Le traité de paix avec l'Italie (l'un des traités de paix de Paris) est signé le 10 février 1947 entre l'Italie et les puissances victorieuses de la Seconde Guerre mondiale, mettant officiellement fin aux hostilités. Il est entré en vigueur le 15 septembre 1947.

Changements territoriaux

 Cession à la France de Briga et Tende, et d'autres petits territoires alpins le long de la frontière franco-italienne ;
 Cession à la Yougoslavie de la vallée de l'Isonzo en amont de Gorizia, du plateau du Carso, de la ville de Rijeka, de la ville portuaire enclavée de Zara, des îles dalmates de Veglia, Cherso, Lussino, Lagosta et Pelagosa, ainsi que des deux tiers méridionaux de l'Istrie au sud de la rivière Mirna ;
 Trieste et ses environs jusqu'à rivière Mirna forment, de jure, le territoire libre de Trieste ; de facto le nord du territoire, avec la ville, est administré par les gouvernements des États-Unis et du Royaume-Uni tandis que le sud, de Muggia à la Mirna, est administré par l'Armée populaire yougoslave qui s'emploie à persuader les habitants italiens de quitter définitivement cette zone ;
 Reconnaissance de l'indépendance de l'Albanie (entre-temps devenue communiste) et cession à l'Albanie de l'île de Sassos, prise par l'Italie à la Grèce le  lors du pacte de Londres ;
 Cession au royaume de Grèce de l'archipel du Dodécanèse en mer Egée ;
 Dissolution de l'empire colonial italien (Libye, l'Érythrée et Somalie italienne) ;
 Renonciation aux prétentions sur l'Éthiopie et restauration de l'empire éthiopien ;
 Annulation des traités commerciaux inégaux avec la République de Chine et renoncement à la concession italienne de Tianjin détenue depuis le 7 septembre 1901.

Réparations de guerre
L'Italie est obligée de payer les réparations de guerre suivantes (article 74) :
  vers la Yougoslavie
  vers la Grèce
  à l'Union soviétique
  US en Éthiopie
  en Albanie

Les montants ont été évalués en dollars américains à leur parité-or le  juillet 1946 (35 $ pour une once d'or). Les réparations devaient être payées en biens et services sur une période de sept ans.

Clauses militaires
Les articles 47 et 48 prévoient la démolition de toutes les fortifications permanentes le long de la frontière franco-italienne et yougoslave-italienne. Il est interdit à l'Italie de posséder, de construire ou d'expérimenter des armes atomiques, des missiles guidés, des canons d'une portée supérieure à , des mines et torpilles navales sans contact ainsi que des torpilles humaines (article 51).

L'armée italienne demeure de taille limitée. L'Italie doit disposer au maximum de  et moyens (article 54). Les anciens officiers et sous-officiers des chemises noires et de l'Armée nationale républicaine n'ont pas le droit de devenir officiers ou sous-officiers de l'armée italienne (à l'exception de ceux ayant été disculpés par les tribunaux italiens, article 55).

La marine royale italienne est dissoute. Certains navires de guerre sont attribués aux gouvernements de l'Union soviétique, des États-Unis, du Royaume-Uni et de la France (articles 56 et 57). L'Italie reçoit l'ordre de saborder tous ses sous-marins (article 58) et se voit interdire d'acquérir de nouveaux cuirassés, sous-marins et porte-avions (article 59). La marine est limitée à une force maximale de  (article 60). L'armée italienne est limitée à une taille de  plus , pour un total maximum de  (article 61). L'armée de l'air italienne est limitée à  et avions de reconnaissance, plus  de transport, de sauvetage aérien, d'entraînement et de liaison et il lui est interdit de posséder et d'exploiter des bombardiers (article 64). Les effectifs de l'armée de l'air sont limités à  (article 65). La plupart des restrictions militaires seront levées lorsque l'Italie deviendra membre fondateur de l'OTAN en 1949.

Clauses politiques
L'article 17 du traité interdit les organisations fascistes () en Italie.

Annexes
Une annexe ultérieure au traité prévoyait l'autonomie culturelle de la minorité allemande du Tyrol du Sud.

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Traité de Paris (1947)
 Armistice de Cassibile
 Histoire de l'Italie fasciste
 Question de Trieste

Liens externes
 Full text of the treaty (French, English and Russian texts are authentic).

Relations entre la France et l'Italie
Relations entre l'Italie et le Royaume-Uni
Relations entre les États-Unis et l'Italie
Traité signé par l'Inde
Traité signé par la Yougoslavie
Traité signé par les Pays-Bas
Traité signé par l'Italie
Traité entré en application en 1947
Traité signé en 1947
Paris-Italie 1947
Histoire de l'Italie au XXe siècle
1947 en France
1947 en Italie
Février 1947
Traité de paix signé par le Royaume-Uni
Traité de paix signé par la Pologne
Traité de paix signé par la France
Traité signé par le Canada
Traité signé par la Belgique
Traité signé par l'Australie
Paris-Italie 1947
Conséquences de la Seconde Guerre mondiale

Traité de Paris entre l'Italie et les puissances alliées


An Colocasia affinis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Heinrich Wilhelm Schott. An Colocasia affinis in nahilalakip ha genus nga Colocasia, ngan familia nga Araceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Colocasia (Araceae)

Colocasia affinis


Huzur Harekâtı ya da Huzuru Temin Harekâtı (1991-1996 arasında Huzur Harekâtı-2 (İngilizce: Operation Provide Comfort) Körfez Savaşı'ndan sonra, Kuzey Irak'taki Kürtleri Saddam Hüseyin'in saldırılarından korumayı amaçlayan, Amerika Birleşik Devletleri öncülüğünde savaşa katılan diğer müttefik ülkelerin de dahil olduğu ve Türkiye üzerinden gerçekleştirilen askerî harekât. Bu harekâtı uygulayan hava birliğinin adı olan "Poised Hammer" (Kalkık Horoz) yanlış bir biçimde "Çekiç Güç" adıyla Türkçeye tercüme edilmiş ve uzun yıllar Türkiye'de yaygın biçimde bu harekâtı ve 1997-2003 yılları arasında bu harekâtın devamı olan Kuzeyden Keşif Harekâtı'nı (Operation Northern Watch) uygulayan Birleşik Görev Gücü'nün (Combined Task Force) yerine kullanılmıştır.

Arka plan
Körfez Savaşı'nın hemen ardından yenilgiye uğrayan Irak'taki Saddam Hüseyin yönetimi bir dizi ayaklanmayla karşı karşıya kaldı. 28 Şubat'ta ateşkes ilan edilmesinden hemen sonra 1 Mart'ta ülkenin güneyinde yer alan Basra'da Şii ayaklanması başladı. İsyanı bastırmak için Irak güçlerinin ülkenin kuzeyinden güneyine kaydırılmasıyla bu sefer Kürtler için ayaklanma fırsatı doğdu. Kürt ayaklanması 5 Mart 1991'de Süleymaniye'nin 130 km kuzeybatısındaki Raniye kasabasında başladı. 10 gün içinde Kürt milliyetçilerilerinden (peşmerge) İslamcılara (Kürdistan İslami Hareketi) ve komünistlere (Kürdistan Komünist Partisi ve PKK'ya) kadar uzanan değişik grupların katılımıyla ayaklanmacıların sayısı 10 binleri buldu. Kuzeyde çok az gücü kalan Irak ordusunun unsurlarının çoğunun çatışmaya girmeden isyancılara teslim olmasıyla, Kerkük (20 Mart'ta isyancıların eline geçti) ve Musul dışındaki Kuzey Irak'taki tüm yerleşim birimleri isyancıların eline geçti. Ayaklanma sırasında Süleymaniye'deki Irak İstihbarat Servisi'nin merkezini basan ayaklanmacılar ele geçirdikleri bine yakın güvenlik elemanını yargılamadan öldürdü.

Tüm bu ayaklanmalar sırasında Irak'ın 18 ilinden 14'ünde otoritesini kaybeden Saddam Hüseyin, Şii ve Kürt ayaklanmacılara merkezi yönetimde söz sahibi olmalarını önerdi, ancak iki taraf da bu öneriyi reddetti. Bu arada Saddam sonrası Irak'ın belirsizliği nedeniyle paniğe kapılan çoğu üst düzey Iraklı komutan Saddam'ın yanında yer aldı, böylece gücü kalmadığı sanılan Irak ordusu kısa sürede toparlandı. Helikopterler ve ağır silahlarla taarruza geçerek ayaklanmaları bastırmayı başardı. Mart ayının sonlarında ülkenin güney kesimindeki Şii ayaklanması büyük ölçüde sona erdirildi. Kürt ayaklanması ise başlamasından daha kısa sürede çöktü. Irak ordusu 29 Mart'ta peşmergeleri Kerkük'ten çıkardıktan sonra, 30 Mart'ta Duhok ve Erbil'e, 1 Nisan'da Zaho'ya ve 3 Nisan'da Süleymaniye'ye girdi. Irak hükûmeti 5 Nisan'da "Irak'ın tüm kentlerinde fitne, sabotaj ve isyan eylemlerinin tam olarak yok edilmekte olduğu" açıklamasını yaptı.

Mart ve Nisan aylarında çoğunluğu Kürtlerden oluşan yaklaşık 2 milyon Iraklı evlerini terk etti. Birleşmiş Milletler Mülteciler Yüksek Komiserliği 6 Nisan'da 750 bin Iraklı Kürdün İran'a, 280 binin de Türkiye'ye kaçtığını, 300 binden fazla kişinin de Türkiye sınırına yığıldığını açıkladı. Büyük bir göç dalgasıyla karşı karşıya kalan İran ve Türkiye'nin, bu mültecileri kabul etme konusunda kendi çekinceleri nedeniyle istekli olmaması, sorunun Irak toprakları içinde çözülmesi koşulunu gerekli kıldı. Bu çerçevede yapılan toplantılar sonucunda 5 Nisan 1991 tarihinde BMGK'de 688 sayılı karar alındı; kararla, Irak yönetiminin, kendi halkına karşı uyguladığı "soykırıma varan insanlık dışı yöntemleri" ve "yüzbinlerce kişinin göçe zorlanması" kınandı ABD, Britanya ve Fransa tarafından bu karara dayanılarak Kuzey (36. kuzey enlemi'nin kuzeyi) ve Güney Irak'ta (32. kuzey enlemi'nin güneyi) uçuşa yasak bölgeler oluşturuldu. Bu uçuşa yasak bölgelerin asıl amacı ortaya çıkan insani sorunlara Irak toprakları içinde bir çözüm sağlamaktı. Uçuşa yasak bölgelere ek olarak koalisyon güçleri Irak sınırlarının 100 km içine kadar Kürt sığınmacılar için güvenli bölgeler oluşturmaya başladı.

Bu kararın çıkarılmasından önce 1991 Martı'nın başlarından itibaren ABD ve diğer koalisyon güçleri Irak güçlerinin hava saldırılarını engellemeye girişmişlerdi; 2 Mart 1991 tarihinde koalisyon komutanları ve Iraklı generaller arasında yapılan görüşmelerde ateşkes şartları karara bağlanmıştı. Ateşkes antlaşmasında ABD ve koalisyon güçleri, Irak hava kuvvetlerinin Irak toprakları üzerinde uçuşunu yasaklıyordu. Görüşmeler sırasında Koalisyon Kuvvetleri Başkomutanı General Norman Schwarzkopf uçuş yasağına uyulması konusunda Iraklı generalleri sert biçimde uyardı. Ancak hem Irak'ın savaş uçaklarının uçmasını yasaklayan 686 no'lu kararın 3. maddesinin 1. fıkrasında, hem de koalisyon ile Iraklı komutanlar arasında yapılan ateşkes görüşmeleri sırasında Irak helikopterlerinin uçuşlarına yönelik bir yasaklama olmadı. Ayrıca Kuzey Irak'ta Kürtlere karşı havalanan Irak uçaklarını "ateşkesi ihlal ettikleri" gerekçesiyle düşüren koalisyon güçlerinin, güneyde Şii ayaklanmacılara karşı kullanılan helikopterlere ses çıkarmaması dikkat çekti.

Temmuz 1991'de, ikna olan Kürtlerin yurtlarına dönmesiyle Huzur Harekâtı sona erdi. Birleşik Görev Gücü (Combined Task Force, ABD, Britanya, Hollanda. Fransa, Almanya, Kanada, İspanya ve İtalya'dan toplam 14.447 asker) bu tarihte çekilmeye başladı.

Ancak Saddam Hüseyin'in hala iktidarda olması ve tekrar Kürtlere saldırması ihtimali üzerine bu güvenlik bölgesini korumak üzere Huzur Harekâtı'nın bittiği gün olan 24 Temmuz 1991'de "Huzur Harekatı-2" (Operation Provide Comfort-2) başlatıldı. Bu harekâtın uygulayıcısı olan Birleşik Görev Gücü, Türkiye'de İncirlik ve Pirinçlik'te konuşlanmış uluslararası (ABD, Britanya, Fransa ve Türkiye) hava gücü ve personelden (yalnızca hava gücü) oluşuyordu. 1991 Eylül'ünde gücün Silopi'deki kara unsuru lağvedilirken, Kuzey Irak'taki Zaho'da küçük bir irtibat merkezi bulunmaya devam etti.

