyotu bila je Kemijska škola (Seimi-kyoku) osnovana u Osaki 1869. godine, gdje se unatoč nazivu, predavala i fizika. Kasnije je Treća viša škola (Daisan-kōtō-gakkō ) osnovana u Seimi kiokuu 1886., a potom je iste godine preseljena u sadašnji glavni kampus sveučilišta.

Carsko sveučilište Kyoto (Kyoto teikoku-daigaku) osnovano je kao dio sustava Carskog sveučilišta 18. lipnja 1897. koristeći zgrade Trećeg koledža. Koledž se preselio u zemljište preko puta mjesta gdje se danas nalazi "Yoshida South Campus", te je integriran u Sveučilište Kyoto u svibnju 1949., postavši "College of Liberal Arts" u rujnu 1949. Visoka škola za znanost i tehnologiju osnovana je iste godine. Pravni i Medicinski fakultet osnovani su 1899., Visoka škola za književnost 1906., čime se sveučilišna djelatnost proširila na područja izvan prirodnih znanosti.

Nakon Drugog svjetskog rata, sadašnje Sveučilište Kyoto osnovano je spajanjem Carskog sveučilišta i Škole treće razine, koja je preuzela nastavu slobodnih umjetnosti kao Fakultet slobodnih umjetnosti (Kyōyō bu). Fakultet je ukinut osnivanjem Fakulteta integriranih humanističkih studija (Sōgō-ningen-gakubu) 1992. godine. Od 2004. Sveučilište Kyoto osnovano je kao nacionalna sveučilišna korporacija.

Izvori

Japanska sveučilišta

Sveučilište Kyoto


Mythimna amblycasis es una polilla de la familia Noctuidae. Es endémica de Kauai, Oahu, Molokai, Maui, Lanai y Hawái.

Las larvas se alimentan de diversos pastos, tusoc y de caña de azúcar. Las orugas se convierten en pupas alrededor de un mes desde la eclosión de los huevos. La oruga en su estadio final es de aproximadamente 38 mm. Por lo general es de color crema pálido con motas de color marrón.

La pupación tiene lugar en una celda de tierra un poco por debajo de la superficie de la tierra, o debajo de piedras o basura. La pupa es de unos 19 mm de largo y 5 mm de espesor. La polilla adulta emerge de la pupa en alrededor de dos semanas.

Los adultos se han reportado alimentándose de las flores de especies de Metrosideros.

Referencias

Enlaces externos

amblycasis

Mythimna amblycasis


Die Leichenhöhle ist eine Höhle in Balve. Sie befindet sich an einer Felswand des Devonischen Massenkalks nahe Binolen, östlich und etwa 25 Meter über der Talsohle der Hönne. Besitzer ist das Unternehmen Rheinisch-Westfälische Kalkwerke, Oberrödinghausen.

Die Höhle ist etwa 35 m lang. Am Ende der Schlauchhöhle befindet sich ein etwa 20 m² großer Raum. Skelettfunde weisen darauf hin, dass der Raum als Begräbnisstätte während der Bronze- oder Eisenzeit genutzt wurde. Von November bis April halten hier Fledermäuse ihren Winterschlaf.

Literatur
 Chronologisch
 Bernhard Bahnschulte: Die Leichenhöhle, die merkwürdigste Kulturhöhle des Hönnetales (Westfalen), Hallstatt. Mitteilungen über Höhlen- und Karstforschung, 1941, S. 25–33, 6 Abb. 741
 Walter Sönnecken: Höhlen des Sauerlandes. 1966, S. 24–25
 Heinrich Streich: Unterirdische Zauberreiche des Sauerlandes. 1967, S. 71–72
 Wilhelm Bleicher: Die Bedeutung der eisenzeitlichen Höhlenfunde des Hönnetals: ein Beitrag zur Ur- und Frühgeschichte des nördlichen Sauerlandes. Freunde der Burg Altena, 1991, S. 88
 Gisela Graichen: Das Kultplatzbuch. Hoffmann und Campe Verlag, Hamburg, S. 267–269

Siehe auch
 Liste von Höhlen im Sauerland

Weblinks

 Info im Plettenberg-Lexikon: Höhlen des Sauerlandes, 1966, Walter Sönnecken, S. 24/25

Höhle in Europa
Höhle im Märkischen Kreis
Geographie (Balve)

Leichenhöhle


Cinema Strange es una banda estadounidense de death rock activa desde 1994. Después de varios cambios en la banda, recientemente se ha estabilizado como un cuarteto. Entre Sex Gang Children, Christian Death y el clasicismo, en lugar de recitar las historias habituales de las películas de terror, prefieren contar historias en sus canciones. Lucas Lanthier, el cantante, ha tenido un proyecto solitario, Deadfly Ensemble.

Discografía

 1994 - Cinema Strange
 1996 - Acrobat Amaranth Automaton
 1998 - Mediterranean Widow/Hebenon Vial 7"
 1999 - Lindsay's Trachea/Greensward Grey 7"
 2000 - Cinema Strange
 2002 - The Astonished Eyes of Evening
 2004 - A Cinema Strange 10th Anniversary Novelty Product (CD)
 2005 - Pressed Flowers/Squashed Blossoms (DVD)
 2006 - Quatorze Exemples Authentiques du Triomphe de la Musique Décorative CD

Referencias

Grupos de música de California
Grupos de rock de California
Grupos de darkwave de Estados Unidos
Grupos de death rock
Grupos de rock gótico de Estados Unidos
Grupos de música de los años 1990
Grupos de música de los años 2000
Grupos de música de los años 2010
Grupos de música formados en 1994
Grupos de música formados en los años 1990

Cinema Strange


Liga Sfântă se poate referi la una dintre următoarele alianțe:
 Liga Sfântă (1495), sau "Liga venețiană", o alianță a opozanților hegemoniei  Franței în Italia, constituită la inițiativa papei Alexandru al VI-lea.
 Liga din Cambrai, o alianță anti-venețiană, care îi includea pe Ludovic al XII-lea, Maximilian I al Sfântului Imperiu Roman și pe Ferdinand al II-lea al Aragonului, constituită la inițiativa papei Iulius al II-lea în 1508.
 , o coaliție îndreptată împotriva lui Ludovic al XII-lea, rege al Franței și duce de Milano, care reunea Spania, Republica Venețiană, Confederația Veche a Elveției și Anglia. Ulterior, la această ligă (constituită tot la inițiativa papei Iulius al II-lea) a aderat și Sfântul Imperiu Roman.
 Liga Sfântă (1538), o alianță de scurtă durată a câtorva state creștine, inițiată de papa Paul al III-lea la solicitarea Republicii Veneția; forțele navale ale ligii au fost înfrânte de flota otomană condusă de Khair ad-Din în Bătălia de la Preveza.
 , o alianță care includea aproape toate statele catolice riverane Mării Mediterane și care a pus capăt dominației turcești pe această mare, distrugând flota otomană în Bătălia de la Lepanto.
 Liga Sfântă (1594), o alianță între câteva țări creștine, care sub conducerea Sfântului Imperiu Romano-German au luptat pentru oprirea expansiunii Imperiului Otoman spre vestul Europei. A fost constituită din inițiativa Papei Clement al VIII-lea, la începutul Războiului celui Lung (1591-1606), din ea mai făcând parte Statele Papale, Spania, Veneția, Mantua, Toscana, Ferrara, Marele Cnezat al Moscovei, Țara Românească și Moldova.
 Liga Sfântă (1684), compusă din Sfântul Imperiu Roman, Polonia și Republica Venețiană; a reușit să învingă Imperiul Otoman în Marele Război Turcesc.
 , o alianță între Statele Papale, Portugalia, Republica Venețiană și Malta, îndreptată împotriva Imperiului Otoman și care a învins flota otomană în .

