Kaliwatan sa alibangbang ang Stigmella arbusculae. Una ning gihulagway ni Josef Wilhelm Klimesch ni adtong 1951, ug gihatagan sa eksakto nga ngalan ni Erich Martin Hering ni adtong 1957. Ang Stigmella arbusculae sakop sa kahenera nga Stigmella, ug kabanay nga Nepticulidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Uropa

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Uropa
Stigmella

Stigmella arbusculae


Ascalohybris angulatus là một loài côn trùng trong họ Ascalaphidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Westwood miêu tả năm 1847.

Chú thích

Tham khảo

Ascalohybris

Ascalohybris angulatus


Parafia pw. św. Józefa Oblubieńca Najświętszej Maryi Panny w Kicinie – rzymskokatolicka parafia z siedzibą w Kicinie w gminie Czerwonak, przynależąca do dekanatu czerwonackiego w archidiecezji poznańskiej.

Historia
W 1510 roku już istniała parafia pw. Wszystkich Świętych w Kicinie. W latach 1610–1620 przeprowadzono odbudowę kościoła. W latach 1749–1751 rozebrano stary kościół i zbudowano nowy. 20 listopada 1752 roku odbyła się konsekracja kościoła pw. Świętego Józefa Oblubieńca Najświętszej Maryi Panny. W 1812 roku utworzono unię personalną parafii Kicin i Wierzenica. W 1830 roku przeniesiono cmentarz w nowe miejsce. W 1852 roku była epidemia cholery.

W latach 1945–1946 zbudowano kościół filialny w Czerwonaku. W 1947 roku parafia w Wierzenicy stała się samodzielna. 24 grudnia 1978 roku erygowano nową parafię w Czerwonaku.

Terytorium

 Janikowo,
 Kicin,
 Kliny.

Komendariusze i proboszczowie

Przypisy

Linki zewnętrzne
 Kicin – Parafia pw. św. Józefa

Parafie archidiecezji poznańskiej
Parafie pod wezwaniem św. Józefa
Parafia
Religia w gminie Czerwonak

Parafia św. Józefa Oblubieńca Najświętszej Maryi Panny w Kicinie


F.L. Smidth & Co. familiefilm - Sommeren 1928 er en dansk dokumentarisk optagelse fra 1928.

Handling
Privat familiefilm af erhvervsfamilierne omkring F.L. Smidth & Co., grundlagt af ingeniørerne Frederik Læssøe Smidth (1850-1899), Alexander Foss (1858-1925) og Poul Larsen (1859-1935). Familierne kom også sammen privat. Her er de bl.a. i sommerhuset i Skeldal nær Salten Langsø i Midtjylland og ved "Høvildgård", Alexanders Foss' gods ved Silkeborg.
Følgende indholdsbeskrivelse stammer fra filmens originale dåse:
"Haven på Amalievej. Skeldal, der gåes på urtepotter. Skærbæk, mormor går over dæmningen. Kricket på legepladsen, der leges. Børn ved Skeldal bådehus. Carsten i bil og hans far. Himmelbjerget. Mormor med børnebørn. Høvild bådebro, børnene går på urtepotter. Einar med Jørgen og Sidney spiser pærer. Torkild i barnevogn med Jørgen på legepladsen. Skeldal."

Referencer

Se også
 F.L. Smidth & Co. familiefilm - farfar og farmor 1921, tilsvarende film
 F.L. Smidth & Co. familiefilm - Efteråret 1928, tilsvarende film
 F.L. Smidth & Co. familiefilm - 1928, tilsvarende film
 F.L. Smidth & Co. familiefilm - Sommeren 1929, tilsvarende film
 F.L. Smidth & Co. familiefilm - 1930-31, tilsvarende film
 F.L. Smidth & Co. familiefilm - Sommeren 1931, tilsvarende film
 F.L. Smidth & Co. familiefilm - 1933, tilsvarende film
 F.L. Smidth & Co. familiefilm - 1935, tilsvarende film
 F.L. Smidth & Co. familiefilm - 1936, tilsvarende film
 F.L. Smidth & Co. familiefilm - 1937, tilsvarende film

Eksterne henvisninger

Dokumentariske optagelser
Danske film fra 1928
Værker om FLSmidth


La tela bandera è un tessuto di fibre naturali (cotone o lino), dalla trama regolare, l'armatura è un "piccolo operato" anche se viene chiamata tela. Tessuto pesante e molto resistente.
Fu molto utilizzato dalle corti piemontesi nel XVIII secolo per realizzare tappezzerie, copriletto e altri elementi d'arredo, per la sua resistenza e indistruttibilità.

I colori nei quali veniva e viene tuttora prodotto sono limitati ai bianchi ed écru, perciò nell'Ottocento è invalso l'uso di decorare questa stoffa grezza con elaborati ricami a soggetto floreale, i quali poi presero il loro nome dal tessuto e sono ancora oggi conosciuti come ricami bandera.

La produzione di questa stoffa sta sparendo, se si eccettua una limitata produzione presso alcune tessiture minori.
Un'associazione che si occupa del recupero di questa stoffa tradizionale è l'Associazione ricamo bandera.

Note

Voci correlate
Glossario di cucito
Glossario di tessitura
Ricamo
Ricamo bandera

Collegamenti esterni

Tessuti
Ricamo
Tappezzeria

Tela bandera


An Hemiancistrus annectens in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Regan hadton 1904. An Hemiancistrus annectens in nahilalakip ha genus nga Hemiancistrus, ngan familia nga Loricariidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Hemiancistrus

Hemiancistrus annectens


An Phymatodes mohavensis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Linsley ngan Chemsak hadton 1963. An Phymatodes mohavensis in nahilalakip ha genus nga Phymatodes, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Phymatodes

Phymatodes mohavensis


"Hero" (também estilizado como HERO Japanese version) é a primeira canção em japonês gravada pelo o grupo sul-coreano, Monsta X, que também serviu como primeiro single para seu primeiro álbum de estúdio japonês, Piece. Foi lançado pela Universal Music Japan e Mercury Tokyo em 3 de maio de 2017 em download digital e 17 de maio em mídia física.

Antecedentes e lançamento
No dia 2 de abril de 2017 foi revelado para a mídia que Monsta X iria estrear no Japão em 17 de maio com a versão japonesa de "Hero", faixa de seu segundo extended play coreano, "Rush". Eles ficariam a cargo da Mercury Tokyo, uma subsidiária construída exclusivamente pela Universal Music Japan para cuidar da agenda do grupo no Japão. O videoclipe para "Hero" foi lançada 14 de abril no canal oficial do Monsta X da Vevo no Youtube.

O álbum single foi lançado em três versões físicas com conteúdos diferentes. A versão normal contém apenas o CD com as duas faixas e um photocard. A versão A limitada contém CD e DVD com o videoclipe de "Hero" e os bastidores da filmagem. E por último, a versão B contém CD e DVD com quatro performances do showcase que o Monsta X realizou no Japão no dia 20 de janeiro.

Lista de faixas

Desempenho nas paradas musicais e vendas

Posições

Vendas

Singles de 2017
Canções de música pop
Canções de hip hop

Hero (canção de Monsta X)


42. sjeverna paralela jest paralela koja je 42 stepena sjeverno od ekvatora. Presijeca Evropu, Sredozemno more, Aziju, Tihi okean, Sjevernu Ameriku i Atlantski okean.

Na ovoj geografskoj širini jedan stepen geografske dužine iznosi 82,851 km. Sunce je vidljivo 15 sati i 15 minuta tokom dugodnevnice, a devet sati i sedam minuta tokom kratkodnevnice.

Oko svijeta
Počevši od nultog meridijana i idući u smjeru istoka, 42. sjeverna paralela prolazi kroz sljedeće lokacije ili vrlo blizu njih:
{| class="wikitable plainrowheaders"
! scope="col" width="125" | Koordinate
! scope="col" | Država, teritorija ili more
! scope="col" | Napomene
|-
|
! scope="row" |
| Odmah sjeverno od Girone
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Sredozemno more
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
| Korzika
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Sredozemno more
| style="background:#b0e0e6;" | Tirensko more
|-
|
! scope="row" |
| Odmah sjeverno od Rima
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Sredozemno more
| style="background:#b0e0e6;" | Jadransko more
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-valign="top"
|
! scope="row" |  ili
| Kosovo je djelomično priznata država. Neke države smatraju ga dijelom Srbije.
|-
|
! scope="row" |
| Prolazi kroz Skoplje
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
| Približno 3 km
|-
|
! scope="row" |
|
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Crno more
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
|
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Crno more
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
|
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Crno more
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
| Dagestan – približno 2 km
|-
|
! scope="row" |
| Približno 3 km
|-
|
! scope="row" |
| Dagestan
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Kaspijsko jezero
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-valign="top"
|
! scope="row" |
| Xinjiang  Gansu  Unutrašnja Mongolija
|-
|
! scope="row" |
|
|-valign="top"
|
! scope="row" |
| Unutrašnja Mongolija  Hebei  Unutrašnja Mongolija  Hebei  Unutrašnja Mongolija  Hebei  Unutrašnja Mongolija  Liaoning  Unutrašnja Mongolija  Liaoning  Jilin
|-
|
! scope="row" |
| Ide preko planine Baekdu
|-
|
! scope="row" |
| Jilin (približno 8 km)
|-
|
! scope="row" |
|Sjeverni Hamgyeong – Plato Kaema  Odmah južno od Rasona
|-valign="top"
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Japansko more
| style="background:#b0e0e6;" | Odmah južno od ostrva Okushirija
|-
|
! scope="row" |
| Hokkaido
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Tihi okean
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
| Hokkaido
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Tihi okean
| style="background:#b0e0e6;" |
|-valign="top"
|
! scope="row" |
| Granica između Oregona i Kalifornije  Granica između Oregona i Nevade  Granica između Idaha i Nevade  Granica između Idaha i Utaha  Wyoming  Nebraska  Iowa  Illinois – prolazi kroz Chicago
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Michigan (jezero)
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
| Michigan
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Erie (jezero)
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
| Ontario
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Erie (jezero)
| style="background:#b0e0e6;" |
|-valign="top"
|
! scope="row" |
| Pennsylvania (Okrug Erie) Granica između New Yorka i Pennsylvanije New York (savezna država) Connecticut – odmah južno od granice s Massachusettsom  Rhode Island – odmah južno od granice s Massachusettsom  Massachusetts
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Cape Cod (zaliv)
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
| Massachusetts (Truro, Cape Cod)
|-
| style="background:#b0e0e6;" |
! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Atlantski okean
| style="background:#b0e0e6;" |
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|-
|
! scope="row" |
|
|}

Sjedinjene Države

Ova paralela čini veći dio granice između New Yorka i Pennsylvanije iako ova granica, zbog nepravilnog mjerenja 1785–1786, "luta" s obje strane paralele.

Sporazumom Adams–Onis iz 1819. ova je paralela određena kao sjeverna granica Vicekraljevstva Nove Španije sa zapadnom teritorijom SAD-a od meridijana koji prolazi preko izvora Arkansasa do Tihog okeana. Sporazumom iz Guadalupe Hidalga 1848. veći dio tadašnjeg sjevernog Meksika ustupljen je SAD-u; kao rezultat toga, najsjevernije savezne države SAD-a koje su formirane od meksičke teritorije (Kalifornija, Nevada i Utah) za sjevernu granicu imaju 42. paralelu, koja je i južna granica Oregona i Idaha.

Ova paralela prolazi kroz Wyoming, Nebrasku, Iowu, Illinois, Michigan, Pennsylvaniju, New York, Connecticut, Rhode Island i Massachusetts te kroz  sljedeće gradove ili blizu njih (u rasponu od 3 desetinke stepena geografske širine):

 Crescent City (Kalifornija)
 Yreka (Kalifornija)
 Hartford (Connecticut)
 Chicago (Illinois)
 Ames (Iowa)
 Kingston (Massachusetts)
 Springfield (Massachusetts)
 Worcester (Massachusetts)
 Kalamazoo (Michigan)
 Binghamton (New York)
 Erie (Pennsylvania)
 Providence (Rhode Island)

Kanada
42. sjeverna paralela prolazi južnim dijelom jezerâ Michigan i Erie. Dio vodene granice između Kanade i SAD-a prolazi južno od 42. paralele, a južni vrh kanadske provincije Ontario ide jedva južno od nje (Point Pelee i ostrvo Pelee).

Također pogledajte
 41. paralela (sjever)
 43. paralela (sjever)

Reference

Vanjski linkovi
 42. sjeverna paralela na Bing Mapama

Paralele

42. paralela (sjever)


Kaliwatan sa murag-anay ang Neocapritermes angusticeps. Una ning gihulagway ni Emerson ni adtong 1925. Ang Neocapritermes angusticeps sakop sa kahenera nga Neocapritermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Neocapritermes

Neocapritermes angusticeps


Adolf (II) (ur. ok. 1035, zm. 1090) – hrabia Bergu od ok. 1082.

Życiorys
Był synem hrabiego Bergu Adolfa (I). Poślubił dziedziczkę hrabstwa Hövel Adelajdę, córkę hrabiego Henryka II. Jego synem i następcą był Adolf I (III), hrabia Bergu.