Kuzey Irak'taki Batılı askeri varlık nedeniyle Irak güçleri 1991 yılının Ekim ayında bu bölgeden çekildiler. Irak güçlerinin çekilmesiyle bölge fiilen Bağdat'ın kontrolünden çıktı.

Huzur Harekâtı resmen 31 Aralık 1996'da Türk hükûmetinin talebiyle sona erdirildi. Onun yerine 1 Ocak 1997 tarihinden itibaren Irak'ın kuzeyindeki uçuşa yasak bölgede havadan keşif ve önleme faaliyetlerini kapsayan ABD, Britanya ve Türkiye'nin hava unsurlarının dahil olduğu Kuzeyden Keşif Harekâtı (Operation Northern Watch) başlatıldı. Kuzeyden Keşif Harekâtı 21 Mart 2003'te Irak Savaşı nedeniyle sona erdirildi.

Tartışmalar

Birleşik Görev Gücü'nün varlığı Türkiye'de çeşitli tartışmalara neden olmuştur. Başta yasal dayanağı olmak üzere Birleşik Görev Gücü gölgesindeki otorite boşluğunda Kuzey Irak'ta Kürt devletinin kurulmasına şemsiye olması ve PKK'nın yeniden canlanmasına ortam sağlanması başlıca tartışma nedenleri oldu.

14 Ocak 1992 günü basında çıkan haberlerde, Cudi Dağı'nda kıstırılan PKK'lılara Diyarbakır'dan kalkan ABD helikopterlerinin malzeme attığının, Genelkurmay Başkanlığı tarafından tespit edildiği yazıldı. Bir askeri tim olay yerine PKK'lılardan önce ulaşarak 27 çuvalı ele geçirmiş, çuvallardan giyecek ve yiyecek çıkmıştı. Bu olaydan sonra Amerikalılar olayı doğruladılar; ancak malzemelerin yanlışlıkla atıldığını söylediler.

Birleşik Görev Gücü tarafından yapılan kural dışı davranışlardan bazıları;
 5 Ocak 1992; Birleşik Görev Gücüne ait muharip uçaklar Erkilet (Kayseri) - Gaziantep uçuşu yapan Türk Hava Kurumu'na ait sivil uçakları taciz ettiler.
 9 Ocak 1992; ABD av önleme uçakları, Türk hava sahası içerisinde, Türkiye Cumhuriyeti hükûmetince izin verilen Cezayir C-130 uçağını yetkisi olmadan önledi.
 14 Nisan 1994; 2 ABD savaş uçağı, 2 ABD helikopterini düşürdü. 3'ü Türk 26 kişi hayatını kaybetti.

Yeşilova Olayı

Nisan ayında Hakkâri ilinin Yeşilova köyünde, sığınmacılar için getirilen su, yiyecek ve battaniyelere Türk askerlerinin el koymak istemesi üzerine İngiliz ve Amerikan özel güçleri arasında gerginlik çıktı (Yeşilova Olayı).

Kaynakça

İnsani yardım
Amerika Birleşik Devletleri askerî tarihi
Amerika Birleşik Devletleri'nin askerî harekâtları
Avustralya'nın askerî harekâtları
Birleşik Krallık'ın askerî harekâtları
Fransa'nın askerî harekâtları
Körfez Savaşı'nda harekâtlar
Amerika Birleşik Devletleri-Irak ilişkileri
Irak-Türkiye ilişkileri
1991'de Irak
1992'de Irak
1993'te Irak
1994'te Irak
1995'te Irak
1996'da Irak
1991'de çatışmalar
1993'te çatışmalar
1996'da çatışmalar
François Mitterrand

Huzuru Temin Harekâtı


An Pleurothallis kateora in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Leslie Andrew Garay, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Carlyle August Luer. An Pleurothallis kateora in nahilalakip ha genus nga Pleurothallis, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pleurothallis

Pleurothallis kateora


An Vietnamosasa pusilla in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Auguste Jean Baptiste Chevalier ngan Aimée Antoinette Camus, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni To Quyen Nguyen. An Vietnamosasa pusilla in nahilalakip ha genus nga Vietnamosasa, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Vietnamosasa

Vietnamosasa pusilla


Zahari Sirakov (n. el 8 de octubre de 1977 en Smolyan) es un futbolista búlgaro que juega de lateral derecho en el FC Amkar Perm de la Liga Premier de Rusia. Sirakov se hizo un nombre por sí mismo en Bulgaria cuando jugaba por el Levski Sofia.
El 24 de septiembre de 1999, marcó un gol en el último minuto contra el Litex Lovech en la Liga Profesional de Bulgaria El partido terminó 1:1 en el marcador tras un derbi caliente, ya que provocó una invasión del campo breve de los aficionados del Levski. Sirakov también fue notable for su deportividad, en una ocasión estrechó la mano al árbitro Atanas Uzunov después de recibir una tarjeta roja en un partido contra el CSKA Sofia. Él ha mantenido su popularidad con los aficionados búlgaros, incluso después de fichar con el Amkar Perm ruso.

Internacional

Con su selección, Sirakov hizo su debut con Bulgaria contra Polonia el 6 de septiembre de 1998, pero jugó por segunda vez en 2007 durante la clasificación para la Eurocopa del 2008. En agosto del 2010, volvió a jugar con su selección por la lesión de Georgi Sarmov, y el 11 de agosto de 2010, fue suplente en el partido que terminó 0:1 con derrota visitante en un partido amistoso contra Rusia.

Clubes

Palmarés

Enlaces externos
Prerfil en la Web del Amkar Perm

Futbolistas del Levski Sofía
Futbolistas del Spartak de Pleven

Futbolistas del APOEL de Nicosia
Futbolistas del Lokomotiv Sofia
Futbolistas del FC Amkar Perm en los años 2000
Futbolistas del FC Amkar Perm en los años 2010

Zahari Sirakov


Toader Andrei Gontaru (n. 7 februarie 1993, Fălticeni) este un canotor român.

Carieră
A început să practice canotajul la 15 ani, la Clubul Sportiv Școlar Orșova.

Primul rezultat notabil a venit odată cu prima participare la nivel internațional. Echipajul de patru rame fără cârmaci (Vlad Dragoș Aicoboae, Marius Vasile Cozmiuc și Cosmin Răzvan Boguș) a cucerit medalia de aur la Campionatele Mondiale de Juniori din 2010.

Perechea de două rame fără cârmaci Gontaru—Aicoboae a obținut în 2011 o clasare pe cea mai înaltă treaptă a podiumului, în cadrul Campionatelor Mondiale de Juniori de la Eton (Marea Britanie).

Echipajul de 4 rame masculin din care mai făceau parte și George Alexandru Pălămariu, Marius Cozmiuc și Cristi-Ilie Pîrghie a obținut medalia de aur la Campionatele Mondiale U23 de la Linz (Austria).

În 2014, echipajul de patru rame format din Gontaru, Aicoboae, Cozmiuc și Adrian Damii a cucerit medalia de bronz la Campionatele Mondiale U23 desfășurate în Varese (Italia). Același echipaj a obținut locul 3 la Cupa Mondială din 2015, desfășurată la Lucerna (Elveția).

Perechea Gontaru—Aicoboae a mai câștigat o medalie de aur la dublu rame, în cadrul Campionatelor Mondiale U23 din 2015, desfășurate la Plovdiv în Bulgaria.

Echipajul masculin de patru rame fără cârmaci — Constantin Adam, Marius Vasile Cozmiuc, Vlad Dragoș Aicoboae și Toader Andrei Gontaru — s-a calificat la Jocurile Olimpice de vară din 2016 în urma rezultatului înregistrat la Campionatele Mondiale de canotaj academic din 2015 de la Aiguebelette-le-Lac (Franța).

Palmares competițional

Note

Legături externe
 Toader Andrei Gontaru la Comitetul Olimpic și Sportiv Român
  Toader Andrei Gontaru  la World Rowing

Oameni din Fălticeni
Canotori olimpici români
Români în viață
Canotori la Jocurile Olimpice de vară din 2016

Toader Andrei Gontaru


Hornryð (fræðiheiti: Gymnosporangium cornutum) eða einireyniryð er tegund smásvepps af pússryðsætt. Hornryð fannst fyrst á Íslandi um aldamótin 2000 í Ásbyrgi og í Barðastrandarsýslu og síðar á Kvískerjum árið 2006.

Hornryð er sníkill á eini og á reyni

Tilvísanir

Pússryðsætt

Hornryð


Þyrnirós getur vísað til eftirfarandi:
Þyrnirós (planta)
Þyrnirós (kvikmynd 1959)
Þyrnirós (ævintýri)

Þyrnirós


Prințul Nikolai Sergheievici Trubețkoi () a fost un lingvist și istoric rus ale cărui teorii au format nucleul Școlii de lingvistică structurală din Praga. Este unanim considerat a fi fondatorul morfofonologiei. El a fost, de asemenea, asociat cu eurasianiștii ruși.

Viața și cariera
Trubețkoi s-a născut într-un mediu extrem de rafinat. Tatăl său, Serghei Nikolaevici Trubețkoi, provenea dintr-o familie domnească Gediminid. În 1908, el s-a înscris la Universitatea din Moscova. A urmat apoi o vreme Universitatea din Leipzig, unde i-a predat August Leskien, un pionier al cercetării în legile schimbărilor fonetice.

După absolvirea Universității din Moscova (1913), Trubețkoi a ținut prelegeri acolo până la Revoluția din 1917. După aceea, el s-a mutat mai întâi la Universitatea din Rostov-pe-Don, apoi la Universitatea din Sofia (1920-1922) și, în cele din urmă, a obținut postul de profesor de filologie slavă la Universitatea din Viena (1922–1938). A murit în urma unui atac de cord atribuit persecuției naziste, în urma publicării unui articol extrem de critic despre teoriile lui Hitler.

Principiile fonologiei
Contribuțiile principale ale lui Trubețkoi în lingvistică sunt în domeniul fonologiei, în special în analiza sistemelor fonologice ale limbilor individuale și în căutarea legilor generale și universale ale fonologiei. Cea mai importantă lucrare a sa, Grundzüge der Phonologie (Principiile fonologiei) a apărut postum. În această carte el a definit faimosul fonem ca fiind cea mai mică unitate distinctă în structura unei limbi date. Această lucrare a fost crucială în stabilirea fonologiei ca o disciplină separată de fonetică.

Este uneori greu să distingem punctele de vedere ale lui Trubețkoi de cele ale prietenului său, Roman Jakobson, al cărui merit incontestabil a fost răspândirea, după moartea lui Trubețkoi, a viziunilor Școlii de la Praga privind fonologia.

Doctrina eurasiatică a prințului N.S. Trubețkoi
În domeniul geopoliticii, prințul Trubețkoi a lansat doctrina eurasiatică. Spre deosebire de majoritatea intelectualilor refugiați din calea regimului bolșevic, N.S. Trubețkoi aprecia că întregul proiect țarist, începând cu Petru cel Mare, a urmat drumul europenizării, iar această opțiune nu putea duce decât la dezintegrare:

În opinia sa, greșeala fundamentală a țarismului a fost promovarea conceptului de "Națiune Oficială", de inspirație franceză, Definind apartenența la "Națiunea Oficială" prin aderarea la cele trei valori "Pravoslavie, Samoderjavie, Narodnost" (Ortodoxie, Autocrație, Naționalitate), Romanovii nu au făcut decât să reproducă conceptul republican francez de "Națiune Civică", bazat pe "Libertate, Egalitate, Fraternitate", care era considerat nepotrivit populației imperiului care, sub aspect antropologic și rasial, este eurasiatică și nu europeană:

Prințul Trubețkoi reliefează în alt citat această convingere că dimensiunea europenizării nu este una benefică pentru Rusia:

Reluând ideologia lui Piotr Nikolaevici Savițki, N.S. Trubețkoi aprecia că teritoriul rus este expresia geografiei Eurasiei, determinată de zonele de vegetație și sistemul hidrografic, care configurează un teritoriu distinct și coerent și care a dus la formarea și dezvoltarea unei civilizații și culturi distincte, cu elemente asiatice și europene, transformându-le într-o individualitate proprie. Pentru prima dată, aceasta s-a exprimat sub forma unui Stat Eurasiatic Unitar în secolul al XII-lea, sub domnia lui Ginghis Han.

În concepția lui N.S. Trubețkoi, Rusia poate evita să devină o colonie a Europei numai promovând un "naționalism pan-eurasiatic", temelie ideologică a renașterii Imperiului lui Ginghis Han:

Istoria Rusiei a luat însă alt curs, reconstrucția statală stalinistă urmând modelul țarist, și nu pe cel mongol, iar marxism-leninismul ci nu eurasianismul, a servit drept pretext "ideocratic" al acestei reconstrucții statale neo-țariste. Predicția lui N.S. Trubețkoi cu referire la caracterul instabil al soluției unificatoare bolșevice s-a împlinit, în sensul că, pe fondul evoluțiilor socio-economice și politice ale anilor 1990, Intellighenția rusă a reînceput să caute soluții de perpetuare a Imperiului.

