Provideniya (; Chukchi:  ) is an urban locality (an urban-type settlement) and the administrative center of Providensky District of Chukotka Autonomous Okrug, Russia, located on Komsomolskaya Bay (a part of Providence Bay) in the northeastern part of the autonomous okrug, across the Bering Strait from Alaska, and very close to the International Date Line. The population has declined in recent decades:

Geography
Provideniya is a former Soviet military port, sited on a fjord sheltered from the Bering Sea. The largest inhabited locality east of Anadyr, it was established as a port to serve the eastern end of the Northern Sea Route. The port is found in Komsomolskaya Bay (named after the Soviet Komsomol youth organization), a part of the much larger Provideniya Bay, providing a suitable deep water harbor for Russian ships, close to the southern limits of the winter ice fields. Lake Istikhed is located south of Provideniya airfield, on the eastern side of the bay.

History

After discovery in 1660 of Providence Bay by the Russian expedition led by Kurbata Ivanov, the surrounding waters became a regular site for wintering fishing, whaling, and merchant ships. In the early 20th century, with the beginning of the development of the Northern Sea Route along the coast of the bay, a coal depot was constructed for refueling ships heading west back across the Arctic and in 1933 the first buildings of the future seaport were constructed in what would later become the settlement of Provideniya ( "of Providence"). In 1937, with the arrival of a convoy with building materials for the construction company Providenstroy, active construction of the port and the settlement began. On May 10, 1946, the settlement of Provideniya was officially established by the Decree of the Presidium of the Supreme Soviet of the Russian SFSR. The settlement continued to grow quickly and military units began to be deployed here. On April 25, 1957, it was granted work settlement status. In 1975, it was planned to grow the settlement into a town with a population of twelve thousand and to rename it "Dezhnyov". However, social and economic upheavals in the post-Soviet period left these plans unfulfilled and in the period from 1994 to 2002 no construction was undertaken at all.

Administrative and municipal status
Within the framework of administrative divisions, Provideniya serves as the administrative center of Providensky District, to which it is directly subordinated. As a municipal division, the urban-type settlement of Provideniya is incorporated within Providensky Municipal District as Provideniya Urban Settlement.

Economy and infrastructure
There is a technical school, one functioning movie theater, a post office, a museum of Chukotka history and culture, one of the only two ski slopes in Chukotka, a bakery complex, and port facilities.

Transport
The settlement is served by the Provideniya Bay Airport, the closest Russian airport to the United States.

Provideniya is sometimes referred to as the Doorway to the Arctic, and since the dissolution of the Soviet Union, tourism from nearby Alaska has given the local economy a significant boost. Bering Air, an Alaskan airline, offers charter services to the Provideniya Bay Airport from both Nome and Anchorage. Alaska Airlines made a Friendship Flight to Provideniya in July 1988. Chukotavia provides flights to Anadyr.

High-sprung transports connect the settlement's concrete slabbed main street with outlying destinations along the fjord and coast.

Demographics
A significant proportion of the settlement's current residents are Yupik, reflecting the high percentage of indigenous peoples in both Providensky and Chukotsky Districts. The settlement and the surrounding area struggle from alcoholism (which is especially high in indigenous areas), causing a high death rate, a low birth rate, and the population decline since 1990.

Climate
Provideniya has a dry-summer polar climate (Köppen ETs), although winters are not as severe due to the coastal location and colorful flowers help bring the tundra to life during the summer. Winter temperatures are significantly higher than at other places within Chukotka such as Uelen and Ushakovskoye, because it is a more southerly settlement with greater maritime influence from the Bering Sea, as is the case with nearby Nome in the US, which has similar winter conditions. Summers are generally cool and the settlement receives heavy rainfall, especially when low pressure systems move northwards from the Pacific Ocean.

Religion

An evangelical church run by the local Moldovan community and missionaries is located in Provideniya. A Russian Orthodox church also operates.

See also
List of inhabited localities in Providensky District

References

Notes

Sources

External links
Provideniya photo gallery
Panoramas of Provideniya
More photos of Provideniya

Urban-type settlements in Chukotka Autonomous Okrug
Providensky District
Ports and harbours of the Russian Pacific Coast
Populated places established in 1946
1946 establishments in the Soviet Union
Road-inaccessible communities of Russia

Provideniya


Amblyolepis, monotipski biljni rod iz porodice glavočika smješten u podtribus Tetraneurinae, dio tribusa Helenieae. Jedina vrsta je  A. setigera, jednogodišnja biljka iz Texasa i sjeveroistočnog Meksika (Tamaulipas, Nuevo León, Coahuila)

Raste na suhim tlima, i voli djelomično sjenovita mjesta. Nema velikih potrteba za vodom. Od ožujka do lipnja cvate žutim cvjetovima i jakog je mirisa.