Vezi și
 Sfânta Alianță

Alianțe militare

Liga Sfântă


Stari grad Tušćak je utvrda u ruševnom stanju u naselju Kravljak koji se nalazi u sastavu grada Samobora i zaštićeno je kulturno dobro.

Opis dobra
Stari grad Tušćak smješten je na nižem od dva hrpta brijega u istočnom Žumberku, blizu sela Kravljak, iznad potoka Bregane. Sastoji se od dvije kule, građene od kamenih ploča, debljine zida oko 1,50 m. Uglovi su ojačani velikim tesanim blokovima. Prva kula nije nikada dovršena. U drugoj je stanovao vlasnik i vjerojatno vojnička posada, na što ukazuju nalazi. Ova kula je gorjela, a po zatečenim slojevima imala je dva kata i drveni krov. U nju se ulazilo drvenim stepenicama u visini prvog kata, međukatovi su bili od drvenih greda, a pokrov od šindre. Stari grad Tušćak karakterističan je burg 13. stoljeća i tipološki je jedinstven jer se nije dalje razvijao kao suvremenici Okić i Samoborski grad.

Zaštita
Pod oznakom Z-1137 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro – pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "arheološka baština".

Izvori

Zaštićene kopnene arheološke zone i nalazišta u Zagrebačkoj županiji
Građevine u Samoboru
Utvrde u Hrvatskoj

Stari grad Tušćak


Yasuhiro Higuchi (født 5. maj 1961) er en tidligere japansk fodboldspiller og træner.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder Nissan Motors.

Han har tidligere trænet Omiya Ardija, Yokohama F. Marinos og Ventforet Kofu.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan
Fodboldtrænere fra Japan

Yasuhiro Higuchi


«Silvia» es una canción de la banda sueca de indie Miike Snow. Fue el cuarto sencillo de su debut homónimo "Miike Snow", lanzado el 25 de enero de 2010.

Alcanzó el puesto #154 en el UK Singles Chart.

Video musical
El videoclip fue dirigido por Marcus Söderlund. Este comienza con los miembros de la banda tirados en una calle sueca, para continuar con imágenes grabadas en slow motion en las que se puede ver al trío caminando hacia el bosque, del que también salen diversos personajes para terminar todos reunidos en medio del bosque. Un vídeo muy extraño, pero la canción de ritmos pop contenidos e influencias electrónicas es muy recomendable.

Listado de canciones

Posicionamiento en listas

Referencias

Enlaces externos
 Silvia en Discogs

 Los productores Sebastian Ingrosso & Dirty South remezclando "Silvia" en YouTube

Sencillos de 2010
Canciones de Miike Snow
Sencillos de rock alternativo
Canciones en inglés
Canciones de rock

Silvia (canción de Miike Snow)


Valentina Rodini (Cremona, 28 de janeiro de 1995) é uma remadora italiana, campeã olímpica.

Carreira

Rodini conquistou a medalha de ouro nos Jogos Olímpicos de Verão de 2020 em Tóquio na prova de skiff duplo leve feminino, ao lado de Federica Cesarini, com o tempo de 6:47.54.

Remadores olímpicos da Itália
Campeões olímpicos da Itália
Remadores nos Jogos Olímpicos de Verão de 2020
Medalhistas nos Jogos Olímpicos de Verão de 2020

Valentina Rodini


Raymond Thompson Hill (* 11. Januar 1883 in North Branford; † 1956) war ein US-amerikanischer Romanist, Provenzalist, Lusitanist und Mediävist.

Leben und Werk
Hill promovierte an der Yale University mit der Arbeit (Hrsg.) La mule sanz frain. An Arthurian romance by Païens de Maisières (Baltimore 1911). Er lehrte ebenda als Instructor für Französisch (1908–1916), als Assistant Professor (1916–1927) und als Associate Professor (1927–1949). Von 1949 bis 1952 war er Bibliotheksleiter.

Weitere Werke
 (mit Horatio Elwin Smith) Advanced French composition, New York 1916
 (Hrsg.) Two old French poems on Saint Thibaut, New Haven 1936
 (Hrsg. mit Thomas Goddard Bergin) Anthology of the Provençal troubadours, New Haven 1941, 1973

Weblinks

 https://www.brown.edu/Departments/Portuguese_Brazilian_Studies/ejph/html/issue3/html/djackson_main.html

Romanist
Lusitanist
Hochschullehrer (Yale University)
US-Amerikaner
Geboren 1883
Gestorben 1956
Mann

Raymond Thompson Hill


Mevzuat, yürürlükteki hukuk kurallarının bütünüdür. Türk mevzuat sistemi yukarıdan aşağıya doğru Anayasa, Kanun, Cumhurbaşkanlığı kararnamesi ve yönetmelikten oluşur. Bu dört norm Türk hukuk sisteminin normlar hiyerarşisi olup Türk mevzuat sistemi aynı zamanda yürütme organlarınca yayımlanarak yürürlüğe giren genel tebliğ, tebliğ, genelge, yönerge gibi adsız düzenleyici işlemlerden de oluşur.

Genel bir kural olarak kanunlar Anayasa'ya, yönetmelikler de ilgili kanuna aykırı olamaz.

2017 yılında yapılan Anayasa değişikliği ile Türk hukuk sisteminde kanun kuvvetinde olan tüzük ve kanun hükmünde kararname çıkartılmasına son verilmiş ve bunların yerini Cumhurbaşkanlığı kararnamesi almıştır. Mülga edilmediği sürece ilgili Anayasa değişikliğinden önce yayımlanan tüzük ve kanun hükmünde kararnameler halen yürürlüktedir.

Dış bağlantılar
 e-Mevzuat - Adalet Bakanlığı Mevzuat Bilgi Sistemi
 e-Mevzuat - Başbakanlık Mevzuat Bilgi Sistemi
 Lebib Yalkın - MEVBANK Mevzuat ve İçtihat Programı

Türkiye Cumhuriyeti Adalet Bakanlığı

Mevzuat


Marcus Ericsson (født 2. september 1990 i Kumla) er en svensk racerkører, der kørte Formel 1 fra 2014-sæsonen Til og med 2018-sæsonen. Fra  kørte han for Sauber-teamet.Ericsson kører nu I indycar.

Formel 1

Caterham (2014)

Den 21. november 2013 blev det annonceret at Ericsson var kandidat til at blive fast kører for Caterham F1 i 2014 med Kamui Kobayashi som teamkammerat. 21. januar 2014 offentliggjorde teamet at Ericsson og Kobayashi ville blive deres faste Grand Prix-kørere, med Robin Frijns som reserve.

Ericsson fik 20. bedste tid til kvalifikationen i hans debutløb, det australske grand prix i 2014. Catherham-bilen havde store problemer med både fart og holdbarheden, og de brød ofte sammen. Selve teamet havde også store økonomiske problemer, og i oktober 2014 gik det i betalingsstandsning, og meldte derfor afbud til løbene i USA og Brasilien. 12. november opsage Marcus Ericsson sin aftale med Catherham. Han nåede at deltage i 16 løb, uden at score point.

Sauber (2015–nu)
Ved USA's Grand Prix i 2014 annoncerede Sauber, at de havde lavet en kontrakt med Ericsson for -sæsonen, primært på grund af hans finansielle støtte. I hans første løb i 2015 endte Ericsson på 8. pladsen, og scorede de første point i Formel 1 for en svensker, siden Stefan Johansson endte på 3. pladsen i Portugal i 1989. Marcus Ericsson sluttede sæsonen med 9 point, og en samlet 18. plads ud af 20 biler.