Operele lui N.S. Trubețkoi  au fost pentru prima dată publicate în Rusia, în 1991-1992. În context, doctrina eurasiatică a fost preluată, perfecționată și popularizată de filosoful Aleksandr Ghelievici Dughin, fost angajat al KGB, profesor al Universității de Stat din Moscova, a cărui influență în mediile militare și decizionale rusești se întemeiază pe lucrarea sa din 1997, Bazele geopoliticii: viitorul geopolitic al Rusiei.

"În viziunea lui A.G. Dughin, adversara Eurasiei nu mai este doar Europa, ca pe vremea lui Trubețkoi, ci întreaga Lume Euroatlantică, în frunte cu Statele Unite iar existența popoarelor slave diferite de cel rus constituie un obstacol în calea aspirațiilor imperiale eurasiatice. Controlul militar și geopolitic total al întregii coaste de nord a Mării Negre este un obiectiv al geopoliticii ruse iar Ucraina trebuie să devină o provincie administrativă a statului centralizat rus".

Ideile lui Dughin au pătruns în mediile politice de vârf ale Federației Ruse prin adeptul său, Vladislav Iurievici Surkov, fost director adjunct al Administrației Prezidențiale, fost viceprim-ministru al Rusiei și până în 2020 consilier al președintelui Rusiei, Vladimir Putin.

Pentru a nu alarma inutil lumea occidentală, A.G. Dughin evită să preia expresia "Imperiul lui Ginghis Han", pe care o înlocuiește cu "Lumea rusă", care ar cuprinde toate teritoriile unde trăiesc vorbitori ai limbilor slave. Expresia este utilizată ca sinonim eufemistic pentru viitorul Imperiu Rus. Astfel, în viziunea vice-prim-ministrului V.I. Surkov:

Note

Vezi și
 Familia Trubețkoi

Bibliografie
 Anderson, Stephen R. (1985). Fonologie în secolul al XX-lea. Teorii ale regulilor și teoriilor reprezentărilor. Chicago: Universitatea din Chicago Press. pp 83-116.
 Biografia intelectuală a lui Nikolai Trubetzkoy  la Galeria gânditorilor ruși (Societatea Internațională pentru Filosofi).

Nașteri în 1890
Decese în 1938
Oameni din Moscova
Ruși de origine lituaniană
Absolvenți ai Universității de stat din Moscova
Lingviști ruși

Nikolai Trubețkoi


Roberth Resende Reis (Ipatinga-MG, 03 de setembro de 1996) é um profissional de educação física, fitness coach, digital influencer e empreendedor digital brasileiro.

Empreendimento Digital e Marketing de Influêcia
Por possuir mais de 700 mil seguidores em sua conta no Instagram, e mais de 100 mil em seu canal no YouTube, Roberth já realizou campanhas para grandes marcas, sendo a mais relevante um video para um filme da Marvel. Além disso, como empreendedor digital, Roberth já teve mais de 10 mil alunos inscritos em seus cursos e treinos, o que lhe rendeu um faturamento na casa dos mihões de Reais.

Entrevistas/Aparições em programas de TV/Rádio e/ou em Canais da Internet

Prêmios e Honrarias
 Setembro de 2021 - Placa Hotmart Black: 1 milhão em vendas na plataforma
 Agosto de 2022 - Botão de prata do Youtube: 100 mil inscritos no canal

Ligações externas

Profissionais de educação física
Youtubers de Minas Gerais
Tiktokers
Influenciadores digitais do Brasil

Roberth Resende


Joachim Wanke (né en 1941), prélat catholique allemand, premier évêque d'Erfurt de 1994 à 2012.

Voir aussi
 (5762) Wänke, un astéroïde de la ceinture principale d'astéroïdes.
 Daouda Malam Wanké (1946-2004), officier putschiste nigérien, chef de l'État en 1999.

Wanke


Purli Nurmamedovich Agamuradov (turkmène : Pürli Nurmämmedowiç Agamyradow, russe : Пурли Нурмамедович Агамурадов), né en 1962 à Achgabat est un économiste, scientifique et homme politique turkmène. Il était le ministre de l'éducation pour le Turkménistan entre 2015 et 2017 et vice-président du Turkménistan entre 2017 et 2020, ainsi que président de la Fédération du Turkménistan de football de 2018 à 2021.

Éducation
Né à Achgabat durant l'époque soviétique, il a obtenu un diplôme de l'Institut turkmène d'économie en 1986.

Plus tard en 1993 pendant qu'il étudiait à l'Université d'État d'économie de Biélorussie il a proposé sans succès un thèse pour sa candidature pour obtenir un doctorat en économie. La thèse d'Agamuradov était au sujet du «contrôle des coûts de production dans le marché», basée sur les industries des républiques de la Biélorussie et du Turkménistan.

Carrière
La première fois qu'il est inscrit sur les registres d'emploi était en 1979 quand il travaillait pour le département de construction de la ville d'Achgabat.

De 1986 à 1990, il était professeur avec l'Institut turkmène d'économie (en turkmène : Türkmen halk hojalyk institutyny).

De 1990 à 1993, il était candidat doctoral à l'Université économique d'État de Biélorussie (en biélorusse : Беларускi дзяржаўны эканамічны ўніверсітэт, en russe : Белору́сский госуда́рственный экономи́ческий университе́т).

Jusqu'en 2008 il occupait divers postes pour le khyakimlik d'Achgabat. Khyakimlik est un mot turkmène qui signifie « l'administration (d'un village ou d'une ville) ». Les khyakimlik sont les remplacements pour le gouvernement municipal de style soviétique. De 2008 à 2015 il était président de l'Institut turkmène d'économie nationale. C'est l'université où Agamuradov commençait ses études en 1982. En 2014 il était le premier récipiendaire d'une nouvelle distinction nationale du turkménistan, la médaille de Magtymguly Pyragy. Le 3 avril 2015 il est nommé ministre de l'éducation pour le Turkménistan par Gurbanguly Berdimuhamedow. Le 26 janvier 2017 il était encore promu par le président et est devenu le vice-président du cabinet ministérial du Turkménistan. Il était aussi président de la Fédération du Turkménistan de football de 2018 à 2021.

Le 9 octobre 2020, il a été démis de toutes ses fonctions officielles. Le président a remarqué que les résultats de ses initiatives n'étaient pas acceptables pour le gouvernement de Turkménistan.

Notes et références

Liens externes

Vice-président du Turkménistan
Naissance à Achgabat
Naissance en 1962

Purli Agamuradov


Vikingerne, deres Forfædre og Efterkommere er en dokumentarfilm fra 1937 instrueret af A.W. Sandberg efter manuskript af Einar Dessau.

Handling
Danmarkshistorien fra sidste istid til 1937 - med tørsten som ledemotiv. Med en række rekonstruktioner.

Referencer

Eksterne henvisninger

Film instrueret af A.W. Sandberg
Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 1937


Jurtir sem stráð var á gólf voru ilmjurtir, sótthreinsunarjurtir eða jurtir sem fældu burt skordýr. Algengt var að nota slíkar jurtir í Englandi allt frá miðöldum til 18. aldar. Það tíðkaðist að strá ilmjurtum ásamt hálmi og stráum á gólf þannig að jurtirnar gáfu frá sér ilm þegar gengið var um gólfin.  Tilteknum jurtum var einnig stráð á gólf  til að fæla frá flær. Í klaustrum miðalda í Englandi var jurtum stráð á á gólf í svefnálmum og s einu sinni til tvisvar á ári var skipt um jurtir og gólfin sópuð.

Heimild
 Greinin Strewing herbs á ensku Wikipedia.

Jurtir sem stráð var á gólf


අධි විභේදන රූපවාහිනී (HDTV)  ඒවාට විභේදන පේළි වැඩි ගණනක් තිබෙන නිසා සම්මත රූපවාහිනීවලට වඩා වැඩි රූප තත්වයක් ළඟා කර ගනී. දෘශ්‍ය තොරතුරු 2-5 වාරයක් තියුණු වේ. එසේ වන්නේ පරිලෝකන රේඛා අතර වූ හිඩැස් ඉතා පටු වීම හෝ සාමාන්‍ය‍ඇසට නොපෙනීමයි.

ඉලක්කම්වලට ඈඳන ලද "i" මඟින් ඇඟවෙන්නේ අතුරු වියූ බව වන අතර "p" මගින් ඇඟවෙන්නේ ප්‍රගාමී බවයි. අතුරු වියූ පරිලෝකන ක්‍රමයේ දී විභේදන පේළි 1080ක් දෙකට බෙදනු ලැබේ. පළමු පේළි 540 රාමුවක් මත සායම් කරන අතර දෙවන පේළි 540 දෙවන රාමුවක් මත සායම් කෙරේ. එමඟින් කලාප පළල අඩු වේ. ප්‍රගාමී පරි‍ලෝකන ක්‍රමයේ දී වඩා විශාල කලාප පළලක් මත තත්පරයට රාමු 60ක සීඝ්‍රතාවයකින් විභේදන පේළි 1080ම එකවර දර්ශනය වේ.

සාමාන්‍යයෙන් විකාශනය කරන HDTV වීඩියෝ සංඥාවල ශබ්ද පටය ඩොල්බි ඩිජිටල් 5.1 සරවුන්ඩ් ශබ්ද ආකාර වන අතර එමඟින් සම්පූර්ණ විසිරි ශබ්ද හැකියාවක් ලබා දේ. STBC රූපවාහිනී සංඥාව ඇතුළත් වන්නේ එක් චැනලයක් භාවිතා කරන හෝ චැනල 2ක් භාවිතා කරන හෝ ඒ දෙකම ඇතුළත් ශ්‍රව්‍ය සංඥාවයි. චැනල 2කින් යුත් විකාශන ඩොල්බි සරවුන්ඩ් ශ්‍රව්‍ය සංඥා මඟින් කේතනය කළ හැක. බ්‍රසීලය මඟින් ISDB – T ජපාන සම්මතය වීඩියෝ සම්පීඩනයේ දී H.264 AVC Mpeg4 part 10 දක්වා හා ශ්‍රව්‍ය සම්පීඩනයේ දී HE-AAC දක්වා යාවත් කාලීන කරන ලදී. එලෙස සිදු කරන ලද්දේ ඩොල්බි විවෘත නොවන හා  H.264 AVC Mpeg4 වලට වඩා මිළෙන් අධික වන නිසාය. ඉන්පසු ඔවුන් යාවත් කාලීන කරන ලද සම්මතය ISDB-Tb නැවත නම් කළ අතර එය වර්තමානයේ අන්තර්ජාතික ISDB-T සම්මතය බවට පත්ව ඇත.

තාක්ෂණික නොවන වදන්වලින් ප්‍රකාශ කරන ලද HDTV හි වාසි


An Tetramicra parviflora in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni John Lindley ngan August Heinrich Rudolf Grisebach. An Tetramicra parviflora in nahilalakip ha genus nga Tetramicra, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Tetramicra

Tetramicra parviflora


Battletoads is a beat 'em up/platform video game developed by Rare and published by Tradewest. It is the first installment of the Battletoads series and was originally released on 1 June 1991 for the Nintendo Entertainment System. It was subsequently ported to the Mega Drive and Game Gear in 1993, to the Amiga and Amiga CD32 in 1994 (despite the former having been developed in 1992), and released with some changes for the Game Boy in 1993 in the form of Battletoads in Ragnarok's World. In the game, three space humanoid toad warriors form a group known as the Battletoads. Two of the Battletoads, Rash and Zitz, embark on a mission to defeat the evil Dark Queen on her planet and rescue their kidnapped friends: Pimple, the third member of the Battletoads, and Princess Angelica.

The game was developed in response to the interest in the Teenage Mutant Ninja Turtles franchise. It received mostly positive reviews upon release, with critics praising the graphics and variations of gameplay; however, many critics were divided over the difficulty. It won seven awards from the 1991 Nintendo Power Awards, and has since been renowned as one of the most difficult video games ever created. It was later included in Rare's 2015 Xbox One retrospective compilation, Rare Replay.

Gameplay

The game is a platform scrolling beat 'em up, with varying elements of racing, climbing and vehicle-based obstacle courses. Players start with three lives each time the game is started, which get replenished every time the player continues after getting defeated. The game contains no saving system or password features. The player has a maximum of six hit points that can be replenished by eating flies. While the levels of Battletoads vary greatly in gameplay style, the game is generally presented as a "beat'em up", in which players progress by defeating enemies while avoiding the hazards in the environment.

Throughout the game, the Toads are equipped with a regular punch as well as other "Smash Hits" that can be performed against enemies: the "Turbo Thwack", "Swingin' Size Thirteen", "Jawbuster", a punch with an enlarged knuckle named "Kiss-My-Fist", a headbutt attack named the "Battletoad Butt", "BT Bashing Ball" which is only used while hanging on the Turbo Cable in the second level where the toad character shape-shifts into a wrecking ball, the "Take Out the Trash", where an enemy is picked up and thrown overhead, a clasping of both hands to bash an enemy named "Nuclear Knuckles", "the Punt" where a 'toad repeatedly kicks an enemy after he knocks one into the ground, and a very powerful kick named the "Big Bad Boot". These special moves are usually activated after three or four regular punches or running at a faster pace, which is done by pressing left or right on the D-pad twice in a row followed by a B-button press that triggers the Smash Hit. Due to the variety of gameplay styles between stages, all attacks are only usable in certain levels.