Sinonimi
 Helenium setigerum Britton & Rusby

Izvori

Vanjske poveznice

Helenieae

Amblyolepis


Karacaköy, Samsun ilinin Terme ilçesine bağlı bir mahalledir.

Tarihçe
Daha önceleri Etyemezli köyüne bağlı bir mahalle iken, 5 Haziran 1953'te yine aynı köye bağlı Yağmuroğlu, Emiryusuftürkleri ve Yeniköy mahalleleri ile birleşerek köy statüsü kazandı. 2012 yılındaki yasa değişikliğinden sonra yeniden mahalle oldu.

Coğrafya
Samsun il merkezine 50 km, Terme ilçe merkezine 22 km uzaklıktadır.

Nüfus

Kaynakça

Terme'nin mahalleleri

Karacaköy, Terme


Postojna (; , ) is a town in the traditional region  of Inner Carniola,  from Trieste, in southwestern Slovenia. It is the seat of the Municipality of Postojna.

History
The area is known to have been populated since the paleolithic era due to the discovery of a cave settlement near the town of Postojna called Betal Rock Shelter (). The town lies on the Pivka River. Written sources first mention the settlement in the 13th century and in 1432 it became a borough. It was proclaimed a town in 1909.

From the late Middle Ages, it was part of the Duchy of Carniola and hence of the Habsburg monarchy. It was under Italian rule between 1918 and 1943 (nominally to 1947) and was part of the province of Trieste as Postumia.

Mass grave
At Postojna there is a mass grave associated with the Second World War. The Pine Shaft Mass Grave () is southeast of Postojna, between Little Trebevnik Hill () and Big Trebevnik Hill (). It is a steep sinkhole that contains the remains of unidentified victims.

Climate

Attractions
One of Slovenia's major tourist attractions, Postojna Cave, is located near the town.

Church
The parish church in the town is dedicated to Saint Stephen and belongs to the Koper Diocese. Within the urban area of Postojna, the church dedicated to the Prophet Daniel in the hamlet of Zalog and the chapel dedicated to Saint Lazarus at the town cemetery also belong to this parish.

See also
Postojna Cave
Planina Cave
Predjama Castle
Haasberg Castle

References

External links

 Postojna on Geopedia

Populated places in the Municipality of Postojna
Cities and towns in Inner Carniola

Postojna


Laurence Harvey (født Laruschka Mischa Skikne; 1. oktober 1928, død 25. november 1973) var en litauisk født sydafrikansk-engelsk skuespiller.

Opvækst
Laurence Harvey blev født i Joniškis i Litauen, ved navn Laruschka Mischa Skikne. Hans hebraiske navn var Zvi Mosheh Skikne. Fem år gammel flyttede han med sine jødiske forældre til Sydafrika, hvor han voksede op med navnet Harry Skikne.

Karriere
Han scenedebuterede i 1943 i en alder af 15 på Johannesburg Repertory Theatre. Samme år rapporterede han til hæren, der tjener indtil slutningen af 2. Verdenskrig. I 1946 rejste han til England, hvor han begyndte som elev på Royal Academy of Dramatic Art.

Laurence Harvey filmendebuterede i 1948. Han havde også stor succes på scenen, både i England og i USA, herunder titelrollen i stykket Henrik V. Harvey blev en internationalt anerkendt stjerne gennem sin rolle som en hensynsløs karrieremager i filmen En plads på toppen (1959) . Han spillede overfor Elizabeth Taylor i filmen Ikke for penge (1960).

Død
Laurence Harvey døde 25. november 1973 af kræft, 45 år gammel.

Privaliv
Han var gift tre gange, først med Margaret Leighton.

Eksterne henvisninger

Skuespillere fra England
Skuespillere fra Litauen
Briter i 1900-tallet
Pseudonymer
Jøder fra Litauen
Briter i 2. verdenskrig
Oscar-nominerede skuespillere
Personer døde af kræft

Laurence Harvey


Pavel je zagrebački rock i pop sastav.

Povijest
Osnovani su 2007. godine. Brzo je osvojio publiku i glazbene kritičare. Pjevaju o životnim i ljubavnim stvarima. Skladba Poslije nas osvajala je vrhove glazbenih ljestvica, i bila je nominirana za Porin u tri kategorije – za pjesmu godine, najbolju produkciju i najbolju izvedbu grupe s vokalom.

Članovi
Aljoša Šerić - vokal, akustična gitara, frontmen
Antonia Matković Šerić - vokal
Vanda Winter - vokal
Jurica Hotko - klavir
Toni Tkalec - gitara
Josip Radić - bas gitara
Stipe Mađor- truba
Dean Melki - violina
Filip Hrelja - bubanj

Zanimljivosti
Pavel je prijateljski sastav sa sastavom Vatrom i vole se družiti privatno i poslovno. Međusobno približavanje dogodilo se spontano, nakon toga i bliska suradnja i utjecaji.
Frontmen Aljoša Šerić i pjevačica Antonia su bračni par.
U listopadu 2021. Vanda Winter postaje privremeni vokal u Pavelu dok je Antonia na porodiljnom dopustu

Diskografija

Studijski albumi
 Pavel (2007.)
 Od prve zvijezde ravno (2012.)
 I mi smo došli na red (2014.)
 Družba krivih odluka (2017.)
 Ennui (2020.)