I juni 2015 forlængede Sauber og Ericsson aftalen, så den også var gældende for .

Referencer

Eksterne henvisninger

 Marcus Ericssons officielle hjemmeside

Formel 1-kørere fra Sverige
Kumla

Marcus Ericsson


නායකත්වය යනු යම් අවස්ථාවක පරමාර්ථයක් ළඟා කර ගැනීම සඳහා පුද්ගලයන් හෝ කණ්ඩායම් කටයුතු මෙහෙයවීමෙ හා බලපෑම් කිරීමේ ක්‍රියාවලියයි. යම් කාර්යයක් සඳහා බලපෑම් කිරීම සඳහා නායකයෙකු තමන් සතු බලය (power) සහ අධිකාරිය (Authority) උපයෝගී කර ගනියි. බලය යනු යමක් ඉටුකර ගැනීම සඳහා මානව, තොරතුරු සහ භෞතික සම්පත් හැසිරවීමේ හැකියාවයි. පුද්ගලයන් ලවා යමක් ඉටුකර ගැනීම සඳහා සංවිධානය විසින් නායකත්වයට පවරා  ඇති අයිතිය අධිකාරිය ලෙස හැඳින්වේ. වෙනත් ආකාරයකින් පැවසුවහොත් යම් පරමාර්ථයක් ඉටුකර ගැනීම සඳහා අනුගාමිකයින් වෙත බලපෑම් කිරීම ට ඇති හැකියාවයි. මෙම නිර්වචනයේ දී නායකත්වය සමග අදාල වන ප්‍රධාන වචන 4 ක් සඳහන් වේ. ඒවා නම්,

අනුගාමිකයන් (Followers),
පරමාර්ථය (Goal),
සුදානම (Willingness) සහ
අවස්ථාව (Situation) යි.

එමනිසා නායකත්වය යනු; අනුගාමිකයින්. පරමාර්ථ, සුදානම සහ අවස්ථාව හි ශ්‍රිතයක් ලෙස දැක්විය හැක. මේ අනුව සාර්ථක නායකයෙකු සතුව ඉහත ගුණාංග සියල්ල තිබිය යුතුය.

නායකත්වය = f ( අනුගාමිකයින්. පරමාර්ථ, සුදානම සහ අවස්ථාව)

නායකත්ව කුසලතා
 ශිල්පීය නිපුනතාවය (Technical Skill) - තමාට පැවරෙන යම් කාර්යයන් පිළිබඳව පුර්ණ අවබෝධයක් තිබීම
සංකල්පමය නිපුනතාවය (Conceptual Skill) - සංවිධානය සම්බන්ධව විවිධ ගැටළු සහ ඒවගේ මුලයන් පිළිබඳ ග්‍රහණය කරගැනීමේ හැකියාව
විග්‍රහාත්මක නිපුනතාව (Diagnose Skill) - සංවිධානයක ගැටළු අධ්‍යනය කිරීම තුලින් ඒවාට බලප ඇති මුලයන් සොයා ගැනීමේ හැකියාව
අන්තර් සම්බන්ධතා නිපුනතාව (Interpersonal Skill) - සංවිධානයා අභ්‍යන්තර සහ බාහිර පිරිස් සමග අන්තර් සම්බන්ධතා පවත්වා ගැනීම
විශ්ලේෂණාත්මක නිපුනතාව (Analytical Skill) - යම් ගැටලුවකට බලපාන ප්‍රධාන කරුණ හඳුනාගැනීම සහ ඒවාට බලපාන සියුම් කරුණු කෙරෙහි විශේෂ අවධානය මගින් පැහැදිලි කරගැනීමේ හැකියාව
සංදේශන නිපුනතාව (Communication Skill) - සංවිධානයකට අවශ්‍ය විධිමත් සනිවෙදනයක් පවත්වා ගැනීමේ හැකියාව
තීරණ ගැනීමේ නිපුනතාව (Decision Making Skill) - යම් ගැටලුවක දී සංවිධානයට හානියක් නොවන ආකාරයට වඩාත්ම පලදායී තීරණය ගැනීමේ හැකියාව.

මෙම නිපුණතාවයන් ට අමතරව සාර්ථක නායකයෙකු සතුව තිබිය යුතු ගුණාංග කිහිපයක් ද ඇත.

නැණවත් බව (Intelligence)
උපායශීලී බව (Tactfulness)
සත්‍යවාදී බව (Accuracy)
ඉවසීම (Tolerance)
පෞරුෂය (Personality)
අවංකකම (Honest)
සහයෝගයෙන් වැඩ කිරීමේ කැමැත්ත (Team Spirit)
විශ්වාසවන්ත බව (Trust)
ආත්ම විශ්වාසය (Self Confidence)
ප්‍රාරම්භක ශක්තිය (Initiative)

නායකත්ව ශෛලීන්
සංවිධානයක් තුල නායකයෙකු කටයුතු කරන ආකාරය අනුව නායකත්ව ශෛලීන් කිහිපයක් කළමනාකරණය තුල විගහ කරයි.

අධිකාරවාදී ශෛලිය (Compliance Management) - මෙහිදී මානව සාධකය (Human element) ගැන වැඩි සැලකිල්ලක් නොදක්වන අතර කාර්ය සාධකය සම්බන්ධව වැඩි අවධානයක් යොදවයි
ග්‍රාම්‍ය සමාජ ශෛලිය (Country Club Management) - ප්‍රධාන වශයෙන් කාර්ය මණ්ඩලයේ අවශ්‍යතා පිළිබඳව අවධානය යොදයි.
මැදුම් පිළිවෙත් ශෛලිය (Middle of the Road Management)  - කාර්ය මණ්ඩලය සතුටුදායී ආකාරයෙන් පවත්වාගනියි.
සහභාගීත්ව නායකත්ව ශෛලිය (Team Management) - සංවිධාන අරමුණු කෙරෙහි කාර්යමණ්ඩලය යොදා ගැනීම මෙහිදී සිදුකරයි. තීරණ ගැනීමේ ක්‍රියාවලියට සේවක මණ්ඩලය සහභාගී කරගනියි.

නායකත්ව වර්ග
විධිමත් නායකත්වය - පුද්ගලයෙකුට සංවිධානය තුල ලැබී ඇති තනතුර ට ඔහුට ලැබෙන නායකත්වය විධිමත් නායකත්වයි. ආයතනයක කළමනාකරු උදාහරණයක් ලෙස ගත හැකිය.
අවිධිමත් නායකත්වය - පුද්ගලයන් අතර අන්තර් පුද්ගල සම්බන්ධතා මගින් ඇතිකරගන්න නායකත්වය වන අතර මෙය සාර්ථක කළමණාකරුවෙකු ප්‍රගුණ කරගත යුතු ගුණාංගයකි.

නායකත්ව න්‍යායන්
නායකත්වය පිළිබඳව කරන ලද පර්යේෂණ වලදී නායකත්වය පිළිබඳ න්‍යායන් රාශියක් කලින් කලට පැහැදිලි කර තිබේ.

ගතිලක්ෂණ න්‍යාය
Leaders are born cannot be made , මුලිකම විග්‍රහය ට අනුව නායකයෙකු යනු උපතින්ම එය උරුම කරගත් පුද්ගලයෙකු ය. නැපෝලියන් බොනපාට්, මහා ඇලෙක්සැන්ඩර් වැන්නවුන් උපතින් ම රැගෙන ආ ගති ලක්ෂණ නිසා උසස් නායකයන් විය. බුද්ධිය, සමාජශීලී බව, අවංක බව, ත්‍යාගශීලී බව ආදී විශේෂ ගතිලක්ෂණ මෙහිදී කැපී පෙනේ.