Objects from the environment or enemies can also be used as weapons, such as legs from broken-apart Walkers, beaks from ravens, pipes on the wall of Intruder Excluder, and flagpoles from the Dark Queen's tower.

Side-scrolling stages are generally presented as having an isometric perspective, while platforming stages that feature vertical progression are presented non-isometrically, which allows the player characters to crouch. Several levels in the game feature sections in the form of an obstacle course, where the players must dodge a series of obstacles with speed increasing as the level progresses. Other types of level include two "tower climb" levels, a descent to a chasm while hanging from a rope, a level with underwater sections, a maze chase riding a unicycle-style vehicle, a platforming "snake maze", and a race level in which the players have to fall as quickly as possible through countless platforms to reach the bottom of a tower before an enemy does. Hidden in four of the levels are "mega warp" points, which, when reached, allow the players to automatically advance by two levels.

Plot and levels
Professor T. Bird and the three Battletoads, Rash, Zitz, and Pimple, are escorting Princess Angelica to her home planet using their spacecraft, the Vulture, for her to meet her father, the Terran Emperor. When Pimple and Angelica decide to take a leisurely trip on Pimple's flying car, they are ambushed and captured by the Dark Queen's ship, the Gargantua. The Dark Queen and her minions have been hiding in the dark spaces between the stars following their loss to the Galactic Corporation in the battle of Canis Major. Pimple then sends out a distress signal to the Vulture, alerting Professor T. Bird, Rash, and Zitz. Learning that the Gargantua is hidden beneath the surface of a nearby planet called Ragnarok's World, Professor T. Bird flies Rash and Zitz there in the Vulture to rescue them. Between levels, the toads receive briefing comments from Professor T. Bird, along with teasing from the Dark Queen.

The professor drops the toads to the first level, Ragnarok Canyon, the surface of the planet guarded by axe-wielding Psyko-Pigs and Dragons that the player can fly with if taken out first; its boss is the Tall Walker, which throws boulders the heroes must throw back at it while avoiding its lasers. The toads then enter the world by descending through a downward-vertical-scrolling Impact Crater, the second level named Wookie Hole, where they face threats of ravens that can cut off the toads' Turbo Cable, Retro Blasters that pop out of the wall and shoot electrical bolts, Electro Zappers that form a line of 2,000 volts of energy, and plants named Saturn Toadtraps that eat toads.

Ride levels include the third stage, the Turbo Tunnel, where the players dodges stone walls while riding on a Speed Bike and having to use ramps to get across long gaps; the fifth level, Surf City, where the player bounces on water surfaces on a "Space Board" while dodging logs, whirlpools, mines, and spiked balls; the seventh stage, Volkmire's Inferno, where the 'toads fly on the Toad Plane in a fire environment going through Force Fields and dodging fireballs and rockets; and level eleven, the Clinger-Wringer, where the toads ride on the stage's titular unicycles while being chased by a hypnotic energy orb, named the Buzzball. All of them include a section of beat 'em up gameplay, with Surf City being the location a boss fight with Big Blag, the chief of the Dark Queen's rat army that can squash the Battletoads with his weighty blubber slam, and Buzzball also serving as Clinger-Wringer's boss.

The fourth stage, the Ice Cavern, is a platform level where the player has to use snowballs and ice blocks to destroy barriers while dodging those cold elements as well as spikes and hedgehogs and facing snowball-throwing snowmen. Level six, Karnath's Lair, is a set of rooms that each consist of only one exit and multiple snakes moving in varied, twisting rectangular patterns that serve as platforms, and the toads must traverse them while also dodging spikes. Intruder Excluder, the vertical-scrolling eighth stage, is the most platform-oriented level in Battletoads; it involves several jumps on platforms, springs and through electric barriers between moving gaps of platforms, avoiding obstacles such as rolling Big Balls, Snotballs, suction valves named Suckas and poisonous gas guns named Gassers, and its only beat 'em up sections being encounters with Sentry-Drones, The player must get from the bottom to the top of the level, where a boss fight with the Queen's genetically modified biogen Robo-Manus takes place. Level nine, Terra Tubes, is a mixture of a platform and underwater stage, and the only instance of the toads swimming in the game; it involves the player going through a non-linear pipe entrance into the Gargantua, with sections including encounters with Mechno-Droids and Steel-Beck duck creatures that guard the tubes, chases from the Krazy Kog, and rivers infested with spikes, sharks, electric eels named Elctra-Eels, and instant-attacking Hammerfish.

The tenth level, the Rat Race, is one of two levels in Battletoads to be located in the Gargantua, the other being the eleventh level, Clinger-Winger. Rat Race is a downward-vertical-scrolling with the same hazards and enemies as Intruder Excluder. In the stage, the Dark Queen sends fast rodent Giblet to activate three bombs in the ship for it to explode, and the player must self-destruct them before the rat makes it to them. After the bombs are successfully switched off, a showdown with the Queen's least quick-witted commander, General Slaughter who only attacks with his head, ensues.

The Battletoads escape the ship and, in another upward-vertical-scrolling stage named the Revolution, go to the top of the Dark Queen's Tower; the level involves the camera staying on where the toads move, thus presenting them as 2D sprites, but they and other enemies move circularly around the tower, thus making the background rotate as if it were three-dimensional. In the level, a variety of platforms must be jumped on in order to progress, such as those that sink the longer the playable character is on, those that disappear and re-appear, those that move around the tower, and springs; foes include oafs named Hornheads, Shadow Clouds that either harm the player with poisonous gas or blow wind to change the player's speed, Spiked Balls that rotate around the tower, and Swellcheeks where the only way for the player to avoid being blown away by its wind power is hanging on the flag poles.

Once the Queen is defeated, she claims it will not be the last they would see from her, turns into a whirlwind and flies into space, "retreating into the shadowy margins of the galaxy to recoup her losses". With Pimple and Princess Angelica rescued, the four are brought back into the Vulture and fly away from the planet.

Development

The game was developed by Rare and published by Tradewest. Rare founders Tim and Chris Stamper created the series in response to the Teenage Mutant Ninja Turtles craze of the early 1990s. To create a contrast to the popular media franchise and other beat 'em ups of the time, Rare added extra mechanics in the game to help separate it from these genres, such as racing stages and climbing courses. Rare decided early to take the game's art style and tone in a cartoony direction, both to distance Battletoads further from other beat 'em up franchises and to comply with Nintendo's restrictions on violence in games.

According to Rare artist Kevin Bayliss, the characters of Battletoads were conceived in order to "produce merchandise" on a mass scale, in a similar vein to Tim Burton's Batman. Bayliss claims that he did most of the work on sketching the game's characters while Tim Stamper was largely responsible for translating the sketches and artwork into sprites. Rare attempted to create variation through shifts in gameplay between levels, and intentionally made Battletoads "crazy hard" in order to increase its longevity. Bayliss frequently heard the team's programmer Mark Betteridge scream in anger after failing to complete levels he had assembled himself. Despite their own difficulties, the team's consensus was that Battletoads was possible to complete with practice and skill.

The game underwent changes through early stages of development, and at one point was originally titled Amphibianz. Bayliss originally designed Battletoads as a Disney-themed video game, however as the game gradually became more violent, Bayliss took extra liberties to tone it down and restrict all usage of weapons in the game, whilst creating a sense of uniqueness for the characters. According to Bayliss, the box art was designed by him but airbrushed and produced by Tim Stamper. Bayliss' initial design for the box art was rejected as the team felt that it failed to attract customers' attention, but the team was satisfied with their second and final revision.

Release and promotion
Battletoads was presented at the 1991 winter Consumer Electronics Show; an article about the event from Electronic Gaming Monthly claimed it to be "highly innovative."

A few months after the initial North American release in June 1991 for the NES, Battletoads got a Japanese-localized release for the Famicom, getting distributed in Japan by NCS, as opposed to Tradewest. This release featured several gameplay tweaks, which resulted in a marginally easier experience.

Initial reception

Battletoads started at number 26 on Nintendo Powers July 1991 Top 30 list of NES games for Players' Picks only with 464 points, rising to number 13 the following issue with 858 points. In September 1991, it premiered on the actual Top 30 list at number 11 with 3,219 points, landing in the top ten of both respective lists for Players' Pick (number seven) and Pros' Picks (number six). In the October 1991 issue, the game skyrocketed to the number-three spot on the overall list with 6,008 points, remaining in that position in the November issue with 6,397 points. By January 1992, the issue Nintendo Power turned the Top 30 list into a Top 20 list (as they added Top 20 rankings for games of other consoles), Battletoads budged to number two with 6,140 points that month, staying in that ranking for three more consecutive issues but remaining out of the top spot due to having significantly less points than the long-lasting Super Mario Bros. 3 (1990). Afterwards, the game remained in the top ten for 17 more consecutive months, and eleven times in the top five. The game still charted when the Top 20 NES list ended in November 1994, and most of the game's final eleven months on the chart were in the bottom half, with only one of those months in February 1994 being in a top ten spot.

Battletoads was greeted with mostly enthusiastic reviews upon release, with critics calling it one of the best all-time video games, one of the best games of 1991, one of the best all-time NES games, and the greatest NES game of 1991. The "innovative and fun" presentation was frequently praised, particularly when it came to the cutscenes, the cartoon style of the characters and attacks, the music and sound, multi-layer scrolling, variety of colors, humor, and the first level gimmick of the Big Walker boss being from the perspective of the boss. Only minor complaints were made, such as towards the sprites being too small, the attacks looking too non-aggressive, some backgrounds being a "bit bland on occasions," and flickering.

Gameplay-wise, Battletoads was praised for its diverse gameplay styles, addictiveness, and motivating challenge level. Rob Bright of Nintendo Magazine System explained that "progress isn't slow, but then it isn't a breeze," and Julian Rignall of Mean Machines wrote that it's "brilliantly designed to allow you to get just a little bit further each time you play, and give experts the potential to hone their skills and rack up enormous amount of bonus points." Chris Bieniek appreciated the simplicity of the controls of its multiple speciality moves, particularly how attacks triggered by the B button change between levels. The platforming bits, however, were criticized for having poor collision detection that result in cheap deaths; reviewers from Sega Force also noted this problem in the Mega Drive port and called the game a "run-of-the-mill" platformer with unresponsive controls, "random" difficulty between levels, very little surprises, and "menial" objectives.

Battletoads was nominated for the 1991 Nintendo Power Awards in nine categories, winning the first place in the categories: Graphics and Sound (NES), Theme and Fun (NES), Best Play Control (NES) and Best Multi-Player or Simultaneous (NES), it was also given the title of the Overall Best Game for NES of 1991.

Later years
AllGame acclaimed Battletoads as a mixture of a "great sense of humor (especially in the two-player mode) with a surprisingly good storyline and near-perfect gameplay," also praising its "smooth and responsive" controls "fluid" character animation, and the stages being "huge, gorgeously rendered and full of surprises." In a negative retrospective review, Spike ranked the game's ending as the sixth biggest letdown in video game history.

In 1997, Nintendo Power ranked the NES version as the 89th best game on any Nintendo platform. In 2010, UGO included it on their "Top 25 games that need sequels" also featuring the Arctic Cavern level on the list of "coolest ice levels". Topless Robot ranked Battletoads as the number one "least terrible Teenage Mutant Ninja Turtles rip-off" in 2008, also naming it as one of ten best beat-'em-ups of all time in 2010 and as one of ten video games that should have gotten toys in 2011. In 2012, it was also listed among ten "classic videos games that deserve an HD remake" by Yahoo! News. GamesRadar ranked it the 18th best NES game ever made, stating that "it was a fun game but its most notable element was its difficulty". Jeremy Dunham of IGN listed Battletoads as the 40th best NES game of all time.

Difficulty

Battletoads has been noted by critics for its extreme difficulty. The game has even been included on numerous occasions among the hardest games ever made, including the number one spot according to GameTrailers. A reviewer of Destructoid stated that despite the game's "brutal and unbalanced" difficulty, it was often remembered as one of the most "beloved titles" of the eight-bit generation. A consumer guide named The Winner's Guide to Nintendo (1991), published upon the game's release, admitted the Turbo Tunnel level to be "one of the toughest challenges of any NES game." In 2012, Yahoo! Games stated that the game was still widely recognised as one of the most difficult games ever made, particularly noting the chance of players accidentally killing their partner in two-player mode. Nerdist remarks that Battletoads'''s sudden difficulty spike was intended to combat the video game rental industry; if the game was more difficult, then it would take longer to complete, and consumers would be more likely to purchase a retail cartridge instead of renting one.Hardcore Gaming 101 writer Eric Provenza analyzed Battletoads to be unlike other video games known for their difficulty, such as Ninja Gaiden (1989) and Adventure Island, in that it does not get harder gradually; there are different mechanics, enemies, and obstacles for each section, with no opportunities for players to familiarize themselves with them due to limited continues and lives and the absence of a password system or save feature. The game starts as "a quirky beat-em-up before rapidly shifting into high-speed obstacle courses and manic action platforming with very little cohesion." Game Players explained that while most of the game's challenges involved patterns that could be memorized by playing the game several times, it had long section lengths and very few continues; he also noted the two-player involving both players having to start over a stage if only one player loses all of his lives.