Przypisy

Władcy Bergu
Nieznana data urodzenia
Zmarli w XI wieku

Adolf (II, hrabia Bergu)


Jürgen Habermas (føddur 18. juni 1929) er ein týskur sosiologur og filosofur. Hann er kendur fyri sítt sjónarhorn á fólkaræðið.

Fólkaræðið

Avgerðir skulu takast í einum konsensus. Semjan verður rokkin gjøgnum argumentatión, og við at finna ta bestu loysnina. Sambært Habermas er Social Choice teoriin skeiv, tí gjøgnum konsensus sær mann burtur frá síni egnu áhugamál. Mann hyggur bert uppá tað, sum tænir tí felags besta. Broytingar í áhugmálunum hjá fólki, kann síggjast gjøgnum eitt longri tíðarskeið. Javnstøðumál, rasisma, homoseksualitetur og hvussu mann sær uppá umhvørvið. Sambært Habermas, so eru hesar broytingar ein avleiðing av tí almenna kjakinum, sum hevur gingið fyri seg, og sum er byrjað av fjølmiðlunum. Hetta sjónarhornið verður mett sum deliberativt fólkaræðið.

Keldur

Týskarar

Jürgen Habermas


Rabbit is a 1986 series of three identical stainless steel sculptures by Jeff Koons. One of the editions of Rabbit is the most expensive work sold by a living artist at auction, being sold for $91.1 million in May 2019.

History
In May 2019, the sculpture was auctioned for $91.1 million, breaking the auction record for an artwork by a living artist. The work, which was sold by the estate of the late magazine publisher S. I. Newhouse, was one in an edition of three (plus an artist's proof) and the last still held in private hands. It was later revealed that the art dealer Robert Mnuchin purchased the work for the billionaire hedge fund manager Steven A. Cohen.

In the initial sale of the work, Koons's art dealer Ileana Sonnabend kept one edition and sold the other two for $40,000 each: to the advertising magnate Charles Saatchi, and the painter Terry Winters. In 1991, Saatchi sold the piece to American collector Stefan Edlis for $945,000. Around the same period, Larry Gagosian brokered the deal between Winters and Newhouse, for $1 million. In 2011, at Abu Dhabi Art, Gagosian remembered it as his favorite art deal and "the one transaction that stands out the most." Gagosian regretted not being able buy the piece himself, stating it was "a startling price at the time, a million dollars."

After Sonnabend's death in October 2007, her heirs sold her edition of the piece as part of a package of art works for $400 million to GPS Partners – set up by the art dealers Philippe Ségalot, Lionel Pissarro, and Franck Giraud, on behalf of a consortium of collectors including Carlos Slim, Sammy Ofer, François Pinault, and Qatar's ruling Al Thani family.

In 2000, Edlis's edition of Rabbit was given as a partial donation to the Museum of Contemporary Art in Chicago, where it is still on display.

The other edition of Rabbit is part of the permanent collection of The Broad in Los Angeles, where it is on view to the public as part of the museum's collection of Koons works.

See also

 1986 in art
 2019 in art
 List of most expensive sculptures

References

Further reading

External links
  Rabbit – jeffkoons.com

1986 sculptures
Sculptures of rabbits and hares
Sculptures by Jeff Koons
Stainless steel sculptures
Collection of The Broad
Animal sculptures in California

Rabbit (Koons)


An Hyphessobrycon scutulatus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Lucena hadton 2003. An Hyphessobrycon scutulatus in nahilalakip ha genus nga Hyphessobrycon, ngan familia nga Characidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Hyphessobrycon

Hyphessobrycon scutulatus


An Paracedemon ruber in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1943. An Paracedemon ruber in nahilalakip ha genus nga Paracedemon, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Madagascar. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Paracedemon

Paracedemon ruber


An Colobothea pulchella in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Bates hadton 1865. An Colobothea pulchella in nahilalakip ha genus nga Colobothea, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Venezuela. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Colobothea

Colobothea pulchella


Griffel is a surname. Notable people with the surname include:

Kay Griffel (born 1940), American opera singer

See also
Griffey

Griffel


An Euschemon rafflesia in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Macleay hadton 1926. An Euschemon rafflesia in nahilalakip ha genus nga Euschemon, ngan familia nga Hesperiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Euschemon

Euschemon rafflesia


An Hypselobarbus dobsoni in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Francis Day hadton 1876. An Hypselobarbus dobsoni in nahilalakip ha genus nga Hypselobarbus, ngan familia nga cyprinidae. Ginklasipika han IUCN an species komo kulang hin datos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Hypselobarbus

Hypselobarbus dobsoni


L'altopiano Putorana ( plato Putorana) è una catena montuosa situata nell'estremità nordoccidentale dell'altopiano della Siberia centrale. Si trova in Russia, nel Territorio di Krasnojarsk.

Geografia
La zona rilevata dell'altopiano digrada lentamente ad ovest verso il corso del fiume Enisej e a nord verso il vastissimo bassopiano della Siberia settentrionale; si salda invece, a nord-est e a sud, agli altopiani del Viljuj e Syverma, rispettivamente. L'altopiano culmina con il monte Kamen', che si eleva per 1 701 metri sul livello del mare. L'area dell'altopiano è di 250.000 km².

L'altopiano Putorana funge da importante spartiacque nella regione: fra i principali fiumi che si originano qui sono la Cheta e il Kotuj (rami sorgentiferi del Chatanga), la Kurejka  (affluente dello Enisej), il Kočečum, il Tembenči, il Vivi, la Tutončana che alimentano la Tunguska Inferiore.

L'altopiano è solcato da profonde gole con molte cascate, tra cui la Tal'nikovyj (Тальниковый водопад), alta 482 m, e numerose valli con grandi laghi quali il Chantajskoe, il Keta, il Lama e il Melkoe. Presso il lago Vivi, nella parte meridionale dell'altopiano, si trova il centro geografico della Russia. La superficie dell'altopiano è coperta da flussi di lava basaltica, spesso indicati come trappo siberiano.

L'insediamento più vicino è Noril'sk, nelle cui vicinanze si trova uno dei più estesi e conosciuti giacimenti di nichel al mondo.

Riserva naturale statale Putorana
L'area della riserva, istituita nel 1988, è di 1 887 251 ettari, il suo obiettivo principale è quello di proteggere i paesaggi di montagna della taiga; le specie animali rare, tra cui la Ovis nivicola borealis, una sottospecie di pecora delle nevi; la più grande popolazione mondiale di renne selvatiche, il cui habitat di svernamento si trova nel territorio della riserva.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Geografia del Territorio di Krasnojarsk
Putorana
Putorana
Patrimoni dell'umanità della Russia

Altopiano Putorana


Kaliwatan sa kasili ang Histiobranchus bathybius. Una ning gihulagway ni Albert Günther ni adtong 1877. Ang Histiobranchus bathybius sakop sa kahenera nga Histiobranchus, ug kabanay nga Synaphobranchidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
amihanang Kadagatang Atlantiko
 North Pacific. Also in Durban
 Habagatang Aprika
 Kadagatang Indyan ug Kadagatang Pasipiko

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Atlantiko
Isdangtunay sa Habagatang Aprika
Isdangtunay sa Kadagatang Indyan
Histiobranchus

Histiobranchus bathybius


Kaliwatan sa alibangbang ang Dasychira basileus. Una ning gihulagway ni Erich Martin Hering ni adtong 1932. Ang Dasychira basileus sakop sa kahenera nga Dasychira, ug kabanay nga Lymantriidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Dasychira

Dasychira basileus


Per frattura di Pouteau-Colles, si intende una frattura delle metafisi radiali distali che interessa principalmente il sesso femminile nell'età anziana.
Il suo nome deriva dal chirurgo irlandese Abraham Colles (1773-1843).

Si verifica con una notevole frequenza, per questa ragione pone le fratture di polso al primo posto tra tutte le lesioni traumatiche scheletriche e al terzo posto per incidenza fra le fratture dell'anziano (dopo la frattura vertebrale e la frattura del collo del femore).

Meccanismo patogenetico
La frattura avviene a causa di un trauma indiretto in seguito alla  caduta sul palmo della mano mentre il polso si trova in estensione.

La frattura interessa l'epifisi distale del radio con rima a decorso trasversale con questi spostamenti:
"incuneamento" dell'apice del frammento prossimale nella spongiosa di quello distale,
dislocazione del frammento distale verso il margine esterno del radio,
dislocazione del frammento distale e angolazione in senso dorsale.

Sintomi
La sintomatologia si basa soprattutto sulle deformità dovute agli spostamenti subiti dal carpo e dalla mano:
deformità "a baionetta" del profilo frontale della mano rispetto all'avambraccio: deviazione radiale del carpo e della mano rispetto all'avambraccio.
deformità "a dorso di forchetta" del profilo laterale del polso: la mano non si trova più sul prolungamento dell'asse dell'avambraccio, ma si dispone dorsalmente ad esso.

Segni generici di frattura
I segni generici della frattura sono:

dolore spontaneo accentuato alla pressione sull'epifisi distale del radio
tumefazione del polso
ecchimosi diffusa al polso e alla mano
impotenza funzionale

Complicazioni
interessamento del nervo mediano del carpo
distrofia simpatica riflessa (o Sindrome di Sudeck)
deficit funzionale per riduzione della flessione della mano, dovuto a un consolidamento della frattura senza che sia stata ripristinata la normale angolazione della superficie articolare del radio
pseudoartrosi della stiloide ulnare

Trattamento
I trattamenti delle fratture di Colles consistono:
riduzione della frattura che mira al ripristino dei normali angoli di inclinazione della superficie articolare distale del radio
immobilizzazione in gesso per ca. 30-35gg., nei primi 20 con gomito flesso e mano flessa ed ulnarizzata

Note

Bibliografia

Altri progetti

Fratture ossee

Frattura di Pouteau-Colles


En Aerokartograf er en analog maskine, hvor man ved hjælp af luftfotografier kan udtegne landkort.

I maskinen indsættes luftfotografier, skråbilleder over landskabet fotograferet fra en flyvemaskine, der indbyrdes er taget med en hvis afstand, så de delvis dækker samme område. Billederne betragtes to og to i aerokartografens stereoskop, så der fremkommer et rumligt tredimensionelt indtryk. I dette billede kan man med to håndhjul og en fodpedal flytte en markør rundt og kartografens bevægelser overføres et til et tegnebord og plottes ned på papir.

Ved hjælp af i forvejen udpegede målepunkter, der er foretaget på stedet ved triangulering eller astronomisk beregning, er billedernes orientering blevet fastlagt og aerokartografen kan herudfra også bruges til indtegning af højdekurver.

Geodætisk Institut anskaffede en aerokartograf i 1928, der var i brug frem til 1959.

Referencer

Litteratur
 N. E. Nørlund. (1939): Kortlægningen af Grønland og Island". Geografisk Tidsskrift, Bind 42, s. 21-30, samt 10 plancher

 Klaus K. Sørensen m.fl. (red.) (1997): Topografernes historie og topografhistorier . Kort- og Matrikelstyrelsen, 191 sider,

Kartografi
Landmåling

Aerokartograf


Alfeld (Baviera) – comune del circondario Nürnberger Land (Baviera)
 Alfeld (Leine) – città del circondario rurale di Hildesheim (Bassa Sassonia)

Alfeld


An Ptilinopus mercierii in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Des Murs ngan Florent Prévost hadton 1849. An Ptilinopus mercierii in nahilalakip ha genus nga Ptilinopus, ngan familia nga Columbidae. Ginklasipika han IUCN an species komo naubos.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 P. m. mercierii
 P. m. tristrami

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Ptilinopus

Ptilinopus mercierii


KISS Pinball er et videospil udviklet af Wildfire Studios og udgivet af On Deck Interactive til Microsoft Windows i 2000. I 2021 blev der lavet en port til PlayStation som blev udviklet af Tarantula Studios og udgivet af Take-Two Interactive i 2001.

Anmeldelse
PlayStation-versionen modtog "generelt ugunstige anmeldelser" ifølge hjemmesiden Metacritic.

Referencer

Eksterne links

Windows-spil
PlayStation-spil
Computerspil fra 2000

KISS Pinball


The 2018 Alabama Crimson Tide softball team is an American softball team, representing the University of Alabama for the 2018 NCAA softball season. The Crimson Tide play their home games at Rhoads Stadium. After losing in the 2017 NCAA Super Regionals, the 2018 team looks to make the postseason for the 20th straight year, and the Women's College World Series for twelfth time. This season represents the 22nd season of softball in the school's history.