Izvori

Vanjske poveznice
 Službene stranice na Facebooku
 Discogs
 YouTube Dallas Records
 Mixeta.net Recenzija: Pavel – I mi smo došli na red

Hrvatski rock-sastavi
Zagrebački glazbeni sastavi

Pavel


Lynn "Red" Williams (1963) es un actor estadounidense, más conocido por haber interpretado a Jax en la película Mortal Kombat: Annihilation.

Se presentó como Sabre en el programa de televisión American Gladiators en 1992-1996, y también apareció como concursante en la comedia de demostración del juego Street Smarts. Actuó como el superhéroe Caballero Negro (de Ultraverse Marvel Version) en la serie de televisión Nightman (1999) en los episodios "Caballero Negro" (Episodio 24) y "Knight Life" (Episodio 29).

Actores de cine de Estados Unidos
Actores de televisión de Estados Unidos
Nacidos en Omaha

Lynn "Red" Williams


Sagunto (catalansk: Sagunt) er en antik by i Spanien, i nutidens frugtbare distrikt Camp de Morvedre i provinsen Valencia i den østlige del af landet. Den er beliggende et sted som er præget af bakker, 33 km nord for Valencia, nær Costa del Azahar ved Middelhavet.

Eksterne henvisninger

Byer i Valencia-regionen
Spaniens historie

Sagunto


Vee-Jay Records er bandarísk tónlistarútgáfa stofnuð árið 1953. Hún er staðsett í Chicago og sérhæfir í blús, djass, ryþmablús og rokk og róli.

Fyrirtækið var stofnað í Gary, Indiana af Vivian Carter og James C. Bracken, hjón sem notuðu upphafsstafina sína fyrir nafn útgáfunnar. Bróðir Vivian, Calvin Carter, sá um A&R fyrir útgáfuna. Ewart Abner, áður hjá Chance Records, gekk til liðs árið 1955, fyrst sem stjórnandi, síðan forstöðumaður og að lokum sem forstjóri. Vee-Jay var eitt af fyrstu plötufyrirtækjunum til að vera í eigu svartra Bandaríkjamanna.

Tilvísanir

Bandarískar tónlistarútgáfur

Vee-Jay Records


Ixias es un género  de mariposas de la familia Pieridae.

Características
Tiene una envergadura de 50-55 mm. El lado superior de las alas  es de color amarillo.

Distribución y hábitat

Se encuentra en Sri Lanka y la India peninsular y se distribuye a lo largo de las llanuras y las tierras bajas. Es común en los bosques secos de hojas caducas, matorrales y tierras en barbecho y vuelan todo el año. Sin embargo, es más común durante el monzón y post-monzón y se considera rara en el verano.

Especies
 Ixias flavipennis Grose-Smith, 1885
 Ixias kuehni Röber, 1891
 Ixias malumsinicum Thieme, 1897
 Ixias marianne (Cramer, 1779)
 Ixias paluensis Martin, 1914
 Ixias piepersii (Snellen, 1877)
 Ixias pyrene (Linnaeus, 1764)
 Ixias reinwardtii (van Vollenhoven, 1860)
 Ixias venilia (Godart, 1819)
 Ixias vollenhovii (Wallace, 1867)
 Ixias weelei (van Eecke, 1912)

Galería

Referencias

 Krushnamegh Kunte (2000) (Reprint 2006) Butterflies of Peninsular India. University Press India Pvt Ltd, India.

Pierini
Géneros de lepidópteros

Ixias


محمية البرلس بكفر الشيخ هي محمية طبيعية تقع شمال شرق فرع رشيد وتبلغ مساحتها حوالي 460 كم2 تغطى مياه بحيرة البرلس 420 كم2 منها وهي ثاني أكبر البحيرات الطبيعية في مصر. ويوجد علي ساحل البحيرة كثبان رملية مرتفعة لذا فهي تعد مكاناً طبيعياً لما يقرب من 135 نوعاً نباتياًً، إضافة إلى كونها مهيأة لاستقبال الطيور البرية المهاجرة. تم إعلانها محمية طبيعية عام 1998.