Legacy

The game's initial success led to Rare developing various sequels which would later become part of the Battletoads franchise. A spin-off game for the Game Boy, also titled Battletoads, was first released in November 1991. Despite having the same box art and title as the NES release, Battletoads for the Game Boy is a separate game in the series, featuring different levels and mechanics from the original.

Two direct sequels, Battletoads in Battlemaniacs and Battletoads & Double Dragon, were both released for various consoles in 1993, with the latter being placed number 76 on IGN's "Top 100 NES Games of All Time" list. Battletoads Arcade was released in 1994 to mediocre sales.

A pilot episode for a Battletoads TV series was also produced by Canadian DIC Entertainment, in an attempt to capitalise on the popularity of the Teenage Mutant Ninja Turtles. The pilot originally aired in syndication in the United States on the weekend of Thanksgiving 1992, but it was never picked up as a full series.

In July 2020, Megalopolis Toys announced a partnership with Interplay to release a line of six-inch action figures based on the games.

 Ports

Due to the extreme difficulty of the original NES Battletoads, almost all subsequent ports of the game went to varying measures to tone it down, in an attempt to make the game more accessible to casual players. This caused some of the more demanding levels to be modified, and some of them even removed altogether in certain versions of the game.

Later, in 1992 it was ported to the Amiga home computers by Mindscape, though the Amiga version went on unreleased until 1994. A Mega Drive version developed by Arc System Works and a Game Gear version were released by Sega (in Europe and Japan) and Tradewest (in North America) during 1993. The Mega Drive version features toned-down difficulty, as well as providing higher definition and more colourful graphics than the NES version. The Game Gear port features downscaled graphics, also removing three levels and the two-player mode. While the Genesis port was appreciated by critics for keeping the gameplay and humorous animations of the NES title, its presentation was criticized as not improved enough from its 8-bit predecessor, with GamePro suggesting it lacked "soaring stereo orchestration," digitized voices, or even "one croak" to significantly differentiate it.

Also in 1993, a Game Boy version of the game was released, titled Battletoads in Ragnarok's World. This version was missing several levels and featured single-player support only. Tim Chaney, European CEO of Virgin Interactive, purchased the Master System rights for Battletoads from Tradewest after the game found popularity in the United States and had planned to release that version also in 1993, but it never materialised.
In 1994 Mindscape brought the game to the Amiga CD32 and released it together with the previously unreleased Amiga version. It had also planned ports for PC DOS and the Atari ST back for the originally intended 1992 release of the computer versions, but these two were never released. A port for the Atari Lynx was also announced and planned to be published by Telegames, but it was never released.

During E3 2015 it was announced that the NES version of Battletoads would be coming to the Xbox One as part of Rare Replay, a retrospective collection of 30 emulated classic games from Rare. Rare Replay'' was released on August 4, 2015, featuring a fix to a bug in the original game that made the eleventh level unplayable for player 2.

Notes

References

Citations

Bibliography

External links
  (Game Gear)

1991 video games
Amiga games
Arc System Works games
Battletoads games
Cancelled Atari Lynx games
Cancelled Atari ST games
Cancelled DOS games
Cancelled Master System games
Amiga CD32 games
Cooperative video games
Game Boy games
Masaya Games games
Multiplayer and single-player video games
Nintendo Entertainment System games
Platform games
Game Gear games
Sega Genesis games
Side-scrolling beat 'em ups
Tiger Electronics handheld games
Tradewest games
Video games developed in the United Kingdom
Video games scored by David Wise
Video games scored by Mark Knight
Video games set on fictional planets
Xbox One games
Sega video games
Mindscape games

Battletoads (1991 video game)


La rue Blockmans (en néerlandais : Blockmansstraat) est une rue bruxelloise de la commune de Woluwe-Saint-Pierre qui va de Val des Seigneurs  à la Rue de l'Église  sur une longueur totale de 83 mètres.

Historique et description

Le nom de la rue vient de Théodore Blockmans mort le 18 juillet 1906, premier curé de la paroisse de Stockel (1863-1906).

Situation et accès

Inventaire régional des biens remarquables

Voir aussi
 Liste des rues de Woluwe-Saint-Pierre

Liens externes
 Commune de Woluwe-Saint-Pierre

Notes et références

 La Chanson des rues de Woluwe-Saint-Pierre de Jean Francis. Louis Musin Éditeur – Bruxelles 1975

Rue à Woluwe-Saint-Pierre

Rue Blockmans


باراكودا طوربيد تجوفي من صنع ألماني من شركة ديل ديفانس بي جي تي التي هي فرع من فروع شركة ديل. تم تطويره بتعاون مع البحرية الألمانية وعرض أول مرة للعموم سنة 2005. ونظرا للسرعة الفائقة اللازمة لتكون الهالة الغازية (ابتداء من 180 كلم في الساعة تقريبا) فإن هذا الطوربيد لا يستعمل أنظمة دفع مروجية بل نظام دفع صاروخي نفاث. ومن أهم ميزات هذا الطربيد هو إمكانية التحكم فيه وذلك عن طريق رأس متحرك في المقدمة والتحكم في نفثان الغاز وذلك للتحكم في الهالة الغازية المحيطة به. تبلغ سرعة هذا الطربيد 400 كلم في الساعة ويمكن إطلاقه من الغواصات أو الطائرات على حد السواء. وبسبب هذه الخاصيات فإنه في الوقت الراهن لا يوجد نظام دفاعي ضدها.

وصلات خارجية
http://www.diehl-bgt-defence.de/

طربيدات
الطوربيدات في ألمانيا

باراكودا (طوربيد)


Oniferi (sardisk: Onièri) er en by og en kommune (comune) i provinsen Nuoro i regionen Sardinien i Italien. Byen ligger i 478 meters højde og har 902 indbyggere (2016). Kommunen har et areal på 35,67 km² og grænser til kommunerne Benetutti, Bono, Orani og Orotelli.

Referencer

Henvisninger

Kommuner i provinsen Nuoro

Oniferi


Get Up On It is the fourth studio album by the American R&B recording artist Keith Sweat. It was released by Elektra Records on June 28, 1994, in the United States and went to number one on the Billboard Top R&B/Hip-Hop Albums chart for two weeks, while also reaching number eight on the Billboard 200 chart.

Singles from the album include the lead-off single "How Do You Like It?", the title track and "When I Give My Love" – overall were Top 30 R&B hits. The album features collaborations from the late Left Eye of TLC, Roger Troutman of Zapp and up and coming group Kut Klose, which features Athena Cage. On December 6, 1994, Get Up on It was certified platinum by the Recording Industry Association of America, for shipments of one million copies in the United States.

Track listing

Personnel
Keith Sweat – main performer, producer, writer, executive producer
Jerry Flowers – producer, writer
Eric McCaine – producer, writer
Lisa Lopes – writer, guest performer
Kut Klose – performer
Fitzgerald Scott – producer, writer
Roger Troutman – guest performer
William Ward (Billybad) – producer, writer
Joe Jefferson – producer, writer
Anthony Leach – producer, writer
Karl Heilbron - Engineer, mixer

Charts

Weekly charts

Year-end charts

Certifications

See also
List of number-one R&B albums of 1994 (U.S.)

References

1994 albums
Elektra Records albums
Keith Sweat albums

Get Up on It


Nikola Graovac (Vrebac kraj Gospića, 29. svibnja 1907. — Oplenac kraj Topole, 16. siječnja 2000.) bio je srpski slikar kolorističkog ekspresionizma.

Životopis
Rođen je u Lici, u selu Vrebac kod Gospića kao 14. i najmlađe dijete u obitelji Graovac. Osnovnu školu završio je u Vrepcu. Zbog teškog djetinjstva i neimaštine s 15 godina došao je u Beograd gdje je kao pečalbar mukotrpno radio kako bi preživio, a dio zarade slao je obitelji u Liku.

Slikarstvo je učio kod profesora Jovana Bijelića koji je u to vrijeme vodio najpoznatiju slikarsku školu u Beogradu. U Bijelićevom ateljeu počinje se usavršavati 1932. godine. Prvi put je izlagao na kolektivnoj izložbi 1933. godine, da bi već 1934. godine s još troje učenika Bijelićeve škole (Danica Antić, Aleksa Čelebonović i Jurica Ribar) napravio zajedničku izložbu koja je naišla na izvanredan prijem kod publike i likovne kritike. Ova grupa umjetnika je kasnije popularno nazvana "Četvorica". Prvu samostalnu izložbu Graovac je imao 1935. godine u Umjetničkom paviljonu "Cvijeta Zuzorić" u Beogradu. Sa slikarskom grupom "Oblik" izlagao je 1938. godine iako nije bio njihov službeni član, a sa svojom grupom "Desetorica" (Bogdan Šuput, Jurica Ribar, Danica Antić, Dušan Vlajić, Ljubica Cuca Sokić, Bora Grujić, Milivoje Nikolajević, Stojan Trumić i Aleksa Čelebonović) izlagao je 1940. godine u Beogradu i Zagrebu. Godine 1975. doselio se u Šumadiju, blizinu Oplenca, gdje nastavlja slikati tamošnje pejzaže i predjele iz rodnog kraja. Posljednja njegova samostalna izložba bila je 1998. godine u galeriji ULUS u Beogradu.

Opus mu broji oko 10.000 slika. Najviše je slikao pejzaže, portrete, ljudske figure i mrtvu prirodu.

Galerija

Izvori

Srbijanski slikari
Srbi u Hrvatskoj
Životopisi, Gospić
Ekspresionizam

Nikola Graovac


Kristijan Jakić (Split, 14. svibnja 1997.) je hrvatski nogometaš, koji trenutačno nastupa za Eintracht Frankfurt na mjestu obrambenoga veznoga igrača.

Klupska karijera
Kao mladić iz Runovića, počeo je trenirati nogomet sa 7 godina u lokalnom klubu Mračaju. Nakon prvog kluba preselio se u veći poznatiji Imotski, u kojem je proveo četiri sezone i s kojim je 2013. godine izborio najjaču ligu omladinskog nogometa. U ljeto 2013. godine primjetili su ga u RNK Splitu i doveli ga u svoju akademiju. U prosincu 2015. godine, Jakić je debitirao za seniorski sastav u domaćem remiju (1:1) protiv Osijeka.

U svibnju 2017., nakon ispadanja RNK Splita iz lige, Jakić je preselio u Zagreb i potpisao za Lokomotivu. U sezoni 2019./20. bio je jedan od ključnih igrača zagrebačkog kluba u pohodu na drugo mjesto, s kojim su osigurali kvalifikacije za najelitnije europsko natjecanje, Ligu prvaka.

Za zagrebački Dinamo potpisao je 24. srpnja 2020. godine i zadužio opremu s brojem 97. Dana 12. rujna 2020. godine, debitirao je za Dinamo u pobjedi (2:1) nad Hajdukom u derbiju na Poljudu. Svoj prvi pogodak u "modrom" dresu postigao je 8. studenoga 2020. godine u visokoj pobjedi (5:0) nad Istrom.

Reprezentativna karijera
Tijekom svoje omladinske karijere nastupao je za selekcije Hrvatske do 19 i 20 godina. Za A selekciju hrvatske nogometne reprezentacije debitirao je 8. listopada 2021. godine protiv Cipra kojeg je Hrvatska dobila 0:3.

Dana 9. studenoga 2022. izbornik Zlatko Dalić uvrstio je Jakića na popis igrača za Svjetsko prvenstvo 2022.

Priznanja

Klupska
Dinamo Zagreb
 1. HNL (2): 2020./21., 2021./22.
 Hrvatski nogometni kup (1): 2020./21.

Eintracht Frankfurt
 UEFA Europska liga (1): 2021./22.

Reprezentativna
Hrvatska
 Svjetsko prvenstvo: 2022. (3. mjesto)

Izvori

Vanjske poveznice

 Profil, Soccerway
 Profil, Transfermarkt

Hrvatski nogometaši
Hrvatski nogometni reprezentativci
Nogometaši Dinama
Nogometaši Eintracht Frankfurta
Nogometaši NK Istra 1961
Nogometaši NK Lokomotive
Nogometaši RNK Splita
Životopisi, Split
Aktivni nogometaši

Kristijan Jakić


Metacity
was the default window manager used by the GNOME 2 desktop environment until it was replaced by Mutter in GNOME 3. It is still used by GNOME Flashback, a session for GNOME 3 that provides a similar user experience to the Gnome 2.x series sessions.

The development of Metacity was started by Havoc Pennington and it was released under the GNU General Public License. Before the introduction of Metacity in GNOME 2.2, GNOME used Enlightenment and then Sawfish as its window manager. Although Metacity was designed to integrate into the GNOME desktop, it does not require it to run, while GNOME can be used with different window managers provided that they support the part of the ICCCM specification that GNOME requires.

Metacity uses the GTK graphical widget toolkit to create its user interface components, which makes it themeable and makes it blend in with other GTK applications. Originally, Metacity used GTK 2 however as of version 3.12.0 it has been ported to GTK 3.