Personnel

Roster

2018 Alabama Crimson Tide Softball Roster

Coaching staff

Schedule

|-
!colspan=9| Sand Dollar Classic

|-
!colspan=9| Black and Gold Tournament

|-
!colspan=9| Easton Bama Bash

|-
!colspan=9|

|-
!colspan=9| Husky Classic

|-
!colspan=9| Easton Crimson Classic

|-
!colspan=9|

Honors and awards
 None

Ranking movement

See also
 2018 Alabama Crimson Tide baseball team

References

Alabama
Alabama Crimson Tide softball seasons
Alabama Crimson Tide softball season
Alabama

2018 Alabama Crimson Tide softball team


LEJ – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto Schkeuditz, Leipzig / Halle, Germania

Lej


An Diglossopis in uska genus han Aves. An Diglossopis in nahilalakip ha familia nga Thraupidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Diglossopis

Diglossopis


Odznaka pamiątkowa I Korpusu Polskiego w Rosji – odznaka ustanowiona rozkazem pożegnalnym z dnia 12 czerwca 1918 roku do zdemobilizowanych żołnierzy I Korpusu Polskiego w Rosji przez generała lejtnanta Józefa Dowbor-Muśnickiego.

Odznaką tą uhonorowani zostali wszyscy żołnierze Korpusu dla ściślejszego skojarzenia i odznaczenia naszej nielicznej wojskowej rodziny.

Odznakę  stanowił stalowy, oksydowany krzyżyk o wymiarach 39 × 22 mm, na którego dolnym, dłuższym ramieniu przymocowany został miniaturowy, srebrny orzełek wojskowy, osadzony na tarczy Amazonek. Na tarczy wytłoczono litery "1 K" (1 Korpus), pod tarczą dwie skrzyżowane szable. Spotykanych jest kilka odmian odznaki, m.in. różniących się wymiarami.

Przypisy

4
I Korpus Polski w Rosji


Kaliwatan sa alibangbang ang Macara interpunctosa. Una ning gihulagway ni Paul Dognin ni adtong 1914. Ang Macara interpunctosa sakop sa kahenera nga Macara, ug kabanay nga Megalopygidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Macara

Macara interpunctosa


An Pseudoechthistatus obliquefasciatus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Maurice Pic hadton 1917. An Pseudoechthistatus obliquefasciatus in nahilalakip ha genus nga Pseudoechthistatus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pseudoechthistatus

Pseudoechthistatus obliquefasciatus


List o pielgrzymowaniu do miejsc związanych z historią zbawienia – list papieża Jana Pawła II podpisany 29 czerwca 1999, w 21. roku jego pontyfikatu.

List został wystosowany z okazji zbliżającego się wówczas Jubileuszu Roku 2000. Nawiązuje do wymiaru wewnętrznego zewnętrznych przedsięwzięć religijnych, o którym mowa była we wcześniejszych wystąpieniach: liście apostolskim Tertio millennio adveniente i bulli ogłaszającej jubileusz Incarnationis mysterium. Jan Paweł II zapowiedział w liście zamiar przedsięwzięcia pielgrzymki jubileuszowej do miejsc świętych Kościoła katolickiego.

Papież uzupełnił w liście refleksję z Tertio millennio adveniente ukazującą na tle historii zbawienia fundamentalne znaczenie pojęcia czasu. Podejmuje też temat świętej przestrzeni – pomiędzy bałwochwalstwem, a wykorzystaniem określonych miejsc do celów kultowych zgodnie z boskim zamysłem.

Jan Paweł II wskazuje miejsca, które chciałby odwiedzić, a które uznał za najważniejsze z punktu widzenia Starego i Nowego Testamentu. Są to: Ur Chaldejskie, góra Horeb, góra Nebo, góra Synaj, Nazaret, Betlejem, Jerozolima (zwłaszcza Wieczernik), Góra Błogosławieństw, Góra Tabor, Cezarea Filipowa, Damaszek i Ateny. Papież napisał, że To skupienie uwagi na Ziemi Świętej jest ze strony chrześcijan nieodzownym przejawem pamięci, a zarazem ma wyrażać szacunek dla głębokiej więzi, jaka łączy ich z narodem żydowskim, z którego Chrystus wywodzi się według ciała. Wyraził nadzieję, że pielgrzymki staną się sposobnością do spotkań z wyznawcami islamu, jak również, że zostanie przyjęty jako pielgrzym i brat nie tylko przez przedstawicieli wspólnot katolickich, ale też innych kościołów chrześcijańskich. W końcowej części zachęcił: Mówię do wszystkich: wyruszmy w drogę śladami Chrystusa!

Przypisy

Linki zewnętrzne
 Zindeksowany pełny tekst listu na portalu JP2online.pl

Listy apostolskie Jana Pawła II
Utwory literackie z 1999


An Polyphida tenebrosa in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Holzschuh hadton 2005. An Polyphida tenebrosa in nahilalakip ha genus nga Polyphida, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Polyphida

Polyphida tenebrosa


Biografia
Sharmell Sullivan è stata la miglior diplomata del suo liceo e si è laureata presso lo Spelman College di Atlanta (Georgia) nel 1997.

Nel 1990, all'età di soli vent'anni, ha vinto il concorso Miss Black America, a cui era giunta come Miss Black Indiana.

Dopo la vittoria, ha iniziato una breve carriera da ballerina, facendo tour con artisti hip-hop e R&B del calibro di James Brown.

Carriera

World Championship Wrestling (1999–2001)
Sharmell Sullivan arrivò nella World Championship Wrestling nel 1999 come una delle cosiddette Nitro Girls. Quando le Nitro Girls cominciarono ad essere molto impiegate nelle storyline, Sharmell divenne valletta di The Artist sotto il nome di Paisley. Fece il suo debutto in un match singolo il 26 aprile 2000, battendo Tammy Lynn Sytch in una puntata di Thunder.

Quando The Artist venne svincolata dalla WCW, lei divenne valletta di Kwee Wee. Si alleò inoltre con un'altra Nitro Girl, Tygress, e con questa lottò spesso contro Major Gunns.

Durante gli anni della sua permanenza nella WCW, Paisley fece parte del gruppo pop Diversity 5 assieme ad altre quattro Nitro Girl (Fyre, Spice, Chae e Tygress). Quando nel 2001 passò alla WWF, il suo posto fu preso dalla Nitro Girl Chiquita Anderson.

Ohio Valley Wrestling (2001–2002)
Poco prima dell'acquisto della WCW da parte della World Wrestling Federation, lasciò la WCW e firmò un contratto di sviluppo con la WWF. Venne trasferita alla Ohio Valley Wrestling, federazione satellite della WWF, per migliorare sia dal punto di vista fisico che di entertainment, in vista di un suo lancio come wrestler. Fece da valletta ai Suicide Blondes, utilizzando il ring name di "Sister Sharmell" ed indossando una lunga parrucca bionda. Nel frattempo fece sporadiche apparizioni a SmackDown come intervistatrice nel backstage, usando il suo vero nome. Le sue apparizioni subirono una brusca frenata per un infortunio al ginocchio che la tenne lontana dal ring per molto tempo e che le fece abbandonare definitivamente l'idea di lottare.

World Wrestling Entertainment (2005–2007)

Passò in pianta stabile nel main roster della World Wrestling Entertainment nel 2005 come valletta del marito Booker T. Insieme presero parte ad un feud contro Kurt Angle, che prevedeva che il campione olimpico la molestasse sessualmente. Alla fine divenne heel, iniziando ad intervenire nei match di Booker senza che lui apparentemente se ne accorgesse. Con gli interventi irregolari di Sharmell, Booker riuscì a strappare il WWE United States Championship a Chris Benoit. Ciò portò al turn heel di Booker T, che confessò di essere sempre stato a conoscenza degli interventi di Sharmell.

Booker T e Sharmell iniziarono un feud con The Boogeyman il quale, durante un match a WrestleMania 22, baciò Sharmell mentre aveva la bocca piena di vermi.

Dopo la vittoria di Booker T a King of the Ring 2006, i due cambiarono nome in "King Booker" e "Queen Sharmell", ricorrendo ad una gimmick che prevede atteggiamenti pomposi e l'utilizzo di un accento inglese.

Il 6 aprile 2007, in una puntata di Smackdown, Sharmell accusò il marito di essere un fallimento per non essere riuscito a battere Matt Hardy e dicendogli di non aver più attenzioni nell'onorarla. Quella stessa notte e per fare colpo su Sharmell, Booker T attaccò il World Heavyweight Champion The Undertaker che a sua volta reagì sbattendolo con una Tombstone Piledriver sul tavolo dei commentatori e provocandogli un serio infortunio al collo che lo tenne lontano dal ring per diversi mesi.

Sharmell fu trasferita assieme a King Booker dal roster di SmackDown a quello di Raw in seguito alla draft lottery svoltasi l'11 giugno 2007 durante una puntata di Raw.

Il 16 ottobre 2007, la WWE annunciò sul suo sito la fine della collaborazione con Sharmell e King Booker.

Total Nonstop Action (2007–2009)

Il suo esordio in TNA avviene l'11 novembre 2007 durante Genesis nel match per l'assegnazione del TNA World Heavyweight Championship; in quest'occasione la nuova gimmick assegnatale prevede che attacchi Karen Angle la quale, in precedenza, aveva sostenuto che in TNA il ruolo di "Regina" spettasse soltanto a lei.

Il 6 gennaio 2008, durante Final Resolution, Sharmell e Booker T combattono insieme contro il tag team formato da Robert Roode e Ms. Brooks vincendo il match, dopo aver schienato quest'ultima con un roll-up. Dopo l'assegnazione della vittoria, il kayfabe della puntata prevede che lei torni sul ring per difendere Ms. Brooks dalle minacce di Roode (il quale la stava incolpando della sconfitta) e rimediare un pugno sul viso che, rompendole la mandibola, costringe Sharmell a restare lontana dal ring per lungo tempo. Farà il suo ritorno durante Destination X dello stesso anno per frustare (assieme a Booker T) proprio Robert Roode e la sua nuova valletta Ms. Payton Banks e poi vincere ancora, e contro gli stessi avversari, anche durante Lockdown del 13 aprile.

Sharmell rimane ancora inattiva per qualche tempo prima di ritornare in pubblico durante Victory Road ed aiutare Booker T a non subire un conteggio da schienamento inflittogli da Samoa Joe e permettergli in seguito di vincere il titolo di TNA World Heavyweight Championship.

Nell'ottobre 2008, quando Booker T entra a far parte della Main Event Mafia, lei rimane al suo fianco e diventa una delle vallette del gruppo.

Nell'edizione di Impact del 20 novembre viene sfidata da ODB e, durante Final Resolution, insieme ai due membri femminili di The Beautiful People (Velvet Sky e Angelina Love), perde il match contro il tag team avversario (Taylor Wilde, Roxxi e la stessa ODB).

Nella puntata di Impact del 28 maggio 2009, dopo numerosi battibecchi già avvenuti in precedenza, Sharmell, giunta all'ennesima lite con un'altra valletta della MEM (Jenna Morasca), decide di sfidare quest'ultima in un match a Victory Road dove perde, venendo schienata, anche a causa dell'intervento in suo sfavore di Awesome Kong.

Nell'estate del 2009, Sharmell incontra ancora Awesome Kong (in tag team con Raisha Saeed) in una delle eliminatorie del TNA Knockout Tag Title e perde, insieme a Traci Brooks.

Sharmell fa la sua ultima apparizione nel wrestling nel corso del Bound for Glory avvenuto nell'ottobre del 2009.

WWE Hall of Fame (2022)
Il 14 marzo 2022 viene annunciata la sua introduzione nella WWE Hall of Fame.

Vita privata
Sharmell è sposata col wrestler Booker T, i due si incontrano nel periodo in cui entrambi lavoravano presso la WCW e dopo aver condiviso diversi anni di lavoro e vita privata, nel maggio del 2005 si sono realmente sposati. La loro famiglia è composta da un figlio (figlio di Booker T e del suo precedente matrimonio) e da due gemelli figli della coppia.

Personaggio

Mosse finali
DDT
Scoop slam

Soprannomi
 "Storm"

Wrestler assistiti
 The Artist
 Booker T
 Derrick King
 Jason Lee
 Kwee Wee
 Meng

Titoli e riconoscimenti
Wrestling Observer Newsletter
Worst Worked Match of the Year (2009) – vs. Jenna Morasca
World Wrestling Entertainment
Hall of Fame (2022)

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Sportivi afroamericani
Manager di wrestling
Membri della WWE Hall of Fame
Wrestler della WWE
Wrestler femminili

Sharmell Sullivan


1730 (MDCCXXX) var sambært gregorianska kalendaranum eitt vanligt ár, ið byrjaði á einum
sunnudegi, og sambært julianska kalendaranum eitt vanligt ár, ið byrjaði á einum
hósdegi.

Hendingar

Føðingar

Andlát
 7. januar - Árni Magnússon íslendskur handritasavnari og professari (f. 1663)
 12. oktober - Fríðrikur IV, kongur Danmarkar og Noregs (f. 1671)

1730-árini

1730


Die slapkriedoring (Lycium bosciifolium) is 'n struik wat deel is van die Solanaceae familie. Die spesie is inheems in Angola, Botswana, Namibië, Suid-Afrika en Zimbabwe. In Suid-Afrika kom die struik in  Noord-Kaap, Noordwes en die Vrystaat voor.

Die boom se FSA-nommer is 669.8.