ගතිලක්ෂණ න්‍යාය තුල දුර්වලතා සහ සීමාවන්
සමහර ලක්ෂණ පුහුණුවෙන් ද වර්ධනය කරගත හැක.
විග්‍රහයේදී සියලුම ගතිලක්ෂණ එක සමාන ආකාරයෙන් බල නොපායි.
ගතිලක්ෂණ වල සාපේක්ෂ වැදගත්කම් විග්‍රහ කර නැත.
නායකත්වය ඇතිවීම සහ පවත්වා ගැනීම යන්න වෙනම විග්‍රහ කර නැත.
අනුගාමිකයන් තුල සමහර නායකත්ව ගුණාංග ඇතිවිට නායකයන් හඳුනාගන්න ආකාරය විග්‍රහ කර නැත.

යතාර්ථවාදී ගති ලක්ෂණ න්‍යායන්
නායකයෙකුට සහජ ලක්ෂණ පමණක් නොව අධ්‍යපනය හා පළපුරුද්ද මත ඔහුගේ නායකත්ව විලාසයට සහ චර්යාවට බලපෑමක් ඇති කල හැකි වේ.

අවස්ථානුකුල න්‍යායන්
අවස්ථාව අනුව නායකත්වයට බලපෑම් කල හැකි තත්වයකි. උදාහරණ -:ෆීඩිලර්,හර්සි සහ බිලැන්චාර්ඩි  අවස්ථානුකූල නායකත්වය

නුතන න්‍යායන්

නායකයා සහ කළමනාකරු
කළමනාකරු

Øමොහු යටතේ සේවකයන් ඇත.

Øවිධිමත් සංවිධාන වියුහ යටතේ හදුනා ගත හැකිය.

Øබලය පදනම් වනුයේ තනතුර මුලාශ්‍ර කරෙගනය.

Øගරුත්වය බලෙන්  අපේක්ෂා කරයි.

Øඉහළ කළමනාකාරිතිවය විසින් පත් කරයි

Øතාර්කික ආකෘතිය මත තීරණ ගනු ලබයි.

මූලාශ්‍ර

Prof. J S Chandan (2004), Management Theory and Practice, Vikas Publishing House Pvt Ltd ISBN 0-7069-9030-7

Gibson, Ivancevich, Donnelly (2000), Organizations (Behavior, Structure, Process), McGraw-Hill, ISBN 0-07-116950-4

S C Sharma (1999), Management of Systems, Khanna Publishers, ISBN 81-7409-093-2

කළමනාකරණය

නායකත්වය


Åsmund Grankjellson, (nórdico antiguo: Ásmundr Grankellsson) fue un vikingo de Noruega del , terrateniente y sheriff de Hålogaland, miembro del hird al servicio del rey Olaf II desde 1024 quien le dio derecho de aprovechamiento de bienes naturales en Noruega septentrional a pesar de la hostilidad de otro terrateniente local Hårek av Tjøtta, con quien se enfrentó violentamente y en uno de esos encuentros murió su padre Grankjell (m. 1028). Åsmund aportó más descontento entre los enemigos de Olaf II al asesinar al sobrino del rey rugio Erling Skjalgsson, Asbjørn Selsbane. Tras la muerte de Olaf II en la batalla de Stiklestad sirvió a Magnus I de Noruega.

En 1036 durante una visita del rey Magnus I al sur, seis años después de la batalla de Stiklestad, Åsmund Grankjellson vengó la muerte de su padre matando a Hårek de un hachazo.

Referencias

Bibliografía
 Sturluson, Snorri, Heimskringla: History of the Kings of Norway, tr. Lee M. Hollander. Reprinted University of Texas Press, Austin, 1992. ISBN 0-292-73061-6

Nobles de Noruega del siglo XI
Vikingos de Noruega

Åsmund Grankjellson


Die Nationale Vereinigung war eine im Oktober 1919 gegründete rechtsgerichtete, antirepublikanische Organisation. Sie gilt als der organisatorische "Kristallisationskern" des Kapp-Putsches.

Geschichte
Die Vereinigung wurde mit Unterstützung von Erich Ludendorff im Oktober 1919 gegründet. Einer der maßgeblichen Initiatoren war Hauptmann Waldemar Pabst, der zu Beginn des Jahres die Ermordung von Rosa Luxemburg und Karl Liebknecht veranlasst hatte. Pabst war wegen seiner Beteiligung an einigen nationalistisch orientierten Protesten und Aufstandsversuchen als Stabschef der Garde-Kavallerie-Schützen-Division von Reichswehrminister Gustav Noske entlassen worden. Ebenfalls an der Gründung beteiligt war der stellvertretende Führer der ehemaligen rechten Vaterlandspartei und ostpreußische Landschaftsdirektor Wolfgang Kapp. Ein weiterer Beteiligter war Oberst Bauer, der Ludendorff während des Ersten Weltkrieges als politischer Berater gedient hatte. Weiterhin beteiligten sich an der Führung Ludendorff, Schiele, Traub, Schnitzler und Grabowski.

Ziel war, eine "Einheitsfront aller Nationalgesinnten" zu schaffen und den "Bolschewismus" zu bekämpfen. Pabst fungierte als Hauptgeschäftsführer. Die organisatorische Basis bildeten die Reste der ehemaligen Vaterlandspartei. Kapp und Traub waren auch Mitglieder im Hauptvorstand der DNVP, so dass zu dieser Partei eine direkte Verbindung bestand. Durch Traub bestand außerdem eine Anbindung an den Nationalen Club. Dieser hatte sich ebenfalls im Oktober 1919 gegründet und organisierte vor allem Industrielle, Bankiers, Großgrundbesitzer und hohe Beamte. Die Nationale Vereinigung unterhielt auch Kontakte zu rechtsstehenden Militärs, insbesondere zu Walther von Lüttwitz. Finanzielle Unterstützung kam von einigen Großindustriellen wie Hugo Stinnes.

Die Vereinigung vermittelte unter anderem ehemalige Baltikumkämpfer als Ersatz für gewerkschaftlich organisierte Landarbeiter auf Gütern in Ostelbien. So konnten militärische Verbindungen bewahrt oder neu aufgebaut werden, die man für einen künftigen Putsch benötigte.

Als Gefahr für die Republik wurde die Vereinigung nicht wahrgenommen. Der Staatskommissar für die Überwachung der öffentlichen Ordnung berichtete, dass die Aktivitäten stets "beruhigend" gewesen seien. Andere nicht zur Kenntnis der Reichsregierung gelangte Quellen zeigen indes, dass zumindest vom Kern der Organisation ein Staatsstreich notfalls auch mit militärischen Mitteln ins Auge gefasst wurde.

Einzelnachweise

Literatur
 Anton Golecki (Bearb.): Das Kabinett Bauer 21. Juni 1919 bis 27. März 1920 (Akten der Reichskanzlei: Weimarer Republik), Boppard am Rhein 1980, S. 281f.
 Heinrich August Winkler: Weimar 1918–1933: Die Geschichte der ersten deutschen Demokratie, Frankfurt am Main 1993, S. 120.

Politische Organisation (Weimarer Republik)
Gegründet 1919

Nationale Vereinigung


Sume - Lyden af en revolution er en dokumentarfilm fra 2014 instrueret af Inuk Silis Høegh efter manuskript af Inuk Silis Høegh, Emile Hertling Péronard, Ine Urheim.  Den handler om det første grønlandske rockband Sumé, som i 1970'erne satte ord på grønlændernes længsel efter frihed og medbestemmelse.