وتعتبر بحيرة البرلس ثانى أكبر البحيرات الطبيعية في مصر من حيث المساحة وتتعدد بها مصادر التنوع البيولوجى وتحتوى على بيئة المستنقعات الملحيه وكثير من الأنواع النباتية البرية (علفيه- طبيه – وألياف) وتهدف المحميه إلى صون التنوع البيولوجى ببحيرة البرلس ورصد المتغيرات البيئيه في البحيرة وحماية المناطق الرطبة ونشر الوعى البيئى بين زوار المحميه وتشجيع السياحة البيئية وإجراء البحوث العلمية وصون الموارد الطبيعية خاصة التي لها عائد إقتصادى.

الاهداف
 صون التنوع البيولوجي ببحيرة المنزلة، وإعادة توطين الأنواع التي انقرضت نتيجة الأنشطة البشرية، ورصد المتغيرات البيئية في البحيرة وحماية المناطق الرطبة.
 تهدف المحمية إلي تشجيع السياحة البيئية وإجراء البحوث العلمية والتطبيقية، وصون الموارد الطبيعية وبخاصة التي لها عائد اقتصادي.

معرض صور

مصادر

روابط خارجية
 نباتات البحيرات.. تنطلق من البرلس ، الأهرام في 1 يناير 2014
 برنامج «مصري- أوروبي» لحماية البحيرات الشمالية ، الأهرام في 1 يناير 2014
 بعد اختفاء50 عاما: عودة الكابوريا المفترسة للبحيرات المصرية ، الأهرام في 23 ديسمبر 2013
 محميـة البرلـس في خطــر ، الأهرام في 23 سبتمبر 2013

محافظة كفر الشيخ
برلس

محمية البرلس


Das Amt Fahrland war ein 1992 gebildetes Amt in Brandenburg, in dem zunächst sieben Gemeinden im damaligen Kreis-Potsdam-Land (in der Zeit der Existenz des Amtes Landkreis Potsdam-Mittelmark, Brandenburg) zu einer Verwaltungsgemeinschaft zusammengefasst waren. Amtssitz war die Gemeinde Fahrland. Das Amt Fahrland wurde 2003 wieder aufgelöst.

Geographische Lage
Das Amt Fahrland lag im nordöstlichen Teil des damaligen Landkreises Potsdam-Mittelmark. Es grenzte im Westen und Norden an die Ämter Wustermark und Ketzin, im Osten an Berlin, im Süden an Potsdam und an das Amt Werder. Das Amtsgebiet gehört heute überwiegend zur kreisfreien Stadt Potsdam und zum kleineren Teil zum Landkreis Havelland.

Geschichte
Der Minister des Innern des Landes Brandenburg erteilte am 23. Juni 1992 seine Zustimmung zur Bildung des Amtes Fahrland. Als Zeitpunkt des Zustandekommens des Amtes wurde der 26. Juni 1992 festgelegt. Das Amt bestand zunächst aus sieben Gemeinden im damaligen Kreis-Potsdam-Land (in der Reihenfolge der Nennung in der Bekanntmachung):

 Uetz-Paaren
 Marquardt
 Satzkorn
 Fahrland mit den Ortsteilen Kartzow und Krampnitz
 Neu Fahrland
 Groß Glienicke
 Seeburg

Es hatte seinen Sitz zunächst in der Gemeinde Fahrland. Zum Ende des Amtes war der Amtssitz in Neu Fahrland.

Zum 26. Oktober 2003 wurden die Gemeinden des Amtes, mit Ausnahme von Seeburg in die Landeshauptstadt Potsdam eingegliedert. Die Gemeinde Seeburg wurde an die amtsfreie Gemeinde Dallgow-Döberitz (Landkreis Havelland) angeschlossen. Die Grenzen der Landkreise Havelland, Potsdam-Mittelmark und der Kreisfreien Stadt Potsdam wurden entsprechend geändert. Zum gleichen Zeitpunkt wurde das Amt Fahrland aufgelöst. Groß Glienicke, Fahrland, Marquardt, Neu-Fahrland, Uetz-Paaren, und Satzkorn sind heute Ortsteile von Potsdam, Kartzow, Krampnitz, Paaren und Uetz sind Gemeindeteile.

Die Gemeinden Fahrland und Neu-Fahrland waren in der jüngeren Geschichtebereits  schon einmal nach Potsdam eingemeindet, vom 1. April 1939 bis zu ihrer Ausgliederung am 25. Juli 1952 mit der Kreisreform in der damaligen DDR.

Amtsdirektor
Erster und letzter Amtsdirektor des Amtes Fahrland war Hark-Peter Moritzen.

Belege

Weblinks
 Amt Fahrland auf www.seeburg-city.de

Fahrland
Geschichte (Landkreis Potsdam-Mittelmark)
Geschichte Potsdams
Landkreis Havelland

Amt Fahrland (1992–2003)


La Estación Ferroviaria de Nine, igualmente conocida como Estación de Nine, es una infraestructura ferroviaria de la Línea del Miño y del Ramal de Braga, que sirve a la Parroquia de Nine, en el Ayuntamiento de Vila Nova de Famalicão, en Portugal.