Sien ook
 Alfabetiese lys van Suid-Afrikaanse bome

Verwysings

Bronne
 REDLIST Sanbi
 Plants of the World Online

Lycium
Flora van Angola
Flora van Botswana
Flora van Namibië
Flora van Suid-Afrika
Flora van Zimbabwe

Lycium bosciifolium


An Erythrocles monodi in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Max Poll ngan Jean Cadenat hadton 1954. An Erythrocles monodi in nahilalakip ha genus nga Erythrocles, ngan familia nga Emmelichthyidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Erythrocles

Erythrocles monodi


Delosperma wiumii is 'n meerjarige sukkulent wat deel is van die Aizoaceae familie. Die spesie is endemies aan die Vrystaat.

Bronne
 REDLIST Sanbi
 Plants of the World Online

Flora van Suid-Afrika
Endemiese plante van Suid-Afrika
wiumii

Delosperma wiumii


Mountlake Terrace – miasto w Stanach Zjednoczonych, w stanie Waszyngton, w hrabstwie Snohomish.

Miasta w stanie Waszyngton

Mountlake Terrace


Betty Gleadle, mais conhecida como Liz Smith (Scunthorpe, Lincolnshire, 11 de dezembro de 1921 – Worthing, West Sussex, 24 de dezembro de 2016) foi uma atriz inglesa.

Liz ficou conhecida pela série de TV britânica The Royle Family (1998-2012). Participou de Charlie and the Chocolate Factory (2005) (2005) e em 2009 foi nomeada membro da Ordem do Império Britânico. Desde então, participou apenas de séries como The Tunnel e The Antiques Rogue Show.

Liz faleceu aos 95 anos na véspera do natal de 2016.

Atores da Inglaterra
Naturais de Lincolnshire
BAFTA de melhor atriz secundária em cinema

Liz Smith


As relações entre Egito e Síria são as relações diplomáticas estabelecidas entre a República Árabe do Egito e a República Árabe Síria. O Egito possui uma embaixada em Damasco e a Síria possui uma embaixada no Cairo.

Os dois países possuem laços culturais, históricos e políticos de grande importância, que remontam há séculos. O Egito e a Síria fizeram parte do Império Otomano, e chegaram a se unir em uma única nação, denominada como República Árabe Unida em 1958. Ambos são países de maioria muçulmana, e são membros da Liga Árabe.

A partir de 2010, Egito e Síria foram alvo de protestos de suas populações, em um evento que ficou conhecido em todo o Oriente Médio como a Primavera Árabe. Nos dois países houve grandes revoltas populares. No Egito, os protestos forçaram o governo do presidente Hosni Mubarak a renunciar, enquanto que na Síria instaurou-se uma Guerra Civil que dura até os dias atuais.

Ver também
 Pan-arabismo

Relações entre Egito e Síria


Donald Ray McMonagle (Flint, 14 de maio de 1952) é um ex-astronauta e ex-coronel da Força Aérea dos Estados Unidos, veterano de três missões ao espaço durante o programa do ônibus espacial.

Formado em engenharia aeroespacial pela Academia da Força Aérea dos Estados Unidos em 1974, mestre em Ciências em engenharia mecânica pela Universidade Estadual da Califórnia em Fresno em  1985 e mestrado em Administração de Empresas pela Universidade de Michigan em 2003, ele fez treinamento como piloto na Base Aérea de Columbus em 1975, qualificando-se como piloto de F-4, e servindo por um ano na Coreia do Sul. Em 1981 cursou a Escola de Piloto de Teste da Força Aérea dos Estados Unidos na Base Aérea de Edwards, na Califórnia, e entre 1982 e 1985 serviu como oficial de operações e piloto de testes de projetos de novas tecnologias para o caça F-16.

Durante sua carreira como piloto da Força Aérea, acumulou mais de 5.000 horas de voo em aeronaves diversas, principalmente em  T-38, F-4, F-15, e F-16.

Em junho de 1987 ele foi selecionado para o curso de astronautas da NASA, formando-se no ano seguinte. Em abril de 1991 foi pela primeira vez ao espaço como especialista de missão da STS-39 Discovery, uma missão confidencial para o Departamento de Defesa dos Estados Unidos. Em janeiro de 1993, ele serviu como piloto da STS-54 Endeavour e fez sua última missão como comandante da STS-66 Atlantis, que decolou em 3 de novembro de 1994 para uma missão de dez dias em órbita. A partir deste voo ele passou a trabalhar em terra, sendo responsável pela criação e direção de um novo departamento na NASA, o Extra-Vehicular Activity Project Office, planejado para administrar todos os recursos da NASA associados a trajes espaciais e ferramentas usadas para a condução de caminhadas espaciais em apoio ao ônibus espacial e à Estação Espacial Internacional. Esta função incluiu a responsabilidade de criar um plano para a pesquisa e desenvolvimento de novos trajes espaciais de geração avançada para os voos espaciais do futuro.

Depopis de deixar a NASA ele trabalhou na iniciativa privada e em 2006 foi nomeado vice-presidente de Qualidade e Efetividade de sistemas de mísseis e de programas da NASA da Raytheon, em Tucson, Arizona.

Ver também
 Lista de astronautas

Astronautas dos Estados Unidos
Naturais de Flint (Michigan)

Donald McMonagle


L'Isle-Adam é uma cidade da Ilha de França no centro-norte de Val-d'Oise, localizada na margem esquerda do Oise vinte e cinco quilómetros em linha reta para norte-noroeste, às portas de Paris, uma dezena a nordeste de Pontoise e trinta e cinco sul de Beauvais. Ele forma com Parmain, comuna vizinha da margem direita do Oise, uma pequena aglomeração de cerca de 16 000 habitantes. Seus habitantes são chamados Adamois.

Localizada entre o vale do Oise a oeste e, para os outros três pontos cardeais, a floresta de L'Isle-Adam, a cidade tem sido o feudo e depois o lugar do repouso de algumas das grandes famílias da nobreza francesa, antes de se tornar no século XIX uma vila burguesa atraindo os habitantes de Paris e muitos artistas. Ela é hoje uma próspera sede de cantão no extremo norte da área urbana de Paris, nas portas do Parque natural regional do Vexin français, do Pays de France e da Picardia.

Geografia

Generalidades
O território communal fica de frente, de norte a sul ao longo do Oise, das comunas vexinoises de Champagne-sur-Oise, Parmain, Valmondois e Butry-sur-Oise. As comunas limítrofes das delimitações terrestres de L'Isle-Adam são, quanto a elas, situadas ao redor da floresta. Elas são Mours, Presles, Nerville-la-Forêt, Villiers-Adam e Mériel.

Rede de comunicação e de transporte

Nenhuma linha ferroviária atravessa o território do município. A estação de L'Isle-Adam está localizada na comuna de Parmain. É servida pela linha ferroviária de duas vias Paris gare du Nord - Persan-Beaumont via Valmondois. Este eixo constitui um tronco comum nesta seção com a linha transversal Pontoise - Creil.

Esta estação oferece apenas um serviço de passageiros de subúrbio. Os serviços ferroviários são operados pela Transilien da SNCF, linha H. O tempo de percurso para Persan-Beaumont e Paris são respectivamente, de 9 e 48 minutos pelos trens diretos mais rápidos. No entanto, poucos trens são diretos, exceto para alguns horários de pico, a maioria das viagens que exigem uma alteração na estação de Valmondois. Também é possível pegar um trem direto Paris - Persan-Beaumont (TER Picardie) e depois a linha Pontoise - Creil por um tempo de percurso talvez ligeiramente menor em função das correspondências.

Para chegar a Paris, os Adamois motor, por vezes, preferem pegar os trens diretos do TER Picardie a partir da estação de Persan - Beaumont (trajeto de menos de meia hora) ou, em Montsoult, os trens Transilien circulando na linha de Persan-Beaumont para Montsoult-Maffliers, estação também ligada por um serviço de coletivos para a cidade.

Toponímia
Insula em 1206, Insula-Adam em 1223, Ille (l')Adam em 1223 e Insula Adæ em 1261.

História

Origem
O território adamois é ocupada desde os tempos mais antigos. O abade Breuil (1867-1961), paleontólogo, descobriu no século XX sílex talhados da época do paleolítico ao longo das margens do Oise. Além disso, monumentos da era neolítica pontilham a região em torno de L'Isle-Adam a Parmain, Presles, na floresta de Carnelle ou no bois de la Tour du Lay. As sepulturas da Idade do bronze foram escavadas no final do século XIX, no território do município, o próximo o riacho do Vivray e o outro perto do riacho do bois.

Para Cassan, les Forgets, Nogent, Stors e le Vivray, vestígios de ocupação dos gauleses foram encontrados. A comuna está localizada no cruzamento das zonas de ocupação de diferentes tribos : Veliocasses (Vexin), Bellovaci (Oise) e Silvanecti (Senlis). A primeira ocupação humana perene encontrada no território é o de um aldeia gaulesa chamada Novientum (latinizado na Idade Média em Novigentum), tipo toponímico que deu em todas as Nogent da Gália. A ocupação desta área tem sido contínua desde o tempo dos gauleses até hoje. A ocupação desta área é contínua desde a época gaulesa até hoje. Na verdade, o bairro mais antigo de L'Isle-Adam conservou o nome de Nogent. Este núcleo original da população está localizado no abrigo das inundações do Oise e a proximidade da floresta fornece recursos para um número. A ocupação do mesmo período de ilhas e margens do Oise não é excluída, mas menos pistas, tendem a confirmar isso com certeza. A aldeia de Nogent fez parte na época galo-romana do país de Chambly (Pagus Caméliacencis). Vários traços, incluindo moedas, romanas na maior parte, foram encontradas em 1974, perto da rue de la Madeleine durante os trabalhos da via, testemunha desta Antiguidade.

Época medievais
A aldeia faz parte dos territórios supostamente evangelizados por são Dinis no século III. Uma carta de Carlos II o Calvo datada de 862, que constitui o primeiro registro escrito da vila, recorda que o rei Luís o Piedoso concedida em 832 das terras em Nogent para os religiosos da abadia de Saint-Denis. Os monges beneditinos servir, em seguida, a paróquia, que incluía, além de uma igreja dedicada a são Martinho que está incluído na diocese de Beauvais, uma necrópole e um barões mansão, localizada nas proximidades da atual rue de la Haute-Salle. Os senhores de L'Isle-Adam (ver abaixo) permanecer muito tempo sob a suserania da abadia, e em que da conta de Beaumont. Não foi até 1223 que os cavaleiros da Ilha tornaram-se vassalos diretos do rei.

Os ataques dos guerreiros Viquingues fizeram a história da cidade na medida em que eles estão na origem do desenvolvimento militar e depois religioso das maior das ilhas do Oise, hoje île du Prieuré. Na verdade, para parar os ataques dos homens do Norte, o rei da França, Carlos II o Calvo enviou o conde Aleran para defender o Oise. Com essa preocupação defensiva foi construído em 865 o primeiro forte na île du Prieuré, não muito longe da aldeia de Nogent. No entanto, no outono de 885, essas precauções não evitaram o saque de Nogent e a destruição do castelo primitivo de madeira pelo chefe viquingue Sigurdo. Reconstruído logo depois em pedra, a estrutura militar evoluiu ao longo dos séculos para tornar-se um verdadeiro castelo forte medieval do qual os últimos restos, uma grande torre, foram arrasados em 1700. Além disso, os ataques Viquingues trazer indiretamente para a cidade de relíquias valiosas que justificaria a construção de um edifício religioso na ilha onde se situa o castelo. De fato, os ataques repetidos na abadia de Almenèche, no que ainda não era a Normandia, forçou o declínio de sua propriedade em Moussy-le-Neuf e a transferência das relíquias de são Godegrando e sua irmã, santa Oportuna. Em 1014, um priorado dedicado a Nossa Senhora e a são Godegrand é fundado na ilha pelo primeiro senhor de L'Isle-Adam conhecido, que leva o nome de Adam de... Moussy. Uma parte das relíquias deste feudo são então atribuídos para o novo priorado. As relíquias de são Godegrando ainda são visíveis na igreja de L'Isle-Adam, quase um milênio depois de sua chegada.

Geminação
 A cidade é geminada com Marbach am Neckar (Alemanha), cidade natal do poeta Friedrich von Schiller.
 L'Isle-Adam também assinou uma carta de amizade em 1991 com Stratford-upon-Avon (Inglaterra), cidade natal de Shakespeare.

Cultura e patrimônio

Lugares e monumentos

Monumentos Históricos

L'Isle-Adam tem três monumentos históricos em seu território.
 Igreja Saint-Martin, rue Saint-Lazare (classificada monumento histórico por decreto de 8 de dezembro de 1941).
 Pavilhão chinês de Cassan, route de Beaumont (classificado monumento histórico por decreto de 9 de setembro de 1965).
 Domínio de Stors (inscrito monumento histórico por decreto de 31 de julho de 2001).