Referencer

Eksterne henvisninger

Film fra Danmark (administrationskategori)
Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 2014
Musik fra Grønland

Sume - Mumisitsinerup Nipaa


Hematoksilin-eozin bojilo ili HE bojilo je najčešće primjenjivana metoda bojenja u histologiji. Hematoksilin je bazično bojilo koja daje plavoljubičasto obojenje kiselim komponentama stanice, dok je eozin kiselo bojilo koja daje crveno-ružičasto obojenje bazičnim komponentama. Razlog zbog čega je baš ova metoda vodeća metoda bojenja već dugi niz godina je taj što se kombinacijom ovih bojila može obojiti cijela stanica i svi njezini dijelovi. Također, hematoksilin i eozin će dati takva obojenja koja se mogu lako razlikovati jedna od drugih što može uvelike pomoći u analizi i dijagnostici (McCann, 2015.).

Hematoksilin

Hematoksilin je organsko prirodno bojilo koje u biologiji i medicini ima osobitu važnost za bojenje preparata jer boji samo određene dijelove stanica. Hematoksilin se nalazi u plavom drvetu kampečevini (lat. Lignum campechianum, L. haematoxyli). Upotrebljava se za bojenje i tiskanje pamuka, svile, poliamida, vune, krzna i kože. Dobiva se vrlo postojana plavocrna boja, te kao pigment za izradu crne tinte, tiskarskih i slikarskih uljenih boja. Hematoksilinski preparati mogu se upotrebljavati kao antioksidacijska sredstva za nezasićene masne kiseline, kao reagens za dokazivanje truljenja hrane, te za bojenje histoloških preparata. Oksidacijom hematoksilina na zraku nastaje hematein. Hematein je prirodno bojilo, C16H1206 (C.I. 75290), tvori crvene iglice koje se raspadaju na temperaturi višoj od 200 °C. Malo je topljiv u etanolu i eteru (žuta boja), te u vodi (crvena boja). Dobro je topljiv u alkalijama (modroljubičasta boja) i mineralnim kiselinama (crvena boja). Hematein čini sa solima teških metala složene spojeve, i to od modroljubičastih s bakrenim i kositrenim solima do crnih sa željeznim solima.

Eozin

Eozin (prema grč. ἕως: zora, jutarnja rumen) je sjajnocrveno ksantensko bojilo, prvi put pripravljeno 1874. Eozin je kalijeva ili natrijeva sol tetrabromfluoresceina koji se dobiva adiranjem (dodavanjem) broma na fluorescein suspendiran u alkoholu. Mnogo se upotrebljavao u tekstilnoj industriji za bojenje svile i vune, a danas se koristi u fotografiji i kozmetici, za bojenje mikroskopskih preparata (zajedno s hematoksilinom), pripravu crvene tinte i drugo. Eozin je ustvari naziv nekoliko fluorescentnih kiselih kemijskih spojeva koji se vežu i tvore soli s osnovnim, odnosno eozinofilnim spojevima poput bjelančevina koji sadrže aminokiselinske ostatke poput arginina i lizina, a boji ih tamnocrvenom ili ružičastom bojom kao rezultat djelovanja broma na fluorescein. Uz bojenje bjelančevina u citoplazmi, može se koristiti za bojenje kolagena i mišićnih vlakana za ispitivanje pod mikroskopom. Strukture koje se lako boje eozinom nazivaju se eozinofilnima. U području histologije, eozin Y je oblik eozina koji se najčešće koristi kao histološko bojilo.

Slike

Izvori

Vanjske poveznice

Pigmenti

Hematoksilin-eozin bojilo


Raymond Otto Stark (October 3, 1915 – January 17, 2004) was an American film producer and talent agent. Stark's background as a literary and theatrical agent prepared him to produce some of the most profitable films of the 1960s, 1970s, 1980s, and 1990s, such as The World of Suzie Wong (1960), West Side Story (1961), The Misfits (1961), Lolita (1962), The Night of the Iguana (1964), Reflections in a Golden Eye (1967), Funny Girl (1968), The Owl and the Pussycat (1970), The Goodbye Girl (1977), The Toy (1982), Annie (1982), and Steel Magnolias (1989).

In addition to his roster of films, Stark formed relationships with various directors and writers throughout his career. Stark made eight films with Herbert Ross, five with John Huston, and three with Sydney Pollack. Additionally, Stark's 18-year partnership with playwright Neil Simon yielded 11 films between the duo, including The Goodbye Girl (1977) and The Sunshine Boys (1975). In 1980, the Motion Picture Academy awarded him the Irving G. Thalberg Memorial Award for lifetime of achievement in film.

Early life

Raymond Otto Stark was born on October 3, 1915, in Manhattan, the second child of Sadie (née Gotlieb) and Maximilian Stark. Ray grew up on East 58th street near Central Park. It was Ray's mother who took a dutiful approach to his education, grooming him to be well-read and precocious. Ray attended grade school in Manhattan, skipping two grades, before attending The Kohut School, a boarding school for boys in Harrison, New York. There, Stark's major scholastic interest was writing; he wrote articles for the school's newspaper, The Kohut Klipper, in which his first article was an interview with actress Ginger Rogers whom he brazenly approached after seeing her in a play.

In 1931, at 15 years of age, Stark was the youngest student ever admitted to Rutgers University in New Brunswick, New Jersey. At Rutgers, Stark continued to take strong interest in literature (one of his favorite classes was on Shakespeare) but he did not know how to pursue it occupationally. In 1935, Stark returned to Manhattan to attend NYU Law, although he did not graduate.

As Stark's interests shifted to journalism and entertainment, he took an opportunity to live with a friend in Los Angeles. Following a job at Forest Lawn Cemetery as a florist and then as writing assistant to comedian and ventriloquist Edgar Bergen, Stark took a job as a publicist for Warner Bros. Studios in 1937.

Stark served in the U.S. Navy during World War II.

Seven Arts Productions (with Eliot Hyman)

In 1957 Ray Stark and Eliot Hyman founded Seven Arts Productions, an independent production company which made movies for release by other studios. Stark was head of production, in charge of buying film properties and supervising production, while Hyman was instrumental in forming deals and handling finances. West Side Story, Anatomy of a Murder, By Love Possessed, The Nun's Story, and Night of the Iguana, were among some of the first works purchased by Stark with Seven Arts. However, Stark chose to produce The World of Suzie Wong first, a lesser-known play outside of Seven Arts.

The World of Suzie Wong, which originally cast the lead from the Broadway production, France Nuyen, went on to star and mark the discovery of Chinese actress Nancy Kwan. Interpersonal complications with France Nuyen interfered with shooting, and Stark replaced her with newcomer Nancy Kwan, who was later nominated for a Golden Globe Best Actress in the role.

Rastar Productions
In 1966, Stark left Seven Arts to found his own production company, Rastar Productions. Rastar's first production was the film version of Funny Girl, starring Barbra Streisand. The company went on to produce many notable films from the 1970s to the early 2000s, including The Owl and the Pussycat (1970), The Way We Were (1973), Murder By Death (1976), The Goodbye Girl (1977), Seems Like Old Times (1980), Annie (1982), and Steel Magnolias (1989). In 1974, Rastar was acquired by Columbia Pictures, which included Rastar Productions, Rastar Pictures, Rastar Features, and Rastar Television. Ray Stark then founded Rastar Films, later selling that to Columbia Pictures as well in 1980.