Aim
Metacity's focus is on simplicity and usability rather than novelties. Its author has characterized it as a "Boring window manager for the adult in you. Many window managers are like Marshmallow Froot Loops; Metacity is like Cheerios." People in favour of Metacity say that it is aimed at new computer users who do not need the abundant options and functionality of Sawfish or Enlightenment. Havoc Pennington wrote an essay explaining why he wrote Metacity and simplified the GNOME desktop.

Themes
Despite the incomplete state of Metacity theme development documentation, many themes have been written for Metacity. A popular theme engine is Clearlooks, which was the default in GNOME from version 2.12 until the release of GNOME 3 and GNOME Shell.

See also

Comparison of X window managers

References

External links

 Metacity blog
 Metacity Download Site
 Metacity Themes
 Understanding Metacity Themes, Thomas Thurman

Free software programmed in C
Free X window managers
GNOME
Window managers that use GTK

Metacity


Dusicyon australis este o specie dispărută de vulpe. A fost exterminată de om din cauza blanei sale prețioase. Era unicul mamifer nativ insulelor Falkland.

Note

Canidae
Specii dispărute

Dusicyon australis


Le T-C60 est un ballon captif conçu en 2018 par l'entreprise A-NSE. Celle-ci est basée à Ollioules, dans le Var, et spécialisée dans la conception, la fabrication et l'exploitation de ballons dirigeables et de ballons captifs pour des missions civiles et militaires. Son président est Baptiste Regard.

Ce ballon est étudié pour des missions scientifiques, mais il a également été utilisé par le bataillon de marins-pompiers de Marseille pour la surveillance d'incendies (dans une variante ), par l'aviation légère de l'Armée de terre pour l'exercice Baccarat 2018 et par les forces armées nigériennes (variante ) pour des missions de renseignement

À la différence d'autres ballons captifs, le TC-60 est tractable par son câble lorsqu'il est en opération (à une vitesse de  alors que le ballon est à  d'altitude) et est capable de résister à des vents violents. Il réalise des missions de surveillance et de renseignement.

Caractéristiques

Autonomie

En vol stationnaire : 10 jours

Vent maximum

80 km/h

Altitude

jusqu'à 1000 pieds

Dimensions

Volume de l'enveloppe : de 30 à 120 m3

Diamètre  : de 4 à 8 m

Masses

Charge utile : 30 kg

Équipements

EO/IR

Application

Pour missions scientifiques (officiellement).

Capacité

30 kilos de charge utile.

Autres particularités

Le TC-60 mesure à peu près cinq mètres de diamètre et se distingue d'autres ballons captifs par son enveloppe transparente, qui le rend quasiment indétectable.

Notes et références

Liens externes

 « T-C60 », sur le site de l'A-NSE
 France 3

 Aero Expo
 Blogs Ouest France

Entreprise ayant son siège dans le Var
Entreprise fondée en 2010
Entreprise de sécurité privée
Invention française
Ballon aérostat

T-C60 A-NSE


Olaylar
 10 Temmuz - 5 Ağustos - Eğriboz Kuşatması gerçekleşti.
 Güller Savaşı'nda York hanedanından olan Kral IV. Edward, kardeşi ve dostunun düzenlediği komployla tahttan indirildi.
 İsviçreliler, Bourgogne dükü I. Charles'a karşı zafer kazandılar.

Doğumlar
 30 Haziran - VIII. Charles, Fransa Kralı (ö. 1498)
 30 Temmuz - İmparator Hongzhi, Çin'in Ming Hanedanı'nın dokuzuncu imparatoru (ö. 1505)
 10 Ekim - Yavuz Sultan Selim, 9. Osmanlı padişahı ve 88. İslam halifesi (ö. 1520)
 4 Kasım - V. Edward, İngiltere Kralı (ö. 1483)
 tarihi bilinmeyen
 III. Muhammed, Mısır Memlûk Sultanı (ö. 1498)
 Francisco de Peñalosa, erken Rönesans döneminde yaşamış İspanyol söz yazarı (ö. 1528)
 György Dózsa, Macar savaşçı (ö. 1514)
 İbrahim Şâhidî, Mevlevi şair ve evliya (ö. 1550)
 Juan Díaz de Solís, İspanyol kâşif (ö. 1516)
 Martin Waldseemüller, Alman bir kartograf (ö. 1521 / 1522)
 Oruç Reis, Osmanlı denizci, Barbaros Hayreddin Paşa'nın ağabeyi (ö. 1518)
 Prens Idar, Kafkasya'nın Çerkes yöneticisi (ö. 1530 / 1571)

Ölümler
 5 Haziran - İbn Tağrıberdî, Mısırlı tarihçi, şair, müzisyen (d. 1410)
 tarihi bilinmeyen
 Dimitrios Paleologos, Mora Despotluğu despotu (d. 1407)
 Georgios Amirutzis, Pontuslu Rum Rönesans bilgin ve filozof (d. 1400)
 Helena Hatun, Mora Despotu Dimitrios Paleologos'un kızı, bazı kaynaklara göre Fatih Sultan Mehmed'in eşi (d. y. 1442)
 Jacopo Bellini, Kuzey İtalya'da ve Venedik'te Rönesans ekolünün oluşmasında katkıda bulunmuş İtalyan ressam (d. 1396 / 1400)
 Rum Mehmed Paşa, Osmanlı Sadrazamı

1470


144552 Jackiesue este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
144552 Jackiesue este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Charleston, Illinois de Robert Holmes (astronom). Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,77 ua, o excentricitate de 0,03 și o înclinație de 3,3° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 144001-145000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 2004
Centura de asteroizi

144552 Jackiesue


Cirkus Fandango (også kendt som	Circus Fandango) er en norsk dramafilm i sort/hvid fra 1954 instrueret af Arne Skouen. Filmen blev vist ved Filmfestivalen i Cannes 1954

For hans rolle som klovnen Papa modtog Joachim Holst-Jensen i 1954 filmkritikerprisen.

Medvirkende
 Arne Arnardo – Fandango, chef
 Joachim Holst-Jensen – Papa, klovn
 Ilselil Larsen – Tove
 Toralv Maurstad – Jannik
 Adolf Bjerke – Lægen
 Svein Byhring – Stalddreng
 Anita Ellingsen – Sygeplejerske
 Turid Haaland – Carmen
 Jørgen Henriksen – Stump
 Arvid Nilssen – Snedkeren
 Aud Schønemann
 Alberto Schtirbu – Harmandez
 Tom Tellefsen - Instruktøren
 Einar Vaage – Raskolnikov, staldmester
 Ottar Wicklund – Alfred

Kilder

Eksterne henvisninger

Norske film fra 1954
Dramafilm fra Norge
Film i sort-hvid

Cirkus Fandango


Liga Națională de handbal feminin 2019-2020, denumită din motive de sponsorizare Liga Florilor MOL, a fost a 62-a ediție a primului eșalon valoric al campionatului național de handbal feminin românesc, respectiv a 23-a ediție în sistemul Ligii Naționale. Competiția a fost organizată de Federația Română de Handbal (FRH).

Ediția din 2019-2020 a fost grav afectată de pandemia de coronaviroză cauzată de noul coronavirus 2019-nCoV (SARS-CoV-2). Din acest motiv, pe 8 martie 2020, Federația Română de Handbal a anunțat că numărul total al persoanelor prezente în sălile de sport în timpul partidelor nu trebuie să depășească 1000, în conformitate cu decizia din aceeași zi a Departamentului pentru Situații de Urgență și a Ministerului Afacerilor Interne, pentru a preîntâmpina răspândirea coronavirusului. Pe 13 martie, Federația Română de Handbal a decis "sistarea tuturor competițiilor de handbal organizate sub egida F.R.H., A.J.H., A.M.H. până la data de 31 martie". Pe 19 martie, Federația Română de Handbal a hotărât "prelungirea perioadei de suspendare a tuturor competițiilor sportive organizate sub egida F.R.H./A/J.H./A.M.H. până la încheierea Stării de urgență", instituită pe 16 martie 2020 pentru o perioadă de 30 de zile prin Decretul nr.195/2020. Pe 14 aprilie, starea de urgență a fost prelungită pe o perioadă de 30 de zile prin Decretul nr.240/2020. Pe 13 mai 2020, Ministerul Tineretului și Sportului și Ministerul Sănătății au emis ordinul 565/806 "în legătură cu aprobarea regulamentului privind condițiile necesar a fi respectate în vederea reluării antrenamentelor sportive în cantonamente".

Pe 18 mai 2020, Consiliul de Administrație al FRH, întrunit sub formă de videoconferință, a analizat modalitatea de închidere a sezonului 2019-2020. Cu 11 voturi "pentru" și 5 voturi "împotrivă" s-a decis ca în Liga Națională feminină să nu se mai dispute restul de meciuri rămase și să se încheie campionatul fără acordare de titlu și medalii. De asemenea, cu 10 voturi "pentru" și 6 voturi "împotrivă" s-a votat rămânerea în vigoare a clasamentului valabil la data de 11 martie 2020, când s-a desfășurat ultimul meci, fără introducerea unor criterii finale de departajare. De asemenea, s-a votat în unanimitate ca nici o echipă să nu retrogradeze în Divizia A, dar să se organizeze un turneu de promovare în urma căruia în Liga Națională de handbal feminin 2020-2021 să promoveze primele 3 echipe din Divizia A.

Televizări
Televiziunea Română a fost singura care a deținut drepturile de televizare și a transmis în general cel puțin două meciuri din fiecare etapă.

Parteneri oficiali
Partenerii oficiali ai FRH pentru ediția 2019-2020 a Ligii Naționale au fost:
MOL (din 17 ianuarie 2020)
BRD - Groupe Société Générale
Niro Investment Group
Ministerul Tineretului și Sportului
Ministerul Educației și Cercetării
Comitetul Olimpic și Sportiv Român

Săli
Partidele s-au jucat în principalele săli de sport din orașele de reședință ale echipelor. În București și Cluj meciurile s-au jucat în câte două săli, în funcție de disponibilitatea acestora și de potențialul de spectatori al partidelor. Cele două săli din București sunt Sala Polivalentă și Sala "Rapid", iar cele din Cluj sunt BTarena și Sala "Horia Demian".

Echipe participante

În afara echipelor care s-au clasat pe primele 10 poziții la sfârșitul ediției 2018-2019 și care și-au păstrat astfel locul în Liga Națională, au mai promovat din Divizia A HCM Slobozia și CS Rapid București, echipele clasate pe locurile 1 și 2 la turneul final. Alte două echipe, CSM Slatina și "U" Cluj, au fost decise în urma unui turneu de baraj. CSM Slatina și-a asigurat rămânerea în Liga Națională pe 6 iunie 2019, după ce a obținut a doua victorie la turneul de baraj, iar "U" Cluj pe 7 iunie 2019.

Astfel, echipele care au participat în sezonul competițional 2019-2020 al Ligii Naționale de handbal feminin sunt:

 CSM București
 SCM Craiova
 CS Măgura Cisnădie
 SCM Râmnicu Vâlcea
 HC Zalău
 CS Gloria Bistrița
 Corona Brașov1)

 SCM Gloria Buzău
 HC Dunărea Brăila
 CS Minaur Baia Mare
 CS Rapid Bucureștia)
 HCM Sloboziaa)
 CSM Slatinab)
 "U" Clujb)

a) Calificate direct din Divizia A;

b) Calificate în urma unui turneu de baraj;

Clasament

Modificat pe 22 ianuarie 2020, după retrogradarea Coronei Brașov din Liga Națională;2)
Actualizat pe 11 martie 2020, valabil pe 18 mai 2020, după anularea etapelor rămase de disputat;3)

1) Pe 19 noiembrie 2019, agenția română anti-doping (ANAD) a anunțat că a notificat trei sportive de la clubul de handbal Corona Brașov, Bianca Bazaliu, Cristina Laslo și Daciana Hosu, că sunt suspectate de utilizarea unei metode interzise, terapia cu laser intravenos. Pe 25 noiembrie, ANAD a decis suspendarea temporară a celor trei handbaliste. Ulterior, ancheta ANAD a fost extinsă împotriva tuturor jucătoarelor clubului. În consecință, în ședința sa din 3 decembrie 2019, Comisia Centrală de Disciplină a Federației Române de Handbal a decis suspendarea provizorie a tuturor jucătoarelor echipei Corona Brașov din toate competițiile organizate de FRH. Într-o nouă ședință desfășurată pe 5 decembrie, Comisia Centrală de Disciplină a decis ridicarea măsurii de suspendare provizorie dispusă anterior împotriva handbalistelor Andreea Chiricuță și Alicia Gogîrlă, după ce a luat la cunoștință că, în urma audierilor și verificărilor efectuate de ANAD, a rezultat că cele două sportive nu au efectuat terapia cu laser intravenos.