Museus

Os dois museus da L'Isle-Adam, na realidade são um só, o centro de arte, que constitui um anexo do museu Senlecq. Em 2005, eles têm acolhido 13 675 visitantes. Atendimento declinou significativamente nos últimos anos. De fato, ela foi de 20 000 visitantes em 2003. O museu duplo de L'Isle-Adam permanece, no entanto, em 2005, em quinto lugar nos estabelecimentos museológicos mais visitado em Val-d'Oise, em frente ao museu arqueológico departamental em Guiry-en-Vexin e a abadia de Maubuisson, mas atrás da Maison de l'Environnement em frente ao Aeroporto de Paris-Charles-de-Gaulle e os principais sítios do departamento, tais como o château de La Roche-Guyon.
 Museu de arte e história de Louis Senlecq, 46, Grande-Rue: Ele é instalado desde 1951 na casa dos Josefitas, um edifício construído em 1660 pelo príncipe de Conti, e que se tornou a primeira escola gratuita para as crianças do lugar. Esta escola foi realizada por padres da irmandade de São José vinda de Lyon. Em 1792, a comunidade foi dissolvida, e o edifício foi vendido em leilão no ano seguinte. Ele foi comprado em 1916 pelo município, que se instalou em seus serviços. O museu acolhe regularmente exposições temáticas relacionadas com a região : o domínio de Stors em 2005, o abade Breuil, o inventor da pré-história, em 2006, o pintor Jules Dupré , em 2007.
 Centre d'art Jacques Henri-Lartigue, 31, Grande-Rue: Ele é instalado em uma propriedade do século XVIII chamado de petit-hôtel Bergeret, e depois em 1899, a maison Fritz , em nome de seu último proprietário, o doutor Fritz, prefeito da comuna. Adquirido pelo município, abriga trezentas pinturas que cobrem todo o período artístico do fotógrafo Jacques-Henri Lartigue. Antes de se tornar um fotógrafo, este último tem sido um pintor de temas, e, amigo do prefeito de L'Isle-Adam, ele fez um presente para ele e sua esposa, uma parte de sua coleção de 1985 a 1993. Isso deu origem à criação do centro de exposições. O museu também abriga exposições temporárias.

Outros elementos do patrimônio

 Château de L'Isle-Adam ou château des princes de Conti, ao norte da île du Prieuré, rue de Conti.
 Pont du Cabouillet sur l'Oise, rue de Conti.
 Maison du Cabouillet, rue de la Capitainerie et rue du Pâtis.
 Prefeitura, rue Saint-Lazare / Grande-Rue / avenue de Paris.
 Le Castelrose, avenue de Paris / rue Dambry, hoje um anexo da prefeitura.
 Presbitério, Grande-Rue, a leste da igreja.

 Château de la Faisanderie, avenue du Général-de-Gaulle.
 Grille de L'Isle-Adam, avenue de Paris (RD 64), no exterior da cidade.
 Maison forestière de la Grille de L'Isle-Adam, avenue de Paris (RD 64).
 Château des Forgets, rue des Louvetaux, na floresta de L'Isle-Adam.
 Table de Cassan, sobre uma rotatória da RD 922, ao nordeste da cidade.
 Château des Vanneaux, fora do centro ao norte, além da floresta, perto de Mours e ocupa um sítio construído desde o final do século XVII. É atualmente a propriedade de uma sociedade japonesa que a transformou, assim como seus terrenos, em um campo de golfe inaugurado em 1994.
 Os locais de memória da Segunda Guerra Mundial : entre outros, o monumento aos mortos da Batalha da passagem do Oise de 1940 (chemin de halage), as estelas aos resistentes (na floresta), o marco da libertação no carrefour du Vivray, etc.
Finalmente, nota-se a presença em L'Isle-Adam ao nível das lagoas de La Garenne de uma insólita passage à canard (uma passagem de pedestres para os patos).

Os castelos desaparecidos

Além do castelo dos príncipes de Conti, a cidade perdeu várias de suas propriedades excepcionais. Pode se citar :
 O château du Saut du Loup, que foi demolido em 1960.
 O château de la Commanderie, destruída no início do século XX.
 Os castelos de Cassan também desapareceram, tanto o original, construído pela família Bergeret, demolido em 1908, ou o segundo edifício, conhecido como château Bonnin, construído em 1867 por um riquíssimo encanador, instalador da iluminação a gás em Paris. O château Bonnin foi substituído no início do século pelo castelo conhecido como Béjot, no estilo Trianon, demolido em 1960, tendo sido fortemente danificado pelos bombardeios aliados em 1944.
 O château des Bonshommes, cuja memória é perpetuada pelo nome da avenida que a conduz, foi construída em 1859 no lugar onde ficava o convento abandonado de mesmo nome, descrito por Balzac como "lugar funesto abandonado pelos homens", da qual ele é parte do novo grupo : Adieu. Ele estava rodeado por um jardim paisagístico. Ele foi totalmente desaparecido hoje e o sítio está integrado à floresta dominial.

Personalidades ligadas à comuna
 André Le Nôtre (1613-1700).
 Jean de La Fontaine (1621-1695).
 Jean Honoré Fragonard (1732-1806).
 Madame de Genlis (1746-1830).
 O jovem Mozart (1756-1791).
 Honoré de Balzac (1799-1850).
 Adolphe Willette (1857-1926), ilustrador, caricaturista e pintor.
 Louis de Villiers de L'Isle-Adam (por volta de 1450-1521), fundador da igreja saint Martin, conde-bispo de Beauvais, vidama de Gerberoy e par de França, a quem é dado o palácio episcopal de Beauvais, e a continuação da obra da catedral de Beauvais.
 Philippe Villiers de L'Isle-Adam (1464-1534), grão-mestre da Ordem de São João de Jerusalém em 1521, foi o filho mais novo de Jacques de Villiers, senhor de L'Isle-Adam. É distante ancestral direto do escritor Auguste Villiers de L'Isle-Adam (1838-1889), que tinha pessoalmente nenhum outra ligação que genealógica com a cidade que lhe dá o nome.
 François-Louis Magallon (1754-1825), nativo da cidade, governador da Ilha de Bourbon, da Ile-de-France e das Índias Francesas. Um salão de exposição, o Pavillon Magallon em homenagem a ele hoje.
 Hippolyte Charles (1772-1837), amante de Josefina de Beauharnais, adquiriu o domínio de Cassan em 1804, onde permaneceu até 1828, quando foi vendido a Jacques-Honoré Recappé, notário público e conselheiro geral de Sena e Oise.
 Louis-Gustave Binger 1856-1936, explorador na África e o primeiro governador geral da Costa do Marfim retirou-se para a cidade em 1912 e morreu em 1936.
 Valérie Trierweiler tem uma casa onde vive um de seus filhos.
 O abade Breuil (1877-1961), pré-historiador, que foi ilustrado por suas contribuições para a classificação das indústrias líticas paleolíticas e ao estudo da arte mural da pré-história. Uma residência que leva o seu nome. A sua bengala e o chapéu são mantidos no museu Senlecq.

Alguns dos reis e a grande travessia...
L'Isle-Adam, reduto dos grandes senhores, tem visto uma série de monarcas e grandes personagens da França, no curso de sua história, tanto para o lazer (caças, justas e festas) quanto por motivos militares. Aqui está uma lista cronológica, a seção história detalhando, conforme o caso, as razões de sua chegada :
 Carlos VI em 1386
 Filipe o Ousado, duque de Borgonha , em 1402
 Francisco I em 1519, 1531, 1539 e 1540
 Henrique II três vezes em 1547
 Henrique IV em 1589, 1590 e 1609
 O cardeal de Richelieu em 1630
 O cardeal Mazarin em 1653
 Napoleão III, que marcou uma parada no albergue de Cassan

Ver também
 Floresta de L'Isle-Adam
 Château de Stors
 Château de L'Isle-Adam
 Lista de comunas de Val-d'Oise

Ligações externas
 Site oficial

Comunas de Val-d'Oise

L'Isle-Adam


Kathleen Hogan is Executive Vice President for human resources and Chief People Officer at Microsoft.

Education and early career

Hogan graduated Harvard University in 1988 with a bachelor's degree in applied mathematics and economics. She went to work for Oracle Corporation, first as a software developer, then as a software development manager. In 1992, she left Oracle to earn an MBA from Stanford Graduate School of Business in 1994, then used it as a management consultant for consulting firm McKinsey & Company until 2003.

Microsoft

Microsoft was one of Hogan's clients at McKinsey, and she was hired by Kevin Johnson in 2003. In 2005, she became the Corporate Vice President of Customer Service and Support and in 2009, the Corporate Vice President of Microsoft Worldwide Services, which includes customer service, enterprise support and consulting with 20,000+ employees. That year the Profiles in Diversity Journal put her on its annual "Women Worth Watching" list.

In November 2014, Hogan was appointed to executive vice president for Human Resources, replacing Lisa Brummel.  Although Hogan had never worked in HR before, she says her experience in leading the Worldwide Services division focused on attracting and retaining the best talent. Her diverse combination of experience, in technical, sales, and service, gave her credibility within the company.

As Chief People Officer, her primary goal was to support the change in the company culture led by new CEO Satya Nadella, from a "fixed mindset" of competition, and trying to be the smartest person, to a "growth mindset" of learning, cooperation, diversity, and inclusion. The "mindset" methodology comes from the work of Stanford University psychology professor Carol Dweck. Dweck visited Microsoft in May 2016, met with Hogan and others, and was favorably impressed: unlike some other Fortune 500 companies that "give lip service to growth mind-set", Dweck says, "I could see that they understood it deeply." In October 2016 Dweck and Hogan wrote an article together on how Microsoft uses growth mindset for Harvard Business Review.

In 2014, as one of her first actions as Chief People Officer, Hogan sat down with human resource leads from rival companies, including Laszlo Bock from Google, and Denise Young Smith from Apple, Inc., to discuss the goal of increasing diversity in the technology industry. The collaborative meetings continued including HR leads from Intel, and Washington State companies outside the technology industry such as Starbucks and Costco. In further efforts to expand corporate diversity and inclusion, Hogan expanded parental leave benefit to all parents, including fathers, in 2015, and introduced a four-week paid family caregiver leave in 2017, making Microsoft one of the only companies to offer such a benefit worldwide. Hogan says these benefits are also personal for her, as she remembers the support she needed from her Services team when she was diagnosed with breast cancer in 2007.

Boards and honors
Hogan serves on the boards of directors of the National Center for Women & Information Technology, which works to increase women's participation in computing, and of the Puget Sound region Susan G. Komen breast cancer organization. Hogan also joined the Board of Alaska Airlines in August 2019.
She is a former executive board member of the Technology Services Industry Association.

In 2015, Hogan was recognized as a "Woman of Influence" by the Puget Sound Business Journal. In 2016, she was named to the "Top 50 Most Powerful Women in Technology" list by Yahoo! and the National Diversity Council.

In 2021, Hogan was named "HR Executive of the Year" by Human Resource Executive magazine for her leadership and people strategy throughout the COVID-19 pandemic. In 2022, she was inducted as a fellow of the National Academy of Human Resources.

Personal life

Hogan was born and raised in southeast Wisconsin: Wauwatosa, Brookfield, and Pewaukee. She graduated from Brookfield Central High School in 1984. She has one son, born in 2002.

References

External links
 Kathleen Hogan | Stories Microsoft Senior Leaders biography

Human resource management people
20th-century American businesspeople
20th-century American businesswomen
American technology executives
McKinsey & Company people
Living people
People from Pewaukee, Wisconsin
21st-century American businesspeople
Microsoft employees
Stanford Graduate School of Business alumni
People from Wauwatosa, Wisconsin
People from Brookfield, Wisconsin
Harvard University alumni
Year of birth missing (living people)
21st-century American businesswomen

Kathleen Hogan


Khánh Thủy là một xã thuộc huyện Yên Khánh, tỉnh Ninh Bình, Việt Nam.

Địa lý
Xã Khánh Thủy nằm ở phía nam huyện Yên Khánh, cách trung tâm thành phố Ninh Bình 22 km, có vị trí địa lý:
Phía đông giáp xã Khánh Thành
Phía tây giáp xã Khánh Nhạc
Phía nam giáp huyện Kim Sơn
Phía bắc giáp xã Khánh Hội và xã Khánh Mậu.

Xã Khánh Thủy có diện tích 7,53 km², dân số năm 2019 là 5.872 người, mật độ dân số đạt 780 người/km².

Đây là địa phương có Đường cao tốc Ninh Bình - Hải Phòng - Quảng Ninh đi qua.

Hành chính
Xã Khánh Thủy được chia thành 10 xóm: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10.

Lịch sử
Ngày 18 tháng 12 năm 1976, Bộ trưởng Chủ nhiệm Văn phòng Chính phủ thủ tướng ra Quyết định số 1506-TCCP về việc chia xã Khánh Thủy thành 2 xã là xã Khánh Thủy và Khánh Thiện.

Ngày 27 tháng 4 năm 1977, Hội đồng chính phủ ban hành Quyết định 125-CP về việc sáp nhập xã Khánh Thủy thuộc huyện Yên Khánh mới giải thể vào huyện Kim Sơn.

Ngày 4 tháng 7 năm 1994, Chính phủ ban hành Nghị định số 59-CP về việc chuyển xã Khánh Thủy thuộc huyện Kim Sơn về huyện Yên Khánh mới tái lập quản lý.