Características

Localización y accesos
Se encuentra junto a la localidad de Nine, en la Calle de la Estación.

Descripción física
En 2010, esta plataforma tenía 5 vías de circulación, que presentaban entre 165 y 595 metros de longitud; las plataformas tenían 250, 240, 230 y 165 metros de extensión, y una altura de 90 centímetros.

Historia
Esta plataforma, inaugurada en 1875, fue construida para ser un intercambiador, para la redistribución de los diversos productos del Miño.

Enlaces externos

Página oficial de la Estación Ferroviaria de Nine
Galería de fotografías de la Estación Ferroviaria de Nine, en el portal Railfaneurope

Referencias

Bibliografía

Nine
Nine
Nine
Vila Nova de Famalicão

Estación de Nine


BODAHEWA NIPUN RANGA MUDALIGE, commonly known as Nipun Ranga (Sinhala: නිපුන් රංග, Tamil:  நிபூன் ரங்க முடாலிகே ; born 20 November 1998) is the Minister of Justice, Public Administration and Digital Government of Youth Parliament of Sri Lanka and member of Sri Lanka Youth Parliament  since 2020. He is the  Secretary of Professionals' forum Sri Lanka Uni league. From 2016 he was a Member of SLPP. He is a proud scholar of Sir John Kotelawala Defence University (KDU)  Rathmalana since 2018. He is the first Youth Parliamentarian who represented the KDU and who got selected as the Minister of Justice.

Nipun ranga mudalige


Don Martin Sentić (Gradac (Neum, BiH), 24. srpnja 1932. - Dubrovnik, 24. rujna 2018.), hrvatski katolički svećenik iz Bosne i Hercegovine. Bio je svećenik Dubrovačke biskupije. Utemeljitelj je jurahominizma.

Životopis
Rodio se 1932. u Gradcu kod Neuma, od roditelja Vida i Anice Begušić. Gimnaziju je završio u Dubrovniku, a teologiju u Splitu i Zagrebu 29. lipnja 1959. godine. Službovao je u Vitaljini, Pločicama (Konavle), Čari i Zatonu. Gotovo trideset godina službovao u Njemačkoj u Ingolstadtu u Hrvatskoj katoličkoj misiji. Dok je boravio u Njemačkoj, novčano je pomagao biskupiju iz koje je potekao. Iz Njemačke se vratio nakon odlaska u mirovinu 1998. godine.
Poslije umirovljenja vratio se u Hrvatsku i živio u Dubrovniku sve do smrti. Zlatnu misu proslavio je godine 2009.

Preživio je strahote i glad u Drugome svjetskom ratu i poraću. Nakon desetljeća dušobrižništva među hrvatskim i drugim ekonomskim i političkim emigrantima, upoznao je patnje osoba kojima je oduzeto pravo na dostojanstven i ravnopravan život u domovini. Zaključio je da je upravo sloboda pojedinca temelj čovjekove prirode i svakog zakona, pa stoga ne može niti smije biti utopija. Dotični nauk nazvao je univerzalnim jurahominizmom (čovjekopravlje), utemeljenom na Evanđelju Isusa Krista te Povelji i Općoj deklaraciji UN-a o pravima čovjeka. U pastoralnoj konstituciji Gaudium et spes je uz uz proučavanje međunarodnih konvencija, pronašao nadahnuće za svoj jurahominizam.
Sveučilišni profesor i borac za ljudska prava dr. Zdravko Bazdan je don Martinov jurahominizam uvrstio u svoju knjigu u svi su Bazdanovi studenti upoznati sa svjetonazorom univerzalnog jurahominizma utemeljenog na Povelji o pravima čovjeka UN-a, Evanđelju Isusa Krista i na Općoj deklaraciji UN-a o pravima čovjeka.
Govorio je o dvije Biblije: Bibliji naravnoga moralnog zakona koja govori čovjeku da čini dobro i izbjegava zlo, te objavljenoj Bibliji s objavljenim moralnim zakonom po Mojsiju i Isusu Kristu. Proučavao i dokumente Drugoga vatikanskog sabora posebice pastoralnu konstituciju "Gaudium et spes" (Radost i nada).
Umro je u Dubrovniku u Svećeničkom domu 24. rujna 2018. godine.
Pokopan je 25. rujna 2018. u rodnom Gradcu u Hercegovini. Misu zadušnicu predvodio je mostarski biskup Ratko Perić, a propovijedao dubrovački biskup Mate Uzinić. Obred pokopa vodio je župnik župe Uznesenja Blažene Djevice Marije don Nedjeljko Krešić.

Priznanja
Dobitnik je mnogih domaćih i međunarodnih priznanja za rad oko ljudskih prava. Triput je bio nominiran Nobelovu nagradu za mir. HHO mu je 2003. godine dodijelio priznanje za promicanje međuvjerskog dijaloga. Prvi predsjednik Republike Hrvatske dr Franjo Tuđman odlikovao ga je Redom hrvatskog pletera.