Stark's final film (as Rastar Television) was the 2000 TV movie Alley Cats Strike, which was co-produced by Walt Disney Television and aired on Disney Channel. Rastar was closed when Stark himself died in 2004 and was folded into Columbia Pictures.

Movies with Barbra Streisand
Although stage and film actress Anne Bancroft was the initial first choice to play Fanny Brice in Funny Girl, (the biopic production based on Stark's iconic mother in-law), Stark felt drawn to Barbra Streisand, an unknown singer and performer on the rise in New York City. After a long courtship with the then unknown, Stark and Jerome Robbins, (the production supervisor and director of the Broadway show) decided to cast her as their lead.

After an arduous rehearsal period filled with revisions and rewrites, Funny Girl opened to rave reviews on Broadway and became a critical and commercial success. Stark had the smash hit he'd hoped for, and Streisand emerged as a full-fledged star. For both, it was the beginning of an often stormy relationship that would span four more motion pictures over the course of eleven years. Following the Broadway show, Stark formed Rastar Productions in order to finance the film version of Funny Girl due to foiled deals with Columbia and Paramount Pictures. After a year of difficult negotiations, Stark signed Streisand to Rastar Productions in a lengthy contract that bound Stark and Streisand to make four more films together: The Owl and the Pussycat (1970), The Way We Were starring Robert Redford, directed by Sydney Pollack (1973), For Pete's Sake (1974), and Funny Lady (1975).

Background
Stark married Fanny Brice's and Nicky Arnstein's daughter Frances Brice in 1940.  In telling Fanny's story, Stark would produce the Broadway musical, film version and film sequel Funny Lady (all starring Streisand).

Ray Stark had commissioned an authorized biography of Brice, based on taped recollections she had dictated, but was unhappy with the result. It eventually cost him $50,000 to stop publication of The Fabulous Fanny as it had been titled by the author. Stark then turned to Ben Hecht to write the screenplay for a biopic, but neither Hecht nor the 10 writers who succeeded him were able to produce a version that satisfied Stark. Finally, Isobel Lennart submitted My Man, which pleased both Stark and Columbia Pictures executives, who offered Stark $400,000 plus a percentage of the gross for the property.

After reading the screenplay, Mary Martin contacted Stark and proposed it be adapted for a stage musical. Stark discussed the possibility with producer David Merrick, who suggested Jule Styne and Stephen Sondheim compose the score. Sondheim told Styne "I don't want to do the life of Fanny Brice with Mary Martin. She's not Jewish. You need someone ethnic for the part." Shortly after, Martin lost interest in the project and backed out.

Merrick discussed the project with Jerome Robbins, who gave the screenplay to Anne Bancroft. She agreed to play Brice if she could handle the score. Merrick suggested Styne collaborate with Dorothy Fields as lyricist, but she was not interested. He went to Palm Beach, Florida for a month and composed music he thought Bancroft would be able to sing. While he was there, he met Bob Merrill, and he played the five melodies he already had written for him. Merrill agreed to write lyrics for them; these included "Who Are You Now?" and "The Music That Makes Me Dance." Styne was happy with the results and the two men completed the rest of the score, then flew to Los Angeles to play it for Stark, Robbins, and Bancroft, who was at odds with Merrill because of an earlier personal conflict. She listened to the score, then stated "I want no part of this. It's not for me."

With Bancroft out of the picture, Eydie Gormé was considered, but she agreed to play Brice only if her husband Steve Lawrence was cast as Nicky Arnstein. Because they thought he was wrong for the role, Stark and Robbins approached Carol Burnett, who said "I'd love to do it but what you need is a Jewish girl." With options running out, Styne thought Barbra Streisand, whom he remembered from I Can Get It for You Wholesale, would be perfect. She was performing at the Bon Soir in Greenwich Village, and Styne urged Robbins to see her. He was impressed and asked her to audition. Styne later recalled "She looked awful...All her clothes were out of thrift shops. I saw Fran Stark staring at her, obvious distaste on her face." Despite his wife's objections, Stark hired Streisand on the spot.

Robbins had an argument with Lennart and told Stark he wanted her replaced because he thought she was not capable of adapting her screenplay into a viable book for a stage musical. Stark refused and Robbins quit the project.

Funny Girl temporarily was shelved, and Styne moved on to other projects, including Fade Out – Fade In for Carol Burnett. Then Merrick signed Bob Fosse to direct Funny Girl, and work began on it again until Fosse quit and the show went into limbo for several months. Then Merrick suggested Stark hire Garson Kanin. It was Merrick's last contribution to the production; shortly afterward he bowed out, and Stark became sole producer.

Streisand was not enthusiastic about Kanin as a director and insisted she wanted Robbins back, especially after Kanin suggested "People" be cut from the score because it didn't fit the character. Streisand already had recorded the song for a single release, and Merrill insisted "It has to be in the show because it's the greatest thing she's ever done." Kanin agreed to let it remain based on audience reaction to it. By the time the show opened in Boston, people were so familiar with "People" they applauded it during the overture.

There were problems with the script and score throughout rehearsals, and when Funny Girl opened in Boston it was too long, even though 30 minutes had been cut. The critics praised Streisand but disliked the show. Lennart continued to edit her book and deleted another 30 minutes, then the show moved to Philadelphia, where critics thought the show could be a hit if the libretto problems were rectified.

The New York opening was postponed five times while extra weeks were played out of town. Five songs were cut, and "You Are Woman", a solo for Sydney Chaplin, was rewritten as a counterpoint duet. Streisand was still unhappy with Kanin and was pleased when Robbins returned to oversee the choreography by Carol Haney.

Films with John Huston

A close friend and creative confidant of John Huston, Stark produced four highly successful films with the visionary director. Stark and Huston formed a close bond while shooting Tennessee Williams' The Night of The Iguana (1964) starring Richard Burton and Ava Gardner on-location in Puerto Vallarta, Mexico. Following their success, Huston and Stark went on to create Reflections in a Golden Eye (1967), based on the 1941 novel by author Carson McCullers and starring Marlon Brando and Elizabeth Taylor, Fat City (1972), and the commercially successful 1982 adaption of Annie the musical starring Albert Finney, Carol Burnett, Ann Reinking, Tim Curry, Bernadette Peters, Geoffrey Holder, Edward Herrmann, and Aileen Quinn in her film debut.

Films with Neil Simon

Over an 18-year period Stark produced eleven scripts by acclaimed playwright Neil Simon, including The Sunshine Boys (1975), for which George Burns won the Oscar for Best Supporting Actor; Murder by Death (1976), featuring an eclectic cast of Eileen Brennan, Truman Capote, James Coco, Peter Falk, Alec Guinness, Elsa Lanchester, David Niven, Peter Sellers, and Maggie Smith; The Goodbye Girl (1977) with Richard Dreyfuss and Marsha Mason, for which Dreyfus won the Academy Award for Best Actor; and California Suite (1978), which won Maggie Smith the Academy Award for Best Supporting Actress. Others in the incredibly productive Neil Simon/ Rastar collaboration included Seems Like Old Times (1980), with Goldie Hawn and Chevy Chase; The Cheap Detective, starring Peter Falk, and Chapter Two with James Caan and Marsha Mason.

Irving G. Thalberg Memorial Award
In 1980, Stark's body of work was officially recognized when he received the prestigious Irving G. Thalberg Memorial Award, a rare honor given by the Academy of Motion Picture Arts and Sciences for lifetime achievement in film. Presented by close friend and colleague actor Kirk Douglas, whom Stark represented at Famous Artists Agency, Douglas introduced Stark as the unseen "Oz" of Hollywood. Stark humbly received the award, fighting impulses of stage fright to deliver a thoughtful yet funny speech. Stark was known for his distaste for public appearances and belief that talent, not producers, should receive all public attention. Stark was later awarded the David O. Selznick Lifetime Achievement Award from the Producers Guild of America in 1999, with guild President Thom Mount calling him "one of Hollywood's most prolific film producers ... the stuff of legend".