Pe 6 decembrie 2019, întrunită într-o nouă ședință, Comisia Centrală de Disciplină a FRH a hotărât, "în baza dispozițiilor art. 62, alin. 2 din Legea 227/2006 privind prevenirea și combaterea dopajului în sport", să "sancționeze echipa de handbal feminin senioare a CSM Corona Brașov cu descalificarea și pierderea punctelor obținute în Liga Națională, sezonul competițional 2019-2020". Decizia a fost atacată cu apel de clubul brașovean, iar pe data de 1 ianuarie 2020 FRH a retractat parțial decizia din 6 decembrie 2019 și a anunțat că "jocurile echipei CSM Corona Brașov vor fi amânate până la momentul publicării hotărârii definitive a Comisiei de Apel". Pe 22 ianuarie 2020, Comisia Centrală de Apel a FRH a admis apelul formulat de CSM Corona Brașov și a schimbat în parte hotarârea din 6 decembrie 2019, sancționând echipa de handbal din Brașov cu "retrogradarea din Liga Națională "Liga Florilor MOL" ediția 2019-2020", menținând în rest celelalte dispoziții ale hotărârii atacate. Decizia a fost una definitivă.

2) În urma retrogradării Coronei Brașov, în Liga Națională au rămas doar 13 echipe, iar rezultatele înregistrate de Corona Brașov până în acel moment au fost anulate. Clasamentul general a fost actualizat prin scăderea numărului partidelor, a punctelor obținute, a golurilor înscrise și a golurilor marcate de celelalte echipe în meciurile disputate împotriva Coronei Brașov.

3) Pe 18 mai 2020, Consiliul de Administrație al FRH a decis anularea etapelor rămase de disputat și încheierea campionatului fără acordare de titlu și medalii, precum și rămânerea în vigoare a clasamentului valabil la data de 11 februarie 2020, când s-a desfășurat ultimul meci, fără introducerea unor criterii finale de departajare.

Rezultate în tur
Programul turului campionatului a fost anunțat pe 19 iunie 2019.

Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa I

Etapa a II-a

Etapa a III-a

Etapa a IV-a

Etapa a V-a

Deși inițial programat să fie televizat în direct, meciul a fost transmis de TVR doar înregistrat.

Etapa a VI-a

Etapa a VII-a

Etapa a VIII-a

Etapa a IX-a

Etapa a X-a

Etapa a XI-a

Având în vedere programul încărcat al Coronei Brașov într-un interval de timp foarte scurt, Federația Română de Handbal a acceptat cererea echipei brașovene de a juca meciul din turul de campionat la Brașov, iar pe cel din retur la Slobozia.

Etapa a XII-a

SCM Craiova a stat

Etapa a XIII-a

SCM Râmnicu Vâlcea a stat

Rezultate în retur
Date oficiale publicate de Federația Română de Handbal

Etapa a XIV-a

CS Rapid București a stat

Etapa a XV-a

HC Dunărea Brăila a stat

Etapa a XVI-a

CS Gloria 2018 Bistrița a stat

Etapa a XVII-a

CSM Slatina a stat

Etapa a XVIII-a

HC Zalău a stat

Etapa a XIX-a

CS Măgura Cisnădie a stat

Etapele XX–XXVI au fost anulate prin hotărârea Consiliul de Administrație al FRH din 18 mai 2020.

Etapa a XX-a

SCM Gloria Buzău stă

Etapa a XXI-a

"U" Cluj stă

Etapa a XXII-a

CS Minaur Baia Mare stă

Etapa a XXIII-a

CSM București stă

Etapa a XXIV-a

HCM Slobozia stă

Etapa a XXV-a

SCM Craiova stă

Etapa a XXVI-a

SCM Râmnicu Vâlcea stă

Promovare și retrogradare

Pe 18 mai 2020, Consiliul de Administrație al FRH a votat în unanimitate ca nici o echipă să nu retrogradeze în Divizia A, dar să se organizeze un turneu de promovare în urma căruia în Liga Națională de handbal feminin 2020-2021 să promoveze echipele clasate pe primele 3 locuri. Astfel, ediția 2020-2021 a Ligii Naționale se va desfășura cu 16 echipe.

Clasamentul marcatoarelor
Modificat după retrogadarea Coronei Brașov din Liga Națională;2)
Actualizat pe 11 martie 2020, valabil pe 18 mai 2020, după anularea etapelor rămase de disputat;3)

Referințe

Legături externe
 Federația Română de Handbal
 HandbalVolei
 HandbalMania
 Handbal Feminin

Sezoanele Ligii Naționale de handbal feminin
2019 în handbal
2020 în handbal


Frankrig er en af de 14 nationer som deltog i de første moderne olympiske lege under Sommer-OL 1896 i Athen. De har deltaget i samtlige moderne olympiske lege, eftersom man inkluderer Albert Coray som fransk deltager under Sommer-OL 1904 i St. Louis. Flere kilder er uenige om Coray deltog for Frankrig eller USA.

Frankrig som arrangør
Frankrig har været vært for OL fem gange:

 Sommer-OL 1900 i Paris
 Vinter-OL 1924 i Chamonix
 Sommer-OL 1924 i Paris
 Vinter-OL 1968 i Grenoble
 Vinter-OL 1992 i Albertville

Medaljeoversigt

Eksterne henvisninger
 Frankrigs OL-statistik  på Sports-reference.com

Frankrig ved OL


Amazon Fire TV se referă la două generații de playere media digitale și microconsole dezvoltate de Amazon.com. Este un mic mediaplayer conceput pentru a transmite informatii audio/video digitale la un televizor de înaltă definiție. Dispozitivul, de asemenea, permite utilizatorilor să joace jocuri video cu telecomanda inclusă sau printr-o aplicație mobilă  ori opțional cu un controler de joc.

Prima generație a dispozitivului inclus cu 2 GB de RAM, MIMO dual-band Wi-Fi, și o telecomanda Bluetooth cu microfon pentru cautare vocala. Acesta suporta 1080p streaming și Dolby Digital Plus surround sound . Lansata pe 2 aprilie 2014, Amazon Fire TV (Generația 1) a fost disponibila pe piata în SUA pentru 99 de dolari și a fost lansata cu un joc video numit Sev Zero.

În 2015, Amazon Fire TV (a 2-a Generație) a fost lansat cu procesor îmbunătățit și cu 4K UHD.
Amazon Fire TV este, de asemenea, disponibil în Marea Britanie, Germania și Japonia.

Design
Numele de cod a Fire TV a fost Bueller, numit dupa personajul din Ferris Bueller ' s Day Off.

Fire TV Stick

Vezi și
  Cutii set-top
 Smart TV

Referințe

Amazon.com
Echipament de rețelizare
Smart TV

Amazon Fire TV


Rousham House (également connue sous le nom de Rousham Park) est une maison de campagne située à Rousham dans l'Oxfordshire, en Angleterre. La maison, qui a toujours appartenu à une famille, est construite vers 1635 et remodelée par William Kent au  dans un style gothique libre. D'autres modifications sont effectuées au .

Les célèbres jardins sont ouverts au public tous les jours, la maison est ouverte sur rendez-vous.

Histoire

Dans les années 1630, Sir Robert Dormer achète le manoir de Rousham. Il commence immédiatement la construction de la maison actuelle, mais les travaux sont interrompus par le début de la guerre civile anglaise. Les Dormers sont une famille royaliste et la maison est attaquée par des soldats parlementaires.

En 1649, le domaine passe au fils de Robert Dormer, également Robert. Il laisse la maison telle que son père l'a créée, ne réparant que les dégâts de la guerre civile. Cependant, il fait plus pour restaurer la fortune familiale en se mariant deux fois, chaque fois avec une héritière. Sa seconde épouse est la fille de Sir Charles Cottrell, un courtisan de haut rang de Charles II.

Le colonel Robert Dormer-Cottrell, le petit-fils du constructeur de la maison, hérite de Rousham en 1719 et entreprend l'énorme transformation des jardins à son aspect actuel. Au départ, il emploie Charles Bridgeman pour aménager les jardins dans le nouveau style plus naturaliste qui devient populaire. L'aménagement du jardin par Bridgeman est achevé vers 1737. Rousham passe ensuite au frère du colonel, le général James Dormer (1679–1741), qui fait appel à William Kent pour améliorer et développer davantage le jardin créé par Bridgeman.

À la mort de James Dormer en 1741, célibataire et sans descendance, le domaine passe à son cousin germain Sir Clement Cottrell-Dormer (1686-1758) (le fils de sa tante Anne Cottrell) qui ajoute le nom de famille Dormer à son patronyme . A cette époque, Kent embellit également la maison elle-même, avec des créneaux et deux ailes contenant un salon et une bibliothèque "ravissante", selon Horace Walpole qui dit de Rousham en 1760 "il a réintégré Kent avec moi; il n'a nulle part montré autant goût" . Les intérieurs sont modifiés un siècle plus tard, mais le hall, la pièce principale de la maison, survit aux modifications des générations successives sans changement et reste tel qu'il a été achevé au . Les travaux extérieurs de Kent sont aujourd'hui presque tels que construits, mais en 1876, le vitrage octogonal d'origine est remplacé par de grandes plaques de verre innovantes, lors d'une restauration lourde de la maison par l'architecte . La maison contient de belles collections de meubles, de peintures et de statues de style jacobéen et du , le tout exposé dans un cadre domestique.

Les jardins, créés par Bridgeman puis Kent, surplombent une courbe de la rivière Cherwell. Bridgeman aménage le jardin, avec des promenades sinueuses à travers les bois et des piscines plus ou moins formelles. Le thème de Kent est de créer et de transformer le paysage naturaliste créé par Bridgeman en introduisant des traits « augustéen » pour rappeler les gloires et l'atmosphère de la Rome antique.

La maison et le terrain sont utilisés comme lieux de tournage pour des productions telles que Lewis d'ITV (épisode The Dead of Winter) et la mini-série 2021 de la BBC The Pursuit of Love . L'horticulteur anglais Monty Don considère Rousham comme son jardin préféré en Angleterre .

Rousham House est toujours la maison de la famille Cottrell-Dormer.

Références

Notes et références

Liens externes

Monument classé de Grade I dans l'Oxfordshire

Rousham House


Maria Urzică (n.  21 septembrie  1886, Alma, județul Sibiu - d.  ?) a fost un delegat în Marea Adunare Națională de la Alba Iulia, organismul legislativ reprezentativ al "tuturor românilor din Transilvania, Banat și Țara Ungurească", cel care a adoptat hotărârea privind Unirea Transilvaniei cu România, la 1 decembrie 1918.

Biografie
A condus "Comitetul Societății de Femei Greco-Catolice" din Alba Iulia.

Educație
A urmat studiile primare la școala din satul natal Alma, județul Sibiu. A urmat studiile liceale la Blaj.

Note

Bibliografie
Șerban Ioan (coord.), Dicționarul personalităților Unirii: (Trimișii românilor transilvăneni la Marea Adunare Națională de la Alba Iulia, Alba Iulia, 2003, p. 73.

Lectură suplimentară
 Daniela Comșa, Eugenia Glodariu, Maria M. Jude, Clujenii și Marea Unire, Muzeul Național Transilvania, Cluj-Napoca, 1998
 Florea Marin, Medicii și Marea Unire, Editura Tipomur, Târgu Mureș, 1993
 Silviu Borș, Alexiu Tatu, Bogdan Andriescu, (coord.), Participanți din localități sibiene la Marea Adunare Națională de la Alba Iulia din 1 decembrie 1918, Editura Armanis, Sibiu, 2015

Vezi și
 Lista delegaților la Marea Adunare Națională de la Alba Iulia

Nașteri în 1886
Delegați la Marea Adunare Națională de la Alba Iulia
Decese în secolul al XX-lea

Maria Urzică


Pick işletim sisteminden türetilmiş olup, OpenQM çok boyutlu (Multivalue) bir veritabanı yönetim sistemi olarak tanımlanabilir. Birleşik Krallık'ta Ladybridge Systems şirketi tarafından geliştirilmektedir. Temel programcısı Martin Phillips'tir.

OpenQM tarihçesi
OpenQM'in ilk sürümü piyasaya 1993 senesinde sadece temel bir veritabanı yönetim sistemi olarak çıkarılmıştır. 2001 yılında tam donanımlı Runtime ortamı olarak zenginleştirilmiştir. 2004 yılında GNU/Linux işletim sistemi için kaynağı açık, GNU Genel Kamu Lisansı kapsamında bir sürüm piyasaya çıkarılmıştır. Bu tarihten itibaren, her sürüm hem kapalı, hem açık kaynak (sadece GNU/Linux için) olarak pazara çıkarılmaktadır.

Günümüzde OpenQM, MySQL gibi iki lisans kapsamında elde edilebilinir. Bu şekilde hem özgür yazılım avantajları, hem de ticari satış sonrası hizmetlerinden yararlanmak mümkündür.

Multi-Value
OpenQM bir "multivalue" (kabaca çok boyutlu olarak tercüme edebiliriz) veritabanı yönetim sistemidir, bundan dolayı Pick'den türetilmiş diğer veritabanı sistemleriyle birçok benzerlikleri bulunur. Veritabanı dosyalarının otomatik olarak boyutlanması gibi diğer çok boyutlu veritabanlarında bulunmayan bazı işlevleri mevcuttur. OpenQM kullanıcıya kolaylığı ile ünlü BASIC diline çok yakın QMBasic dilini kullanma olanağı verir.

Yetersizlikleri
MySQL ile karşılaştırıldığında, temel yetersizlikleri olarak çok daha küçük bir kullanıcı kitlesi ve GNU/Linux dışındaki platformlarda özgür bir sürümün bulunmamasını gösterebiliriz.