Izvori

Hrvatski katolički svećenici
Njemački katolički svećenici
Rimokatolička Crkva u Bosni i Hercegovini
Hrvati u Njemačkoj
Nositelji Reda hrvatskog pletera
Dubrovačka biskupija

Martin Sentić


Placenta previa ili predležeća posteljica je položaj posteljice gdje se ona nalazi vrlo blizu ušća vrata maternice, ili ga pokriva djelomično ili potpuno. Placenta previa nije bolest posteljice, već se radi samo o nepovoljnom položaju posteljice.

Kod rane trudnoće normalna je pojava nisko ležeće posteljice, ali kako trudnoća napreduje i maternica raste, posteljica se u većini slučajeva pomiče prema gore. Čak i kad se ne pomiče prema gore, nije uobičajeno da to uzrokuje neke probleme.

Rizik pojave predležeće posteljice veći je kod žena koje su imale različita oštećenja stjenke maternice u prethodnim trudnoćama, koje su rodile carskim rezom, imale operacije maternice ili pobačaje. Vjerojatnost pojave predležeće posteljice također može povisiti potreba za većom površinom posteljice zbog djetetove povećane potrebe za kisikom ili hranjivim tvarima (npr. zbog  pušenja ili višeplodne trudnoće).

Vrste placente previe:

 marginalna ili rubna predležeća posteljica – rub posteljice je vrlo blizu ušću vrata maternice. Rubna predležeća posteljica predstavlja visoki rizik krvarenja tijekom porod. Moguć je vaginalni porod, ali se porod obično dovršava carskim rezom.
 parcijalna ili djelomična predležeća posteljica – posteljica djelomično pokriva ušće vrata maternice. Vaginalni porod će vjerojatno rezultirati krvarenjem jer je posteljica oštećena zbog djetetovog pritiska.
 totalna ili potpuna predležeća posteljica – posteljica potpuno pokriva ušće vrata maternice. Porod se mora obaviti carskim rezom.

Znakovi i simptomi placente previje
Predležeća posteljica nije česta. U svijetu se prosječno pojavljuje na svakih 200 trudnoća.

Uobičajen je znak predležeće posteljice bezbolno krvarenje, obično prije 28. tjedna trudnoće, ali najčešće između 34. i 38. tjedna. Iako se procjenjuje da između 7% i 30% žena s niskim sijelom posteljice ne krvare do poroda. Zbog toga što im posteljica "blokira" put, bebe se obično ne spuštaju u porodni kanal kao znak pripreme za porod.

Kod žena koje nemaju nikakvih simptoma, predležeća posteljica se može otkriti tijekom rutinskog ultrazvuka ili se uopće ne mora otkriti do samog poroda.

Kad je prisutno krvarenje i sumnja se na predležeću posteljicu, dijagnoza se obično potvrđuje ultrazvukom.

Najveći rizik za dijete je prijevremeni porod. Dijete je također izloženo visokom riziku zastoja u razvoju, jer posteljica ne može osigurati dovoljno hranjivih tvari potrebnih za razvoj djeteta.

Žena s dijagnosticiranom predležećom posteljicom treba se odreći spolnih odnosa. Vaginalni pregledi također mogu uzrokovati krvarenje.

Postupak u slučaju placente previje
Zbog činjenice da se nisko ležeća posteljica obično sama pomjeri naviše do 20. tjedna trudnoće takvo stanje ne zahtijeva nikakav poseban tretman. Nakon 20. tjedna trudnoće ženu koja nema nikakvih simptoma obično se upozorava da se što više odmara u krevetu. Kada se pojavi krvarenje, trudnica se obavezno hospitalizira kako bi se moglo ocijeniti stanje majke i djeteta, i ako je potrebno stabilizirati stanje. To uključuje strogo mirovanje, stalni nadzor, unošenje nadomjestaka vitamina C i željeza, transfuziju krvi ako je potrebna, dok dijete nije dovoljno razvijeno za porod. Ponekad se trudnicu može poslati na kućno mirovanje ako nije krvarila tjedan dana, živi u blizini rodilišta i može organizirati prisustvo osobe koja će biti s njom cijelo vrijeme.

Cilj je održati trudnoću do barem 36. tjedna trudnoće. U tom trenutku, ako test pokaže da su pluća zrela, dijete se može poroditi carskim rezom kako bi se reducirao rizik krvarenja. Naravno, ako su prije tog vremena majka i/ili dijete ugroženi krvarenjem, porod se ne smije odgađati, čak i ako to znači prijevremeni porod. Zahvaljujući stručnom znanju neonatologa, većini djece će biti bolje ako su priključeni na aparate za održavanje životnih funkcija, nego unutar maternice gdje ih opskrbljuje posteljica koja krvari.