Personal life
Soon after relocating to Los Angeles from New York City, Ray met his future wife, Frances Brice, at a party. She mentioned that her mother was "Baby Snooks," the legendary comedic actress Fanny Brice, and her father was Nicky Arnstein. Although Stark failed to remember who the actress was, he soon fell madly in love with Fran, saying she was the most charming girl he'd ever met. Following a brief courtship, they were married on September 26, 1940. The couple had two children, Peter, and Wendy Stark Morrissey. Peter Stark (1944–1970) died by suicide in New York City. Ray Stark died of heart failure in his Los Angeles home on January 17, 2004, aged 88.

Despite a busy schedule throughout his career, Ray made time for his interest in horses. Ray and his wife Frances owned Rancho Corral de Quati, a 300-acre (1.2 km2) ranch in Los Olivos, California and were breeders of Thoroughbred racehorses. A passionate horse lover, Stark was twice named California Thoroughbred Breeder of the Year.

Stark was an avid art collector. He amassed a broad collection of outdoor sculptures by artist and close friend Henry Moore, and his walls were adorned with pieces by Monet, Picasso, and Kandinsky. Stark's outdoor sculpture collection was bequeathed to the Getty Museum, where it is on display. The Fran and Ray Stark Sculpture Garden opened in 2007 and accounts for approximately 75% of the sculptures in the museum's collection.

Sexual harassment
In 2017, Jane Seymour reported that she had been sexually harassed by Ray Stark when she was 22.

Director Claudia Weill was sexually harassed and demeaned by Stark on the set of her 1980 film It's My Turn.

Philanthropy
In 1982, Fran and Ray Stark established The Fran and Ray Stark Foundation, which is committed to the growth of community art, culture and medicine.  The Stark Foundation supports institutions in Los Angeles such as The Academy of Motion Pictures Arts and Sciences, USC School of Cinematic Arts, Motion Picture and Television Country House, Los Angeles County Museum of Art, Homeboy Industries and several Department Chairs at David Geffen School of Medicine at UCLA.

The Ray Stark Family Theatre, equipped for 3D presentation, is one of three situated in the University of Southern California's School of Cinematic Arts Complex, completed in 2010.

Films
As producer unless otherwise noted.

Film

Miscellaneous crew

Television

Thanks

References

External links

1915 births
2004 deaths
American film producers
American racehorse owners and breeders
Burials at Westwood Village Memorial Park Cemetery
Golden Globe Award-winning producers
Military personnel from New York City
Military personnel from New York (state)
United States Navy personnel of World War II

Ray Stark


Marshall Curry (* 1970) ist ein US-amerikanischer Regisseur und Dokumentarfilmer.

Curry wuchs in Summit in New Jersey auf. 1988 machte er seinen Abschluss an der Summit High School und 1992 graduierte er am Swarthmore College in "Vergleichende Religionen". Curry war ein Jane-Addams-Fellow in Philanthropie an der Indiana University. Vor seiner Tätigkeit als Dokumentarfilmer arbeitete Curry als Englischlehrer in Guanajuato in Mexiko und für das Öffentlich-rechtliche Radio.

Für seinen ersten Dokumentarfilm Street Fight wurde Curry im Jahr 2006 für einen Oscar in der Kategorie "Bester Dokumentarfilm" nominiert. Auch sein Film If a Tree Falls: A Story of the Earth Liberation Front wurde 2011 für einen Oscar in derselben Kategorie nominiert. Diese Auszeichnung gewann er dann 2020 für Das Fenster gegenüber.

Filmografie
 2005: Street Fight (Dokumentation über den Wahlkampf zur Bürgermeisterwahl in Newark 2002)
 2009: Racing Dreams (Dokumentation über Kinder, die Karrieren als Rennfahrer anstreben)
 2011: If a Tree Falls: A Story of the Earth Liberation Front (Dokumentation über Ökoterrorismus und die Earth Liberation Front)
 2014: Point and Shoot (Dokumentation über den Filmemacher und Aktivisten Matthew VanDyke)
 2017: A Night at The Garden (Dokumentarfilm)
 2019: Das Fenster gegenüber (The Neighbors' Window, Kurzfilm)

Weblinks

 Website von Marshall Curry (englisch)

Einzelnachweise

Dokumentarfilmer
Oscarpreisträger
US-Amerikaner
Geboren 1970
Mann

Marshall Curry


La région de bien-être de Carélie du Nord (en ) est un organisme public indépendant des municipalités et de l'État chargé des services sociaux, de santé et de secours en Carélie du Nord.
C'est l'une des 23 régions de bien-être de Finlande.

Municipalités

La région compte 13 municipalités, dont 5 villes.

  Heinävesi
  Ilomantsi
  Joensuu
  Juuka
  Kitee
  Kontiolahti
  Lieksa
  Liperi
  Nurmes
  Outokumpu
  Polvijärvi
  Rääkkylä
   Tohmajärvi

Services
La responsabilité légale de l'organisation des services sociaux et de santé et de secours passera des municipalités à la région de bien-être de Carélie du Nord à partir du 1er janvier 2023.

Soins de santé
Les municipalités font partie du district hospitalier de Carélie du Nord.
La région est servie par l'hôpital central de Carélie du Nord.

Opérations de secours
En termes d'opérations de secours d'urgence, les municipalités de la région de bien-être de Carélie du Nord dépendent du service de secours de Carélie du Nord.

Politique et administration
Les élections régionales finlandaises de 2022 ont eu lieu le 23 janvier 2022 afin de désigner pour la première fois les 59 conseillers régionaux élus pour 3 ans pour administrer la région de services du bien-être de Carélie du Nord.
La répartition des voix et des sièges sont les suivantes :

Références

Voir aussi

Articles connexes
 Régions de bien-être

Liens externes
 Siunsote

Carélie du Nord
Carélie du Nord

Région de bien-être de Carélie du Nord


Die Route nationale 719, kurz N 719 oder RN 719, war eine französische Nationalstraße, die von 1933 bis 1973 zwischen einer Kreuzung mit der Nationalstraße 153 15 Kilometer südöstlich von Bourges und Sancoins verlief. Ihre Länge betrug 37 Kilometer. 1978 wurde sie komplett in die neu trassierte Nationalstraße 76 integriert. 2006 erfolgte die Abstufung des Abschnittes.

Weblinks
 Route nationale française 719 auf WikiSara (französisch)

719
Straße in Centre-Val de Loire

Route nationale 719


Die Basutoland Congress Party (BCP, früher Basutoland African Congress, auf Sesotho Lekhotla la Mahatammoho, deutsch etwa: "Partei der Zusammenarbeit") ist eine Partei in Lesotho. Sie wurde 1952 gegründet und stellte von 1993 bis 1998 mit einer Unterbrechung die Regierung.