Chú thích

Tham khảo
Danh mục địa danh các đơn vị hành chính thể hiện trên bản đồ - Địa danh hành chính thể hiện trên bản đồ tỉnh Ninh Bình

Khánh Thủy


The Earl of Aboyne, also known as "Peggy Irvine", is a folk song about an Earl of Aboyne who commits adultery – much to the dismay of his wife, the titular Peggy Irvine. The song is not based on any historic events, and consists of rather "confusing" events.

"[T]hough the first Earl of Aboyne was married to an Irvine," says American folklorist Kenneth S. Goldstein, "this ballad is not based on an actual occurrence."

The song has a Roud index number of 99. Additionally, it is Child ballad No. 235.

Synopsis
The Earl of Aboyne visits London, leaving his wife (Peggy Irvine or Peggy Ewan) behind; however, his wife hears that the Earl has been courting other women, so when the Earl returns, she puts on a show for him, disdaining him in the process. The Earl of Aboyne leaves once again, telling his wife not to join him. She then dies of heartbreak and the Earl is remorseful.

Legacy
 In 1956, folk singer Ewan MacColl included a cover of this song in his and A.L. Lloyd's Riverside anthology The English and Scottish Popular Ballads (The Child Ballads) Volume IV.

 In 1977, folk singer June Tabor included a cover of this song on her Topic album Ashes and Diamonds, accompanied by Nic Jones on the guitar and Jon Gillaspie on the synthesizer.

References

External links
 https://www.amazon.com/English-Scottish-Popular-Ballads-Set/dp/0486431509

See also
 The Earl of Aboyne
 List of folk songs by Roud number

Year of song unknown
Songwriter unknown

The Earl of Aboyne (song)


Alang sa ubang mga dapit sa mao gihapon nga ngalan, tan-awa ang Pematang Kukusan.

Tagaytay ang Pematang Kukusan sa Indonesya. Nahimutang ni sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa kasadpan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.

Hapit nalukop sa lasang ang palibot sa Pematang Kukusan. Dunay mga  ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Pematang Kukusan medyo hilabihan populasyon.  Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Oktubre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Agosto, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Disyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Septiyembre, sa  milimetro.

Ang mga gi basihan niini

Mga bungtod sa Indonesya
Mga bungtod sa Indonesya nga mas taas kay sa 1000 metros ibabaw sa dagat nga lebel

Pematang Kukusan (tagaytay)


Razguri () su naseljeno mjesto u sastavu općine Sežana, regija Obalno-kraška, Slovenija.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazili su se u sastavu stare općine Sežana.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Razguri su imali 38 stanovnika.

Napomena: U 1995. povećano za dio naselja Vrabče.

Galerija

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Sloveniji
Naselja u Obalno-kraškoj regiji

Razguri


Kaliwatan sa insekto ang Phaulothrips oakeyi. Una ning gihulagway ni Laurence A. Mound ug Tree ni adtong 2013. Ang Phaulothrips oakeyi sakop sa kahenera nga Phaulothrips, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Australian Capital Territory

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Australian Capital Territory
Phaulothrips

Phaulothrips oakeyi


Dolphin Force is an elite unit of the Punjab Police that focuses on combating street crime. It was modeled after the Istanbul Police Dolphin Force and launched by the Chief Minister of Punjab, Shahbaz Sharif, in Lahore in 2016. Since then, it has been expanded to Six other cities in the province, with a total of 696 policemen trained in its second phase.

In 2016, it was announced that a Dolphin Force would be introduced in other major cities in Punjab, such as Faisalabad, Rawalpindi, Multan, Gujranwala, Bahawalpur and Dera Ghazi Khan. However, the plan was approved in 2017 but has not yet been implemented. A headquarters and an SP would be required in each city.

Organization and structure

The Dolphin Force command center is headed by the Superintendent of Police (SP) and is divided among several cities including Saggian Bridge, Iqbal Town, Harbanspura, Chung, Civil Lines and Model Town, each with 50 motorcycles.

The headquarters of the Dolphin Force is located on Walton Road in Lahore.

The force consists of 1,800 constables, 60 assistant sub-inspectors (ASIs), 15 sub-inspectors (SIs), 4 Deputy Superintendents of Police (DSPs), and a superintendent of police (SP), who work in three shifts with 300 motorcycles. The equipment used by the Dolphin Force includes 300 500cc Honda motorcycles, 10 minibuses for field support, 600 helmets, 600 camera-body cams, 200 GPS locators, and 300 wireless radios. Dolphin patrol officials are required to wear a special uniform.

Every motorcycle is manned by two police officers, equipped with a wireless radio, firearm, handcuffs, GPS tracking device, camera, and a special uniform in black with contrasting red and white colors.

A team of 25 police officers, led by an SP, traveled to Turkey on March 1 2015 for a two-month training program. Upon their return, they are to train 1,200 constables and other members of the force who have been selected for Dolphin Force.

Criticism and controversies

Dolphin Force has been criticized for its mismanagement and lack of effectiveness. Despite spending one billion on the project, the force has been called a "white elephant" for the Punjab government.. Instead of investing in fundamental police reforms and providing infrastructure and resources to existing organizations, a new force was created.

Several issues have been identified, such as each officer being given only one uniform to wear every day without the opportunity to change. The 50,000 rupee per piece parachute apparel was unsuitable for the warm climate in Lahore and had to be replaced with cotton uniforms, resulting in a significant waste of public funds.

Additionally, the heavy bikes purchased for one million rupees each had no spare parts and as maintenance staff had no experience with such vehicles, minor faults led to the bikes being taken out of service without replacements. Expensive helmets with Bluetooth technology were not fully utilized, as the Bluetooth was never integrated into the central communication network. Furthermore, constables with salaries as low as 22,000 rupees have been found taking bribes and providing safe passage to drug dealers.

Street crime rate in Lahore

Despite spending billions on the project and its high operational cost, the crime rate in Lahore rose in early 2016 and continued to increase throughout the year, with a 13.37% increase in July 2017.

References

Punjab Police (Pakistan)
Provincial law enforcement agencies of Pakistan
Police special forces of Pakistan
Pakistan–Turkey relations

Dolphin Force


Kaliwatan sa alibangbang ang Ussara ancyristis. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1920. Ang Ussara ancyristis sakop sa kahenera nga Ussara, ug kabanay nga Glyphipterigidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Ussara

Ussara ancyristis


Anatolij Aleksiejewicz Łogunow (, ur. 30 grudnia 1926 we wsi Obszarowka w obwodzie samarskim, zm. 1 marca 2015 w Moskwie) – radziecki i rosyjski fizyk, rektor Moskiewskiego Uniwersytetu Państwowego (1977–1992), Bohater Pracy Socjalistycznej (1980).

Życiorys
W 1946 skończył szkołę średnią w Kuźniecku, studiował w Kujbyszewskim Instytucie Lotniczym i Moskiewskim Uniwersytecie Państwowym, gdzie w 1951 skończył studia fizyczne, a w 1953 aspiranturę. Był asystentem katedry fizyki teoretycznej, w latach 1956–1963 zastępcą dyrektora Laboratorium Fizyki Teoretycznej ds. nauki Zjednoczonego Instytutu Badań Atomowych w Dubnej, 1963–1974 i 1993–2003 dyrektorem Instytutu Fizyki Wysokich Energii w Protwino, a od 1974 do końca życia kierownikiem naukowym tego instytutu. W 1959 został dokorem nauk fizyczno-matematycznych, a w 1961 profesorem, od 26 listopada 1968 był członkiem korespondentem, a 28 listopada 1972 członkiem rzeczywistym Akademii Nauk ZSRR. W latach 1970–1982 kierował katedrą fizyki wysokich energii Wydziału Fizycznego Moskiewskiego Uniwersytetu Państwowego, 1977–1992 był rektorem tego uniwersytetu i członkiem jego Rady Naukowej, od 1992 doradcą rektora i kierownikiem naukowym Instytutu Teoretycznych Problemów Mikroświata im. Bogolubowa tego uniwersytetu. Od 26 listopada 1974 do 19 grudnia 1991 był wiceprezydentem i członkiem Prezydium Akademii Nauk ZSRR, 1974–1975 przewodniczącym Rady ds. Automatyzacji Badań Naukowych Akademii Nauk ZSRR, 1976-1991 zastępcą przewodniczącego Komisji Energii Atomowej tej akademii, a 1974–1977 przewodniczącym Sekcji Nauk Fizyczno-Technicznych i Matematycznych Akademii Nauk ZSRR. Napisał ponad 500 prac naukowych, był członkiem kolegiów redakcyjnych i rad redakcyjnych wielu pism naukowych. Zajmował się m.in. teorią grawitacji. Był członkiem zagranicznym Bułgarskiej Akademii Nauk i Akademii Nauk NRD i doktorem honoris causa Uniwersytetu Berlińskiego, Uniwersytetu Bratysławskiego, Uniwersytetu Sofijskiego, Uniwersytetu Tokijskiego, Uniwersytetu Hawańskiego, Uniwersytetu Karola w Pradze, Uniwersytetu Helsińskiego, Uniwersytetu Belgradzkiego i innych. W latach 1960–1991 należał do KPZR, 1986–1990 był członkiem KC KPZR, a 1978–1989 deputowanym do Rady Najwyższej ZSRR.

Odznaczenia i nagrody
 Medal Sierp i Młot Bohatera Pracy Socjalistycznej (23 stycznia 1980)
 Order Lenina (czterokrotnie – 1971, 1975, 1980 i 1986)
 Order "Za zasługi dla Ojczyzny" II klasy (14 stycznia 2002)
 Order "Za zasługi dla Ojczyzny" III klasy (28 sierpnia 1995)
 Order "Znak Honoru" (1962)
 Nagroda Leninowska (1970)
 Nagroda Państwowa ZSRR (dwukrotnie – 1973 i 1984)
 Krzyż Komandorski Orderu Zasługi Rzeczypospolitej Polskiej (Polska)
 Order Gwiazdy Polarnej (Mongolia)
 Order Przyjaźni (Czechosłowacja)

Bibliografia
 http://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=13177 (ros.)

Absolwenci Moskiewskiego Uniwersytetu Państwowego im. M.W. Łomonosowa
Bohaterowie Pracy Socjalistycznej
Deputowani do Rady Najwyższej ZSRR X kadencji
Deputowani do Rady Najwyższej ZSRR XI kadencji
Laureaci Nagrody Leninowskiej
Laureaci Nagrody Państwowej ZSRR
Odznaczeni Krzyżem Komandorskim Orderu Zasługi Rzeczypospolitej Polskiej
Odznaczeni Orderem Lenina
Odznaczeni Orderem "Za zasługi dla Ojczyzny"
Odznaczeni Orderem "Znak Honoru"
Odznaczeni Orderem Gwiazdy Polarnej (Mongolia)
Pochowani na Cmentarzu Trojekurowskim w Moskwie
Rektorzy Moskiewskiego Uniwersytetu Państwowego im. M.W. Łomonosowa
Rosyjscy fizycy XX wieku
Rosyjscy fizycy XXI wieku
Urodzeni w 1926
Zmarli w 2015

Anatolij Łogunow


Olomoucki kraj (češ. Olomoucký kraj) je jedna od 13 pokrajina ili regija Češke.
Nalazi se u sjeverozapadnom i centralnom dijelu češke historijske regije Moravske i manjim dijelom u regiji Šlezije. Naziv je dobila po svom glavnom gradu Olomoucu.
Sastoji se od pet okruga (Jeseník, Olomouc, Prostejov, Prerov i Šumperk). Na području regije postoje 13 upravnih područja općina s proširenim ovlaštenjima i 20 upravnih područja opština sa ovlašćenim lokalne vlasti. Ovaj kraj graniči s Moravskošleskim na istoku, Zlinskim na jugoistoku, Južnomoravskim na jugozapadu i Pardubičkim krajem na zapadu. Osim toga, Olomoucki kraj dijeli 104 km dugu granicu sa Poljskom.

Stanovništvo
prema podacima iz septembra 2013. godine u Olomouckom kraju je živjelo 636.585 stanovnika. U 2012. godini 56,6% stanovništva regije živjelo je u gradovima. Olomoucki kraj se sastoji od 399 općina od kojih 30 ima status grada. Glavni grad Olomouc s oko 100.000 stanovnika je najveći grad regije. Sa 121,3 stanovnika po km2 gustina stanovništva regije se približila nacionalnom prosjeku koji iznosi 133,2 stanovnika po km2.

Gradovi
U nastavku je dat prikaz najvećih gradova regije prema podacima od 31. decembra 2012. godine.

Reference

Krajevi u Češkoj
Olomoucki kraj

Olomoucki kraj


Zvjezdana evolucija opisuje nastanak i životni vijek zvijezda u ovisnosti od njihovih fizičkih i hemijskih osobina.