Skoro 3 od 4 trudnice koje imaju dijagnosticiranu predležeću posteljicu svoj porod će morati završiti carskim rezom. Ako predležeća posteljica nije otkrivena prije poroda, krvarenje je slabo, posteljica ne blokira ušće maternice, može se pokušati nastaviti s vaginalnim porodom. U oba slučaja, rezultati su obično dobri; iako je predležeća posteljica nekad predstavljala ozbiljnu prijetnju, skoro 99% majki uspješno završe trudnoću.

Izvori

Vanjske poveznice

Ginekološki i opstetrički postupci
Ljudska trudnoća

Placenta previa


An Tillandsia pallescens in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Julio Betancur ngan Néstor García. An Tillandsia pallescens in nahilalakip ha genus nga Tillandsia, ngan familia nga Bromeliaceae.

Mabibilngan ini ha Colombia. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Tillandsia

Tillandsia pallescens


بلدية زوهيروس ، هي إحدى بلديات مقاطعة قرطبة إحدى مقاطعات إسبانيا، و التي تقع في منطقة الأندلس جنوب إسبانيا.

يبلغ عدد سكانها 812 نسمة وفقاً لإحصائية سنة (2007).

مراجع

بلديات قرطبة

زوهيروس (قرطبة)


الطريق الجهوية رقم 58 أو ط ج 58 طريق ثانوية تونسية تصل بين الطريق الجهوية رقم 51 والطريق الوطنية رقم 7.

الطرقات الجهوية - تونس

الطريق الجهوية رقم 58 (تونس)


An Carex dissitiflora in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Adrien René Franchet. An Carex dissitiflora in nahilalakip ha genus nga Carex, ngan familia nga Cyperaceae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 C. d. dissitiflora
 C. d. taiwanensis

Mga kasarigan

Carex

Carex dissitiflora


Cette liste présente des tueurs en série français, c'est-à-dire des meurtriers récidivistes de nationalité française ayant commis au moins trois meurtres. Ils sont classés par ordre chronologique. Cette liste n'est évidement pas exhaustive.

Avant 1800
 Gilles de Rais (1405-1440). De haut lignage, ancien compagnon de Jeanne d'Arc, maréchal de France, accusé d'avoir avec l'aide de ses serviteurs, torturé, violé et tué entre 140 et 600 enfants de 1432 à 1440. Il fut pendu à Nantes le .

 Pierre Burgot et Michel Verdun. Ils tuèrent une femme et deux enfants en 1521. Ils furent exécutés.

 Gilles Garnier (????-1574). Ermite, dit « Le loup-garou de Dole ». Il a avoué avoir étranglé quatre enfants et mangé leur chair en 1572. Il a été exécuté en 1574.

 Catherine Monvoisin (1640-1680). Connue sous le nom de « La Voisin », sorcière présumée, diseuse de bonne aventure, chef de secte et empoisonneuse à gages, elle a avoué sous la torture le meurtre rituel de plus d'un millier d'enfants lors de messes noires.

 Madame de Brinvilliers (1630-1676). Elle empoisonne son père et ses deux frères pour hériter de leurs biens. Impliquée dans l'affaire des poisons.

De 1800 à 1899
 Hélène Jégado (1803-1852), accusée d'avoir tué une soixantaine de personnes par empoisonnement de 1833 à 1851, guillotinée le .

 Pierre (1773-1833) et Marie Martin (1779-1833), accusés d'avoir tué, de 1805 à 1830, , exécutés avec leurs domestiques.

 Martin Dumollard (1810-1862), entre 1855 et 1861, accusé d'agression sur une douzaine de domestiques lyonnaises, et d'avoir tué trois d'entre elles.

 Louis-Joseph Philippe (1831-1866), assassin de trois prostituées et du fils de l'une d'elles, en 1864-1866. Exécuté le .

 Albert Pel (1849-1884). Tua cinq femmes, de 1872 à 1884. D'abord condamné à mort, peine commuée en détention à perpétuité.

 Joseph Vacher (1869-1898), vagabond accusé d'avoir tué au moins onze personnes de 1894 à 1897, exécuté le .

De 1900 à 1999
 Jeanne Weber (1874-1918), surnommée « l'Ogresse de la Goutte-d'Or », aurait étranglé dix enfants qu'elle gardait, ainsi que le sien, en 1905-1908. Elle est déclarée irresponsable pénalement.

 Henri Désiré Landru (1869-1922), accusé d'avoir tué, en 1915-1919, ses dix amantes et le fils de l'une d'elles afin de récupérer leur argent.Exécuté le 25 février 1922, en niant toujours ses crimes en dépit de preuves accablantes.