Dış bağlantılar
 Geliştiren şirketin web sitesi (İngilizce)
 Fransa'da bir dağıtımcının sitesi (Fransızca)
 Çok boyutlu bir veritabanı sistemi ile ilgili kayda değer bir makale (İngilizce)
 Programcı ve kullanıcıların görüştüğü mailing-list
 Pick tabanlı veritabanı sistemlerini konu alan Usenet forumu
 Yukarıdaki foruma Google Gruplardan erişim, Usenet erişimi olmayanlar için

Veri tabanı yönetim sistemleri
Özgür sistem yazılımları

OpenQM


An Pinga marginata in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Elizabeth A. Widjaja. An Pinga marginata in nahilalakip ha genus nga Pinga, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pinga

Pinga marginata


Rukometni klub Šibenik 2015, poznatiji skraćeno kao RK Šibenik 2015, hrvatski je rukometni klub iz Šibenika, Šibensko-kninska županija.

Klub treninge i utakmice održava u dvoranama Osnovne škole "Meterize" i Srednje tehničke škole u Šibeniku, kao i u višenamjenskoj sportskoj dvorani Baldekin.

Povijest i djelovanje

Od samog početka djelovanja kluba, treneri su Krešimir Kursan, Ivica Teskera i Ivan Rora, dok se kasnije klubu kao trener ženskog sastava pridružuje Mario Junaković. Tajnik kluba je Mario Kursan. Godine 2019. klub napušta trener Ivan Rora, a godinu kasnije i Ivica Teskera koji preuzima ulogu trenera uzrasne kategorije 2008./09. u RK Vodice.

Od samog osnutka pa sve do danas, klub postiže zavidne rezultate s uzrastima dječaka i djevojčica rođenih 2005. pa sve do onih najmlađih rođenih 2013. godine. Tijekom zimskih i ljetnih stanki, klub organizira različita druženja s djecom i njihovim roditeljima. Boje kluba su tradicionalne šibenske boje – narančasta (domaća), odnosno crna (gostujuća).

U ljeto 2018. godine, u Primoštenu je osnovana Škola rukometa "Dalmatino", pod kontrolom RK "Šibenik 2015".

Izvori

Hrvatski rukometni klubovi
Šibenik
Športski klubovi u Šibensko-kninskoj županiji

RK Šibenik 2015


Christian Klusacek (Múnich-Schwabing, 13 de marzo de 1944-Berlín, 2 de julio de 2017), más conocido como Chris Roberts, fue un cantante de Schlager y actor alemán.

Estuvo casado con la también cantante y actriz Claudia Roberts, con quien en ocasiones actuó en el escenario.

Sus dos primeros sencillos, «Baby's gone» y «Welchen Weg soll ich gehen», los lanzó al mercado ya con su nombre artístico Chris Robert. Representó a Luxemburgo como parte de un sexteto en el Festival de la Canción de Eurovisión 1985 con el tema «Children, Kinder, Enfants», consiguiendo 37 puntos que les situaron en el puesto 13.

Discografía
Álbumes
1970: Die Maschen der Mädchen
1971: Unsere Pauker geh'n in die Luft (banda sonora) (Wencke Myhre & Chris Roberts)
1971: Chris Roberts
1971: Verliebt in die Liebe
1971: Zum Verlieben
1972: Hab' Sonne im Herzen
1972: Die großen Erfolge
1972: Verliebt in die Liebe
1972: Die Maschen der Mädchen
1972: Love me
1973: Wenn jeder Tag ein Sonntag wär' (Chris Roberts & Ireen Sheer)
1973: Hab' ich dir heute schon gesagt, daß ich dich liebe
1973: Eine Freude vertreibt 100 Sorgen
1973: Unser Wunschkonzert mit Chris Roberts
1973: Meine Lieblingslieder
1973: Chris Roberts
1974: Ein paar schöne Stunden
1974: Dezember
1974: Fröhliche Weihnachtszeit
1975: Du kannst nicht immer 17 sein
1975: Ich mach ein glückliches Mädchen aus dir
1976: Du wirst wieder tanzen geh'n
1976: Herzlichst Chris Roberts
1976: Kommst Du zu mir heute Abend
1977: Treffpunkt Stars
1977: Die Goldenen Super 20
1977: Die großen Erfolge
1977: Wann liegen wir uns wieder in den Armen (Barbara)
1978: Star-Discothek
1978: Du bist mein Mädchen
1978: 10 Jahre Chris Roberts Erfolge
1978: CR
1980: Chris & Friends
1980: Denk daran, ich brauche Dich
1980: Das Star Album
1981: Ich bin verliebt in die Liebe
1982: Ausgewählte Goldstücke: Chris Roberts
1984: Hautnah
1986: Star Gala
1990: Golden Stars
1992: Die Maschen der Mädchen
1993: Meine grossen Erfolge
1994: Hinter den Wolken ist immer Sonnenschein
1994: Claudia & Chris Roberts und die Glückskinder: Traumluftballon
1995: Star Gala Chris Roberts - Ich bin verliebt in die Liebe
1995: Meine schönsten Erfolge
1995: Star Gold - Die großen Erfolge
1995: Hinter den Wolken ist immer Sonnenschein
1996: 30 Jahre Chris Roberts - Diese wunderbaren Jahre
1997: Du kannst nicht immer 17 sein
1997: Claudia & Chris Roberts: Vergiß die Liebe nicht!
1998: Best of Chris Roberts
2000: Seine großen Erfolge
2000: Schlager Rendezvous
2000: Meine größten Erfolge
2000: Ich bin verliebt in die Liebe (CD)
2000: Dezember (CD)
2000: Meine grössten Erfolge (2CD)
2002: Momente
2002: Du kannst nicht immer 17 sein (CD)
2003: Chris Roberts
2004: Von allem das Beste
2004: Ich bin verliebt in die Liebe (CD)
2005: Nur das Allerbeste
2006: Du kannst nicht immer siebzehn sein
2007: Ein Mädchen nach Mass (Chris & Claudia Roberts)
2007: Seine schönsten Lieder (3CD)
2008: Schlagerjuwelen - Seine großen Erfolge
2009: Star Edition
2009: Das Beste aus 40 Jahre Hitparade

Filmografía

Galardones
1970: Goldene Europa
1971: Goldene Europa
1971: Bravo Otto - Oro
1972: Bravo Otto - Oro (comienzo del año)
1972: Bravo Otto - Plata (fin del año)
1975: Goldene Europa
1981: Goldene Stimmgabel
1984: Goldene Stimmgabel
1985: Goldene Stimmgabel

Referencias

Enlaces externos

Actores de Alemania
Cantantes masculinos de Alemania
Participantes en Eurovisión 1985
Fallecidos por cáncer de pulmón en Alemania
Fallecidos en Berlín

Chris Roberts (cantante)


Special é o quarto álbum de estúdio da cantora norte-americana Lizzo, lançado em 15 de julho de 2022, através da Nice Life e Atlantic Records. O álbum foi descrito pelos críticos como um álbum de R&B, hip hop, pop e soul. Três singles foram lançados do álbum; o primeiro single, "About Damn Time", lançado em abril de 2022, alcançou o número um na Billboard Hot 100 dos Estados Unidos e o top dez em 12 outros países. O segundo single, "2 Be Loved (Am I Ready)", lançado em julho de 2022, alcançou a posição 67 na Hot 100 e a posição 28 na UK Singles Chart.

Special atingiu o número dois na parada Billboard 200 dos EUA, tornando-se, na época, o álbum mais bem sucedido por uma artista feminina em 2022, bem como a maior semana por unidades comercializadas, entre todos os álbuns lançados por mulheres em 2022. O álbum também alcançou o top dez nas paradas de álbuns do Reino Unido, Austrália, Canadá, Hungria e Nova Zelândia.

Antecedentes e desenvolvimento
Lizzo lançou seu terceiro álbum de estúdio, Cuz I Love You, em 19 de abril de 2019. O álbum foi aclamado pela crítica e alcançou o número quatro na parada Billboard 200 dos Estados Unidos. O álbum foi indicado para Álbum do Ano no 62.º Grammy Awards, onde Lizzo recebeu o maior número de indicações na cerimônia. O álbum também ganhou o prêmio de Melhor Álbum Urbano Contemporâneo. Em outubro de 2020, Lizzo anunciou que seu quarto álbum de estúdio estava quase pronto, dizendo que tinha "mais algumas canções para escrever". Em janeiro de 2021, a cantora norte-americana SZA confirmou ter ouvido novo material de Lizzo. Em agosto de 2021, Lizzo anunciou "Rumors", sua primeira canção depois de dois anos, que foi lançada em 13 de agosto. O single autônomo contém participação da rapper, cantora e compositora norte-americana Cardi B.

Durante seu discurso de abertura no festival South by Southwest em março de 2022, Lizzo anunciou que seu álbum estava concluído, dizendo: "Está feito, então está chegando muito, muito em breve… e é bom. Eu trabalhei muito duro nele, então é melhor que seja bom". Em uma entrevista com Zane Lowe para a Apple Music 1 em abril de 2022, Lizzo afirmou que o álbum originalmente se chamaria In Case Nobody Told You até Max Martin ajudar "reestruturar" o gancho da canção "Special", para a qual ela então mudou o título do álbum. Em outra entrevista com Zane Lowe na Apple Music 1 em julho de 2022, Lizzo falou sobre as origens da faixa "Coldplay", com o vocalista do Coldplay, Chris Martin, aparecendo na entrevista também. A faixa apresenta um monólogo de Lizzo, onde ela fala sobre umas férias recentes em que ela "estava com alguém, e eu estava apenas olhando para as estrelas. E eu estava com ele e cantava ["Yellow"]".

Lançamento e promoção
Em 14 de abril de 2022, logo após o lançamento do single "About Damn Time", Lizzo anunciou formalmente Special, com data de lançamento para 15 de julho. Em 6 de julho, Lizzo revelou a lista de faixas do álbum. Special foi lançado em 15 de julho de 2022, através da Nice Life e Atlantic Records. A edição padrão foi lançada em cassete, CD, download digital, streaming e vinil. Os CDs e vinis com capa alternativa foram vendidos exclusivamente na Target dos Estados Unidos.

Singles
Em 14 de abril de 2022, "About Damn Time" foi lançada como o primeiro single de Special. O videoclipe de acompanhamento da canção foi dirigido por Christian Breslauer. "About Damn Time" alcançou o número um na Billboard Hot 100 dos EUA, tornando-se seu segundo single número um no país depois de "Truth Hurts" em 2019. A canção também alcançou o top três na Austrália, Bélgica, Canadá, Islândia, Irlanda, Nova Zelândia e Reino Unido.

Na Itália, a Warner Records lançou "2 Be Loved (Am I Ready)" como o segundo single do álbum em 18 de julho de 2022. Nos EUA, a canção impactou as rádios hot AC em 1 de agosto de 2022, e as rádios pop, bem como as rádios rhythmic em 2 de agosto de 2022. Um videoclipe para a canção foi lançado em 15 de agosto de 2022.

Singles promocionais
Em 10 de junho de 2022, "Grrrls" foi lançada como o primeiro single promocional do álbum. A canção gerou controvérsia pelo uso da palavra "spaz" em sua letra "Eu sou uma louca / estou prestes a nocautear alguém". Os defensores da deficiência viram o uso do termo "spaz" como uma calúnia ofensiva e pediram que Lizzo removesse a canção. Alguns internautas afirmaram que o "spaz" é usado de forma diferente no inglês vernáculo afro-americano e é sinônimo de "surtar", mas organizações de deficientes no Reino Unido e nos EUA criticaram seu uso. Pouco depois, Lizzo emitiu um pedido de desculpas e lançou uma versão atualizada da canção, afirmando: "Eu nunca quis promover linguagem depreciativa". As letras atualizadas substituem "Eu sou uma louca" por "Me segura".

Turnê

The Special Tour é a turnê em apoio ao álbum. A turnê começou em Sunrise, Flórida, em 23 de setembro de 2022, e está prevista para terminar em Inglewood, Califórnia, em 19 de novembro de 2022. Latto e Saucy Santana servirão como atos de abertura.

Datas

Lista de faixas

Notas
  denota um produtor adicional
  denota um co-produtor
 "About Damn Time" contém samples de "Hey DJ", escrita por Malcolm McLaren, Ronald Larkins, Larry Price e Stephen Hague e interpretada por The World's Famous Supreme Team.
 "Grrrls" contém samples de "Girls", escrita por Beastie Boys e Rick Rubin e interpretada por Beastie Boys.
 "Break Up Twice" contém demonstrações de "Doo Wop (That Thing)", escrita e interpretada por Lauryn Hill.
 "Naked" contém samples de "Summer Madness", escrita e interpretada por Kool & The Gang.
 "Coldplay" contém samples de "Yellow", escrita por Chris Martin, Guy Berryman, Jonny Buckland, e Will Champion e interpretada por Coldplay.
 "Coldplay" contém samples de "Sudden Death", escrita e interpretada por Quelle Chris & Chris Keys.

Desempenho nas paradas musicais

Paradas semanais

Histórico de lançamento

Álbuns de 2022
Álbuns de Lizzo
Álbuns produzidos por Max Martin
Álbuns produzidos por Benny Blanco
Álbuns da Atlantic Records

Special (álbum)