Protozvijezda
Zvijezde nastaju u poručjima s kritičnom masom (Jeans masa, po James H. Jeans) gdje gravitacijom dolazi do sabijanja materije. Ovakve osobine postoje kod molekularnih, međuzvjezdanih oblaka. Spora kontrakcija (sabijanje) prelazi u kolaps molekularnog oblaka, prilikom čega temperatura raste. Ovaj proces se odigrava u centru oblaka gdje dolazi do kvazistabilnosti uz usporavanje kontrakcije. Masa kvazistabilnog područja iznosi 1% mase buduće protozvijezde. Materiju privlači kvazistabilno područje i kada temperatura dostigne nekoliko miliona Kelvina (K) počinje gorenje vodika. Tim se postiže energetska i hidrostatična ravnosteža, koja karakteriše zvijezdu. Proces formiranja ovisi od uslova i kreće se od 100.000 do 1.000.000 godina. Iz većeg oblaka može se razviti više zvijezda (zvjezdano jato). Nestabilnost molekulanih oblaka u blizini supernova dovodi do sudara čestica u oblaku. Iz ovog nastaju karakteristično spiralni krakovi galaksija.

Glavni niz
Nove zvijezde su hemijski homogene, gdje se energija zračenja dobija putem fuzije vodika u helij. Kod zvijezda s manjom masom dolazi preteže do proton-proton lanca a kod onih s većom do CNO-(ili Bethe-Weizsäcker)-ciklusa. Uglavnom se sastoje od vodika i helija ostali elementi imaju učestalost od 2-4 %. Postoji ovisnost mase i jačine sjaja (pogledaj i Cefeida) gdje sjaja raste s 3. potencijom mase. Zvijezde veće mase potroše brže materiju. Primjera radi zvijezde mase Sunca imaju životni vijek oko 10 milijardi (10.000.000.000) dok one se 10-puta većom oko 10 miliona (10.000.000) godina. Evolucija zvijezda glavnog niza je oko 100 puta duža nego kod divovskih. Nakon što se potroši gorivo u jezgru, koje se i dalje sabija, gorenje se odvija u ljuski (gorenje vodika) uz porast prečnika i sjaja. Ukoliko temperatura jezgre naraste na 100 miliona (100.000.000) K počinje gorenjem helija (trostruki alfa proces).

Kraj evolucije

Masa zvijezde koje doživljava kolaps određuje njen krajnji stadijum. Ako je njen masa manja od 0,08 sunčevih onda zvijezda evoluira u smeđeg patuljka. Zvijezde do 0,9 masa Sunca prelaze u stadijum bijelog patuljka. Kod veće mase (preko 8 masa Sunca) dolazi do pojave planetarnih maglina gdje je jezgro bijeli patuljak. Daleko masivnije zvijezde evoluiraju u supernove gdje u centru ostaje tzv. neutronska zvijezda.

Reference

Astronomija

Zvjezdana evolucija


Danmarksmesterskabet (DM) i svæveflyvning 2022 gennemførtes af to omgange fra Svæveflyvecenter Arnborg i perioderne 26. maj - 5. juni og 9. - 17. juli 2022.

Første periode havde deltagelse af 55 fly og havde vejr til at opnå fem gyldige konkurrencedage. De nyere flytyper Schleicher AS 33, Schempp-Hirth Ventus-3 og Jonker JS-3 Rapture mødtes i 18-meter-klassen og besatte her de første tre placeringer med meget snæver indbyrdes margen.

I sidste periode gennemføres konkurrencen for junior-klassen sammen med Sun-Air Cup.

Vindere
Konkurrencen havde følgende klassevindere:

Referencer

Svæveflyvning
Sport i Danmark i 2022
Svæveflyvning 2022

DM i svæveflyvning 2022


Philoscia tenuissima là một loài chân đều trong họ Philosciidae. Loài này được Collinge miêu tả khoa học năm 1915.

Chú thích

Tham khảo

Philoscia

Philoscia tenuissima


Ang Kohe Qalāt ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Kōh-e Qalāt (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Baghlān),
 Kōh-e Qalāt (bukid sa Apganistan, Panjshir),
 Kōh-e Qalāt (bukid sa Apganistan, Wardak),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Kohe Qalāt


Makó er ein lítil býur í Csongrád landslutinum í Ungarn, nærindis Szeged. Grannabýir eru Hódmezővásárhely og Tótkomlós.

Býir í Ungarn

Makó


An Etheostoma uniporum in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Donald A. Distler hadton 1968. An Etheostoma uniporum in nahilalakip ha genus nga Etheostoma, ngan familia nga Percidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Etheostoma

Etheostoma uniporum


Bukid ang Gunung Paratu (Inindonesyo: Goenoeng Paratoe) sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa North Kalimantan, sa amihanang bahin sa nasod,  km sa amihanan-sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.  metros ibabaw sa dagat kahaboga ang nahimutangan sa Gunung Paratu, o  ka metros sa ibabaw sa naglibot nga tereyn. Mga  ka kilometro ang gilapdon sa tiilan niini.

Ang yuta palibot sa Gunung Paratu kasagaran medyo kabukiran. Kinahabogang dapit sa palibot ang Gunung Lagatumu,  ka metros ni kahaboga ibabaw sa dagat,  km sa amihanan sa Gunung Paratu. Kunhod pa sa 2 ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Gunung Paratu..

Hapit nalukop sa lasang ang palibot sa Gunung Paratu.  Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Enero, sa  °C, ug ang kinabugnawan Hunyo, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Mayo, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Hunyo, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Kabukiran sa North Kalimantan
Kabukiran sa Indonesya nga mas taas kay sa 1000 metros ibabaw sa dagat nga lebel

Gunung Paratu


Valor  – amerykański serial (dramat wojskowy thriller) wyprodukowany przez Warner Bros. Television oraz CBS Television Studios, który został stworzony przez Kyle Jarrow. Serial był emitowany od 9 października 2017 roku do 29 stycznia 2018 roku przez The CW.

Na początku maja 2018 roku, stacja The CW ogłosiła anulowanie serialu po jednym sezonie.

Serial opowiada o pracy i prywatnym życiu elitarnej załogi jednostki pilotów śmigłowców armii Stanów Zjednoczonych.

Obsada

Główna
 Matt Barr jako Leland Gallo
 Christina Ochoa jako Nora Madani
 Charlie Barnett jako Ian Porter
 W. Trè Davis jako Jimmy Kam
 Corbin Reid jako Jess Kam
 Nigel Thatch jako Robert Haskins
 Melissa Roxburgh jako Thea

Role drugoplanowe
 Brian Letscher jako Tucker Magnus
 Bryan Craig jako Adam Coogan

Odcinki

Sezon 1 (2017-2018)

Produkcja
3 lutego 2017 roku stacja The CW ogłosiła zamówienie pilotowego odcinka serialu.

W tym samym miesiącu poinformowano, że Matt Barr i Charlie Barnett otrzymali rolę: Lelanda Gallo oraz Iana Portera.

W marcu 2017 roku, ogłoszono, że do obsady dołączyli: W. Trè Davis, Christina Ochoa, Nigel Thatch, Corbin Reid oraz Melissa Roxburgh.

10 maja 2017 roku stacja The CW zamówiła serial na sezon telewizyjny na sezon 2017/18, którego emisja została zaplanowana na jesień 2017 roku.

W połowie września 2017 roku, poinformowano, że w serialu zagrają Brian Letscher i Bryan Craig.

Przypisy

Linki zewnętrzne

 Oficjalna strona serialu Valor

Amerykańskie telewizyjne seriale dramatyczne
Seriale telewizyjne emitowane od 2017
Programy telewizji The CW
Seriale telewizyjne zakończone w 2018
Seriale wytwórni Warner Bros. Television Studios
Seriale wytwórni CBS Television Studios

Valor


Ang San Cristóbal ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Departamento de San Cristóbal, munisipyo, Provincia de Santa Fe,
 San Cristóbal (kapital sa munisipyo), Provincia de Santa Fe,

Colombia

 San Cristóbal (lungsod sa Colombia, Departamento de Bolívar, lat 9,88, long -75,25),
 San Cristóbal (munisipyo sa Colombia, Departamento de Bolívar, lat 10,37, long -75,07),

Cuba

 San Cristobal (lungsod sa Cuba), Artemisa,

El Salvador

 San Cristóbal (lungsod sa El Salvador), Departamento de Cuscatlán,

Espanya

 San Cristóbal (lungsod sa Espanya, Cantabria), Provincia de Cantabria,
 Mesia (lungsod sa Espanya), Galicia, Provincia da Coruña,
 Cea (lungsod sa Espanya, Galicia), Provincia de Ourense,
 San Cristóbal (bukid sa Espanya, Navarra), Provincia de Navarra,

Guatemala

 San Cristóbal Verapaz, lungsod, Departamento de Alta Verapaz,
 San Cristóbal Totonicapán, kapital sa munisipyo, Departamento de Totonicapán,
 San Cristóbal Cucho, kapital sa munisipyo, Departamento de San Marcos,
 San Cristóbal Acasaguastlán, kapital sa munisipyo, Departamento de El Progreso,

Honduras

 San Cristóbal (bukid sa Honduras), Departamento de Intibucá,

Mehiko

 Ecatepec (lungsod sa Mehiko), Estado de México, Ecatepec de Morelos,
 Carlos A. Carrillo (lungsod), Estado de Veracruz-Llave,
 San Cristóbal (suba nga anhianhi sa Mehiko, Estado de Sonora, lat 30,12, long -109,78),
 San Cristóbal (lungsod sa Mehiko, Estado de Guanajuato), Irapuato,
 San Cristóbal (lungsod sa Mehiko, Estado de Michoacán de Ocampo, La Piedad),
 San Cristóbal (tubiganan nga anhianhi sa Mehiko, Estado de Chihuahua),
 San Cristóbal (karaan nga minahan), Estado de Sonora, Soyopa,
 San Cristóbal (lungsod sa Mehiko, Estado de Michoacán de Ocampo, Epitacio Huerta),
 San Cristóbal (lungsod sa Mehiko, Estado de Veracruz-Llave), Jesús Carranza,
 San Cristóbal (lungsod sa Mehiko, Estado de Nuevo León), García,
 San Cristóbal (suba nga anhianhi sa Mehiko, Estado de Baja California Sur, lat 27,45, long -114,56),
 San Cristóbal (suba nga anhianhi sa Mehiko, Estado de Sonora, lat 30,13, long -110,24),
 San Cristóbal (suba nga anhianhi sa Mehiko, Estado de Zacatecas),
 San Cristóbal (suba nga anhianhi sa Mehiko, Estado de San Luis Potosí, lat 23,62, long -101,43),
 San Cristóbal (suba nga anhianhi sa Mehiko, Estado de Baja California Sur, lat 22,97, long -110,07),
 San Cristóbal (suba nga anhianhi sa Mehiko, Estado de San Luis Potosí, lat 22,12, long -101,04),
 San Cristóbal (tubiganan nga anhianhi sa Mehiko, Estado de México),
 San Cristóbal (tubiganan), Estado de Puebla,

Paraguay

 San Cristóbal (lungsod sa Paraguay), Departamento del Alto Paraná,

Republikang Dominikano

 Provincia de San Cristóbal, lalawigan,
 San Cristóbal (munisipyo sa Republikang Dominikano, Provincia de San Cristóbal, lat 18,42, long -70,13),
 Cristóbal (lungsod sa Republikang Dominikano), Provincia de Independencia,
 San Cristóbal (kapital sa lalawigan sa Republikang Dominikano, Provincia de San Cristóbal, lat 18,42, long -70,10),

Venezuela

 San Cristóbal (kapital sa estado sa Venezuela), Estado Táchira, Municipio San Cristóbal,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Colombia
Pagklaro paghimo ni bot Cuba
Pagklaro paghimo ni bot El Salvador
Pagklaro paghimo ni bot Espanya
Pagklaro paghimo ni bot Guatemala
Pagklaro paghimo ni bot Honduras
Pagklaro paghimo ni bot Mehiko
Pagklaro paghimo ni bot Paraguay
Pagklaro paghimo ni bot Republikang Dominikano
Pagklaro paghimo ni bot Venezuela

San Cristóbal


WWE 2K18 – komputerowa gra sportowa o tematyce wrestlingu, stworzona przez studia Yuke's i Visual Concepts. Została wydana przez 2K Sports 17 października 2017 na platformy PlayStation 4 i Xbox One oraz 6 grudnia tego samego roku na Nintendo Switch. Jest to dziewiętnasta gra z serii WWE i piąta wydana pod nazwą WWE 2K.

Marketing i promocja

W styczniu 2016 roku WWE i Take-Two Interactive przedłużyły na czas nieokreślony umowę o wyłączności produkcji gier z serii WWE przez 2K Games. Podobnie jak ostatnie odsłony gier WWE 2K, za produkcję WWE 2K18 odpowiadają studia Visual Concepts i Yuke's. 6 czerwca Cenega, oficjalny partner 2K w Polsce, Czechach, na Słowacji oraz Węgrzech, ogłosiła na swojej stronie internetowej, że WWE 2k17 jest w jej planie wydawniczym.