 Marcel Petiot (1897-1946), accusé d'avoir tué, en 1942-1944, au moins . Il leur faisait croire qu'il était un passeur vers l'Argentine avant de les tuer par empoisonnement et de prendre leurs effets personnels. Il fut guillotiné le .

 Albert Millet (1929-2007), après avoir tué en 1954 la tante et tutrice de son ancienne petite amie, tue sa nouvelle compagne en 1979 et un ami de sa nouvelle compagne en 2007, avant de se suicider.

 Saïb Hachani (1936-1966). Tua 3 personnes de 1962 à 1963. Il leur faisait croire qu'il était un passeur vers l'Algérie avant de les tuer et voler leur l'argent. Il sera guillotiné le .

 Marcel Barbeault (1941-), auteur de huit meurtres et de trois tentatives de meurtre entre 1969 et 1976, condamné à la perpétuité.

 Patrick Tissier (1952-). Il tua trois personnes de 1971 à 1993. Condamné à la perpétuité, son cas est à l'origine de la perpétuité incompressible en France.

 Émile Louis (1934-2013), accusé d'avoir enlevé, violé et assassiné sept jeunes filles handicapées dans l'Yonne de 1975 à 1980, condamné à la perpétuité plus de  après les faits.

 Thierry Paulin (1963-1989) et Jean-Thierry Mathurin (1965-). Ils avouent le meurtre de vingt-et-une personnes, commis par étranglement ou étouffement, entre 1984 et 1987, tandis que la justice leur en attribue dix-huit. Thierry Paulin meurt du sida et Jean-Thierry Mathurin est condamné à la perpétuité en 1991 avant d'être libéré en 2012.

 Francis Heaulme (1959-), dit "le routard du crime", responsable de onze meurtres, un peu partout en France, de 1984 à 1992, dont deux qui conduisent à une erreur judiciaire. Il est condamné à la perpétuité.

 François Vérove (1962-2021), dit le « grêlé », commet 4 meurtres et plusieurs viols en Île-de-France. Sur le point d'être démasqué en 2021, il se suicide avant son arrestation.

 Michel Fourniret (1942-2021) responsable de plusieurs meurtres et viols envers des jeunes filles en France et Belgique, de 1987 à 2001.

 Yvan Keller (1960-2006) avoue avoir tué, entre 1989 et 2006,  dames lors de cambriolages en France, en Suisse et en Allemagne. Cependant, la justice lui attribue 23. Il se suicide avant son procès.

 Guy Georges (1962-), dit "le tueur de l'Est parisien", commet sept meurtres de femmes et plusieurs viols en France ,de 1991 à 1997. Il est condamné à la perpétuité en 2001.

De 2000 à 2099
 Pierre Bodein (1947-) tue et viole une femme et deux filles de moins de  en 2004. Son casier judiciaire fait état de sept condamnations, dont trois en cour d'assises, notamment pour des viols avec violence : condamné à la perpétuité.

 Yoni Palmier (1978-) commet quatre meurtres, de  à , dans un périmètre de cinq kilomètres dans le département de l'Essonne : condamné à la perpétuité.

Notes et références

Criminologie

Liste chronologique de tueurs en série français


Stjepan Vujnović umjetničkog imena Balcano (Osijek, 1993.), hrvatski pjevač.

Životopis
Rođen je u Osijeku 1993 godine.
Od malena Stjepan je pokazivao veliki interes za glazbom. Bio je pobjednik nekoliko mladih pjevačkih natjecanja još kao dječak.
Godine 2015. izdaje prvu pjesmu, duet s Antom Matkovićem Bekom pod nazivom "Gore Klubovi".

Pjesmu je uradio Kenan Fejzić Ćina, poznati bosanski producent i autor. Samo godinu dana poslje,izdaje nova 2 dueta pod nazivima "Vrela Noć" i "Prada i Cavalli". Vrela Noć, duet je s poznatim crnogorskim pjevačem Sašom Miranovićem, dok je "Prada i Cavalli" duet s poznatim bosanskim glazbenikom DJ KRMKOM. Ove 2 pjesme odredile su put Stjepanove priče jer su obje doživjele veliki uspjeh na muzičkom nebu. Nakon tih dueta, Stjepan je snimio tri singla pod nazivima: Crna Haljina, 224, Samo neka kida.

Stjepan Vujnović Balcano rođeni je Slavonac, rodom iz prelijepog grada Osijeka.
U ožujku 2019. godine službeno otvara svoj vlastiti studio pod imenom "STUDIO BALCANO".
Pjesme ovoga mladog pjevača odišu velikom energijom i unikatnim stilom koji nije karakterističan za Balkan, ali istovremeno s primjesama i elementima istoga.

Vanjske poveznice
http://www.estrada.ba/2019/04/stjepan-vujnovic-balcano-gradi-svoje-ime-u-estradnim-krugovima-uzor-mi-je-mile-kitic/

Životopisi, Osijek
Hrvatski pjevači

Balcano