Geschichte

Gründung als Basutoland African Congress und erste Parlamentswahlen
Die Basutoland Congress Party wurde 1952 unter dem Namen Basutoland African Congress (BAC) als erste Partei in der damaligen britischen Kronkolonie Basutoland gegründet. Der Name erinnerte an den African National Congress (ANC) im benachbarten Südafrika, mit dem der BAC auch politisch zusammenarbeitete. Erster Vorsitzender war der Lehrer Ntsu Mokhehle, der 1952 auch Vorsitzender der Basutoland National Teachers' Association (BANTA) wurde. Ein weiteres Gründungsmitglied war Potlako Leballo. Mokhehle wurde wegen seiner Aktivitäten als Lehrer entlassen, fand so aber mehr Zeit, sich der Parteiarbeit zu widmen. Unter anderem sprach sich der BAC für ein säkulares Bildungssystem aus. Der BAC fand viele Anhänger in den Städten und entlang der wenigen Straßen, brachte aber die traditionellen barena, die katholische Kirche, die südafrikanische Apartheid-Regierung und die Kolonialbehörden gegen sich auf. Etwa 1956 verließen einige traditionell orientierte Mitglieder die Partei und gründeten die Marema Tlou, später Marematlou Freedom Party (MFP). Im Dezember 1958 wurde der BAC in Basutoland Congress Party umbenannt. 1959 bildete sich ebenfalls mit der Hilfe von BCP-Abweichlern die katholisch und antikommunistisch orientierte Basutoland National Party (BNP). Leballo verließ im selben Jahr die BCP und wirkte an der Gründung des Pan Africanist Congress (PAC) in Südafrika mit. Zugleich wandte sich die BCP vom ANC ab und dem PAC zu und erhielt dafür finanzielle Unterstützung von der maoistischen Volksrepublik China.

Ende 1960 führten Meinungsverschiedenheiten in der Führungsgruppe der BCP zum Austritt ihres stellvertretenden Vorsitzenden Bennett Makalo Khaketla, der bis dahin für den Bereich Gesundheits- und Bildungspolitik verantwortlich war. Gemeinsam mit anderen ehemaligen Mitgliedern gründete er im April 1961 die Basutoland Freedom Party (BFP).

Bei der ersten Parlamentswahl 1960 erhielt die BCP 30 von 40 frei gewählten Mandaten und gewann in sechs von neun Distrikten. Weitere 40 Mandate wurden jedoch an barena und andere konservative Personen vergeben, so dass die BCP keine Mehrheit für ihre Politik fand. Stattdessen erhielt die BCP Aufgaben im ländlichen Raum, die ihr dabei halfen, dort die Partei aufzubauen. 1965 fand die zweite Parlamentswahl in Basutoland statt. Die BCP wurde unter Führung von Ntsu Mokhehle nur mehr zweitstärkste Partei nach der BNP. Sie ging mit dem zukünftigen König Moshoeshoe II. und der MFP ein Zweckbündnis ein, um die Unabhängigkeit hinauszuzögern und damit die BNP von der Macht fernzuhalten, scheiterte aber am Widerstand der Kolonialbehörden und der Unterstützung der südafrikanischen Regierung für die BNP.

Von der Unabhängigkeit Lesothos bis zum Ende der Militärdiktatur
Nachdem Basutoland im Oktober 1966 unter dem Namen Lesotho unabhängig geworden war, behielt die BCP ihren Namen bei, da sie keine wirkliche Unabhängigkeit sah. Die Wahlen 1970 – die ersten Wahlen nach der Unabhängigkeit – gewann die BCP unter Ntsu Mokhehle mit absoluter Mehrheit. Der damalige Premierminister Leabua Jonathan von der BNP erklärte das Wahlergebnis jedoch für nichtig. Er rief den Ausnahmezustand aus, ließ mehrere BCP-Führer festnehmen und regierte das Land fortan autokratisch.

Nach gescheiterten Verhandlungen mit der Regierung versuchten BCP-Politiker um Mokhehle 1974 einen Putsch; sie scheiterten jedoch. Mokhehle ging daraufhin ins Exil nach Botswana, später nach Sambia und schließlich nach Südafrika. Ein Teil der BCP unter dem früheren Vizevorsitzenden Gerald Ramoreboli blieb in Lesotho und arrangierte sich mit der BNP. Ebenfalls 1974 wurden 178 BCP-nahe Männer ausgewählt, die im Ausbildungslager des PAC in Libyen zu Guerilla-Kämpfern ausgebildet wurden. Sie bildeten die Lesotho Liberation Army (LLA), die die BNP-Regierung stürzen sollte. Ab 1979 verübte sie über hundert Terroranschläge in Lesotho. Die südafrikanische Regierung gewann die LLA und Mokhehle für verdeckte Operationen in Lesotho, das in der Zwischenzeit ANC-Mitgliedern Asyl gewährt hatte. Mokhehle lebte dafür einige Zeit auf der Farm Vlakplaas, von wo aus eine geheime Einheit der South African Police gegen oppositionelle Südafrikaner kämpfte. Im September 1985 sollten in Lesotho Parlamentswahlen stattfinden. Sie wurden jedoch von allen Oppositionsparteien boykottiert, darunter der BCP. Nach dem Militärputsch am 20. Januar 1986 gegen Jonathan wurden alle politischen Parteien verboten. Mokhehle und seine Anhänger durften aber im Februar 1989 nach Lesotho zurückkehren. Dafür wurde die LLA aufgelöst.

Seit 1993
Erst 1991, zwei Jahre vor dem Ende der Militärregierung und vor der anstehenden Parlamentswahl 1993, wurden Parteien wieder zugelassen. Die BCP gewann unter Ntsu Mokhehle mit 74 Prozent der Stimmen dank des Mehrheitswahlrechts alle 65 Mandate in der Nationalversammlung, so dass Mokhehle zum Premierminister gewählt wurde. 1994 putschte der König Letsie III. gegen die Regierung, woraufhin sie einige Wochen entmachtet war. Durch Druck vom In- und Ausland fiel die Regierungsgewalt an die BCP zurück. Innerhalb der BCP-Fraktion entstanden mehrere Gruppen, die miteinander im Streit waren. 1997 wurde Mokhehle vom maporesha-Flügel (etwa: "Druckmacher-Flügel") als Parteivorsitzender gestürzt, verließ mit rund zwei Dritteln der Abgeordneten die BCP und gründete den Lesotho Congress for Democracy (LCD), der die Parlamentswahl 1998 mit großer Mehrheit gewann. Die BCP-Gruppe der maporesha wurde fortan von Tšeliso Makhakhe, Molapo Qhobela, Ntsukunyane Mphanya und schließlich Thulo Mahlakeng angeführt. 1998 erhielt die BCP rund zehn Prozent der Stimmen und keinen Sitz. Bei den Wahlen 2002 gewann die Partei nur noch 2,6 Prozent der Stimmen, stellte aber nach dem reformierten Wahlrecht drei der 120 Abgeordneten. Bei den Wahlen 2007 konnte sie unter der Bezeichnung Alliance of Congress Parties (ACP) die Zahl der Mandate halten, bei den Wahlen 2012 erhielt die BCP nur mehr einen Sitz, den sie bei den Wahlen 2015 knapp verteidigte. Fortan gehörte sie einer Koalition unter Führung des Democratic Congress an. Bei den Wahlen 2017 konnte sie ihren Sitz knapp halten, schied aber aus der Regierung aus.

Programm und Struktur
Die BCP war in den ersten Jahren ihres Bestehens eine linksstehende, panafrikanistische Partei, die die Unabhängigkeit Basutolands anstrebte. Das Motto ist Toka Ho Sera Le Motsoalle, deutsch: "Gerechtigkeit für Feind und Freund".

Literatur
 Ntsukunyane Mphanya: A brief history of the Basutoland Congress Party 1952–2002. Morija Printing Works, Morija 2004 (ursprünglich: University of Michigan)
 Bernard Leeman: The history of the LLA. Online (englisch)

Einzelnachweise

Partei (Lesotho)
Gegründet 1952

Basutoland Congress Party