23 maja 2017 roku oddział 2K Sports oficjalnie ogłosił, że gra WWE 2K18 zostanie wydana jesienią 2017 roku. 19 czerwca opublikowany został pierwszy zwiastun. Wystąpił w nim wrestler Seth Rollins. Zwiastun zapowiadał premierę gry 17 października 2017 roku, promował wydanie deluxe dostępne cztery dni wcześniej, ujawnił opakowanie z wizerunkiem Setha Rollinsa i zaprezentował hasło promocyjne gry, którym jest Be like no one (pl. Bądź jak nikt inny). Tego samego dnia Seth Rollins zaprezentował opakowanie gry w telewizji ESPN SportsCenter i ogłosił, że został dyrektorem marki. W internecie ogłoszono, że gra ukaże się na platformy PlayStation 4 i Xbox One, a latem ma zostać zapowiedziane także wydanie edycji kolekcjonerskiej i DLC. 29 czerwca 2017 Kurt Angle oświadczył na Twitterze, że odpowiadająca mu postać będzie dostępna w grze zamówionej przed premierą. Od 1 do 3 lipca, przez trzy kolejne dni, gra była promowana przez trzech kolejnych wrestlerów – Kevina Owensa, Sashę Banks i Finna Bálora – którzy w kayfabe komentowali wybór Setha Rolinnsa na wizerunek okładki pudełka gry. 4 lipca 2K oficjalnie ogłosiło, że Kurt Angle będzie dostępny jako postać w grze zamówionej w przedsprzedaży. Ma on być dostępny w dwóch wersjach jako zawodnik WWE (American Hero) i ECW (Wrestling Machine). 10 lipca Seth Rollins ogłosił, że gra zostanie wydana także na platformę Nintendo Switch. 13 lipca na YouTube został opublikowany pierwszy odcinek serii Spotlight, w której na bieżąco ujawniane mają być informacje na temat produkcji oraz materiały zakulisowe. W pierwszym odcinku dyrektor kreatywny Lynell Jinks przybliżył koncepcję Spotlight i powtórzył wszystko, co do tej pory zostało ujawnione na temat nadchodzącej gry. 18 lipca Seth Rollins wystąpił w pierwszym odcinku nowego magazynu o grach komputerowych, The IGN Show na kanale Disney XD.

27 lipca 2017 2K ogłosiło specjalną edycję WWE 2K18 Cena (Nuff) Edition, której tematem przewodnim był John Cena. Miała ona zawierać wydanie deluxe gry na PlayStation 4 i Xbox One, przepustkę sezonową, postać Kurta Angela w grze i alternatywne wersje postaci Ceny, zdjęcie z autografem Ceny i figurkę Ceny wyprodukowaną przez Mattel. Zapowiedziano, że edycja specjalna będzie ograniczona do 30 000 kopii i będzie kosztować $149.99.

Od 16 sierpnia 2017 w każdą kolejną środę na YouTube ujawniane były kolejne grywalne postacie. Ogłaszali je reporterka WWE Renee Young i komentator Corey Graves wraz z gościem specjalnym, wrestlerem – 16 sierpnia był to Goldust, 23 sierpnia Samoa Joe, 30 sierpnia Kevin Owens, a 6 września tag team Breezango (Fandango i Tyler Breeze). 18 sierpnia ogłoszono, że producentem wykonawczym ścieżki muzycznej gry będzie Dwayne Johnson. 26 września zapowiedziano, że wersja na komputery osobowe po raz pierwszy w historii serii zostanie wydana w dniu premiery wersji konsolowej.

Rozgrywka

Zmiany względem poprzedniej części
Gra korzysta nowego przerobionego silnika graficznego. Wprowadzone zostały między innymi renderowanie ditheringowe, nowy mechanizm cieniowania, mechanizm refleksji w czasie rzeczywistym, a także Physically Based Rendering. Według producenta wykonawczego Marka Little, zespół pracował nad tymi usprawnieniami przez ponad trzy lata.

Wprowadzono zmiany do mechaniki gry, w tym zmiany w trybie tworzenia i trybie promo. Wprowadzono nowe typy walk. Po raz pierwszy w serii WWE 2k w walkach może wziąć udział 8 zawodników. Zdanie twórców tryb Universe stał się płynniejszy i mniej statyczny oraz został dostosowany do zmian, jakie w międzyczasie zaszły w WWE (takie jak podział WWE na brandy). Gruntownej zmianie uległ komentarz sportowy. Tak jak w poprzedniej części, jednym z komentatorów jest Michael Cole, ale Jerry "The King" Lawler i JBL zostali zastąpieni przez Byrona Saxtona i Corey'ego Gravesa. W celu zwiększenia poczucia autentyczności komentarza sportowego, komentatorzy nagrywali swoje kwestie wspólnie, w tym samym pomieszczeniu. Dodano także usprawnienia do wyszukiwania zawartości publikowanej przez społeczność graczy.

Tryb MyCareer, w którym gracz może wcielić się w postać zawodnika zaczynającego swoją karierę w WWE, został rozbudowany i dodano do niego historię. Twórcy określili ten tryb jako bardziej zwięzły i bardziej narracyjny w porównaniu do poprzedniej części. Powiązany z tym trybem jest też zupełnie nowy tryb Road To Glory.

W grze ma znajduje się najwięcej grywalnych zawodników w historii serii. Jednym z zawodników, który pojawił się w WWE 2K18, a nie było go w WWE 2K17, jest Kurt Angle.

Wprowadzono też systemem archetypów wrestlerów, o nazwie fighting styles. Każdy wrestler ma określony archetyp, związany na przykład ze swoją skocznością lub olbrzymim rozmiarem, który przekłada się na jego siłę, poruszanie się i ogólny styl walki. Przebudowaniu uległ także system submissionów, który w swoim założeniu miał być bardziej przystępny. Do mechaniki chwytania i przemieszczania przeciwnika w ringu została dodana możliwość wzniesienia oponenta. Twórcy określili nową mechanikę przemieszczania przeciwnika jako bardziej dynamiczną.

Po raz pierwszy w historii serii gra jest dostępna na platformie firmy Nintendo, a konkretnie Nintendo Switch.

Walka
Podstawowym elementem rozgrywki WWE 2K18 jest walka z udziałem wrestlerów zaimplementowanych w grze lub stworzonych przez użytkownika. Walka polega na atakowaniu przeciwnika poprzez wykonywanie ciosów, kopów i innych akcji wrestlerskich oraz spełnienia warunków danego typu walki (np przypięcie w zwykłej walce lub doprowadzenie do poddania w submission match).

Walka między zawodnikami różnej płci jest niemożliwa.

Roster
W grze pojawiło się wówczas najwięcej postaci ze wszystkich gier w serii. Niektóre jednak są różnymi wariancjami tego samego wrestlera, na przykład Kevin Nash i Diesel są w grze różnymi postaciami, choć obie są oparte na osobie Kevina Nasha. Roster odwzorowuje autentyczny personel WWE – obecny lub z przeszłości. W niektórych przypadkach prawdziwi wrestlerzy zostali przeskanowani na potrzeby gry, w celu ich jak najwierniejszego odzwierciedlenia.

W poniższej tabeli wymieniono wszystkie grywalne postacie z gry. Pogrubioną czcionką oznaczono te, które nie pojawiły się wcześniej w innej grze z serii WWE. Jeśli więcej, niż jedna postać oparta na tym samym prawdziwym wrestlerze, to ich nazwy znajdują się w nawiasie po nazwie tego wrestlera.

Soundtrack

W grze można usłyszeć motywy muzyczne prawdziwych wrestlerów. Oprócz tego wrestler i aktor Dwayne Johnson odpowiadał za przygotowanie ścieżki dźwiękowej do menu gry. Wybrane przez niego piosenki są różnorodnych gatunków, między innymi: hip-hop, rock klasyczny, hard rock, blues, R&B i Soul. Poniżej znajduje się pełna lista utworów i wykonujących je artystów:
 Blues Brothers – Soul Man
 Boston – Smokin'
 Bruno Mars – Runaway Baby
 Disturbed – Down With The Sickness
 Eazy-E – Boyz-N- The-Hood
 George Thorogood i The Destroyers – One Bourbon, One Scotch, One Beer
 Joe Walsh – Rocky Mountain Way
 Kanye West – Black Skinhead
 Kid Rock – You Never Met a White Boy Quite Like Me
 ¡MAYDAY! (feat. Tech N9ne) – Last One Standing
 Tech N9ne (feat. Krizz Kaliko, Serj Tankian) – Straight Out The Gate

DLC

Przypisy

2017 w grach komputerowych
Bijatyki
Gry na platformę PlayStation 4
Gry na platformę Xbox One
Gry na platformę Windows
Gry z serii WWE
Komputerowe gry sportowe z trybem kariery
Gry komputerowe wyprodukowane w Japonii
Gry komputerowe wyprodukowane w Stanach Zjednoczonych
Gry komputerowe o wrestlingu

WWE 2K18


Josef Scheill (również Joseph, ur. 13 marca 1784 w Reichenhall, zm. 9 lipca 1834 w Braniewie) – niemiecki ksiądz katolicki i teolog; profesor teologii pastoralnej w Liceum Hosianum w Braniewie w Prusach Wschodnich.

Życiorys
Josef Scheill urodził się w wiejskiej rodzinie w pobliżu Reichenhall w Bawarii. Uczęszczał do gimnazjum benedyktynów w Salzburgu, a następnie rozpoczął studia na Uniwersytecie w Landshut. Na uniwersytecie w latach 1803–1804 studiował prawo kanoniczne, a następnie odbywał praktyki w różnych urzędach, po czym w 1815 powrócił na uniwersytet do Landshut, by rozpocząć studia z zakresu teologii. Wkrótce po rozpoczęciu nowego kierunku zdecydował się wstąpić do miejscowego seminarium duchownego. Po tym jak w 1817 rozwiązał akademickie zadanie konkursowe z zakresu teologii (opublikowane w 1820), otrzymał święcenia kapłańskie, po których udał się w dłuższą podróż po Włoszech.

W 1818, po powrocie z Włoch, został duszpasterzem w Monachium, zdecydował się jednak powrócić do Landshut. Tam został kaznodzieją w kościele św. Marcina. W 1821 roku na podstawie nagrodzonej pracy Darstellung der hermeneutischen Momente bei der Beweisführung der dogmatischen Bibelstellen uzyskał stopień doktora teologii. W 1824 roku opuścił rodzinne strony, by objąć stanowisko wykładowcy w odległym Braniewie w Prusach Wschodnich.

Josef Scheill przybył do Braniewa 22 czerwca 1824. Objął stanowisko profesora teologii pastoralnej i zarządcy (rektora) seminarium. Zastał w nim wówczas zaledwie 6 kleryków. Ksiądz Scheill zażądał od biskupa za pełnienie funkcji rektora (gdyż państwo nie płaciło za tę funkcję) pensję 800 talarów rocznie, na co biskup Hohenzollern przystał. Scheil ułożył nowy regulamin seminarium (poprzedni ułożony przez samego biskupa został odrzucony przez ministerstwo) i wprowadził go w życie. Z tego powodu uważany jest przez historyków za twórcę nowożytnego seminarium duchownego w Braniewie. Zajmował stanowisko rektora seminarium przez dziesięć lat, czyli do swojej przedwczesnej śmierci. Zmarł w Braniewie, podczas zażywania kąpieli w rzece Pasłęce. Pochowany został, jak wielu innych profesorów, na cmentarzu św. Jana.

Po śmierci uczniowie szkoły urządzili zbiórkę pieniędzy na zbudowanie pomników na cmentarzu upamiętniających dwóch zmarłych przedwcześnie i w podobnym czasie profesorów Scheilla i Johanna Bussego. Zebrano kwotę aż 745 talarów, z czego na pomniki wydano 166 talarów. Pozostałą kwotę przeznaczono na założenie fundacji o nazwie utworzonej od nazwisk obu profesorów Scheill-Bussesche Stiftung, wspierającej materialnie studentów uczelni.

Josef Scheill opowiadał się zdecydowanie przeciw ingerencji władzy świeckiej w sprawy kościelne i bezkompromisowo krytykował swoich oponentów, czym zyskał dużą popularność w kręgach duchowieństwa. Przez papieża został mianowany protonotariuszem apostolskim.

Przypisy

Urodzeni w 1784
Zmarli w 1834
Wykładowcy uczelni w Braniewie
Niemieccy duchowni katoliccy
Niemieccy teolodzy katoliccy
Pochowani na cmentarzu św. Jana w Braniewie
Zmarli przez utonięcie

Josef Scheill


An Labidesthes sicculus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Cope hadton 1865. An Labidesthes sicculus in nahilalakip ha genus nga Labidesthes, ngan familia nga Atherinopsidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Labidesthes

Labidesthes sicculus


Steele Lake is a freshwater lake located in Douglas County, Wisconsin. It has a surface area of 152 acres, and is used for fishing. One can catch fish such as bluegill, northern pike and panfish. The bottom of the lake is mostly sand and muck, resulting in a trophic status assessed as eutrophic.

References

Lakes of Douglas County, Wisconsin
Lakes of Wisconsin

Steele Lake (Wisconsin)


Harting Stiftung & Co. KG er en tysk producent af elektriske bygningsdele. De har hovedkvarter i Espelkamp, Nordrhein-Westfalen. I 2021 havde de 6.500 ansatte og en omsætning på 1 mia. euro.

"Wilhelm Harting Mechanische Werkstätten" blev grundlagt 1. september 1945 af Wilhelm Harting og hustru Marie i bydelen Dankersen i byen Minden.

Referencer

Elektronikvirksomheder fra Tyskland
Etableret i 1945

Harting