Mateusz Żukowski (born 23 November 2001) is a Polish professional footballer who plays as a right-back or winger for Śląsk Wrocław.

He has previously played for Lechia Gdańsk, Rangers and had loan spells at Chojniczanka and Lech Poznań.

Career
On 31 January 2022, Żukowski signed for Scottish club Rangers, on a four-year deal and for an undisclosed fee, reported to be £400,000. On 12 February 2022, he made his debut in a Scottish Cup match away to Annan Athletic. On 30 August 2022, he joined Polish defending champions Lech Poznań on loan until the end of the season, with an option to buy. On 28 June 2023, Żukowski joined Śląsk Wrocław for an undisclosed fee.

Career statistics

Honours

Lechia Gdańsk
Polish Cup: 2018–19

Rangers
Scottish Cup: 2021–22

References

External links

2001 births
Living people
People from Lębork
Polish men's footballers
Men's association football forwards
Poland men's under-21 international footballers
Poland men's youth international footballers
Ekstraklasa players
I liga players
II liga players
Lechia Gdańsk players
Chojniczanka Chojnice players
Rangers F.C. players
Lech Poznań players
Lech Poznań II players
Śląsk Wrocław players
Polish expatriate men's footballers
Polish expatriate sportspeople in Scotland
Expatriate men's footballers in Scotland
Footballers from Pomeranian Voivodeship

Mateusz Żukowski


This is a list of individuals who have served as Minister of the Economy and Finance (Ministres de l'Économie et des Finances) of the Republic of Senegal.

List of ministers
 André Peytavin (April 1959 – November 1962)
 Valdiodio Ndiaye (November 1962 – December 1963)
 Daniel Cabou (December 1963 – February 1964)
 Jean Collin (February 1964 – April 1971)
 Babacar Ba (April 1971 – March 1978)
 Ousmane Seck (March 1978 – April 1983)
 Mamoudou Touré (May 1983 – April 1988)
 Serigne Lamine Diop (April 1988 – March 1990)
 Moussa Touré (April 1990 – April 1991)
 Famara Ibrahima Sagna (April 1991 – June 1993)
 Papa Ousmane Sakho (June 1993 – January 1998)
 Mamadou Lamine Loum (January 1998 – July 1998)
 Moustapha Diagne (July 1998 – April 2000)
 Makhtar Diop (April 2000 – May 2001)
 Mamadou Seck (12 May 2001 – 23 May 2001)
 Abdoulaye Diop (May 2001 – 2012)
 Amadou Kane, (2012 – 2013)
 Amadou Ba, (2013 – 2019)
 Abdoulaye Daouda Diallo, (2019 – )
Source:

References

See also
 Politics of Senegal
 Economy of Senegal

Lists of government ministers of Senegal

Senegal

Minister of the Economy and Finance (Senegal)


Kaliwatan sa insekto ang Kelerimenopon psittaculae. Una ning gihulagway ni Price, R. D. ug Emerson ni adtong 1966. Ang Kelerimenopon psittaculae sakop sa kahenera nga Kelerimenopon, ug kabanay nga Menoponidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Kelerimenopon

Kelerimenopon psittaculae


An Rivulus insulaepinorum in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni De la Cruz ngan Dubitsky hadton 1976. An Rivulus insulaepinorum in nahilalakip ha genus nga Rivulus, ngan familia nga Rivulidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Rivulus

Rivulus insulaepinorum


An Falsomesosella in uska genus han Coleoptera. An Falsomesosella in nahilalakip ha familia nga Cerambycidae.

Ilarom nga taxa

 Falsomesosella affinis
 Falsomesosella albofasciata
 Falsomesosella andamanica
 Falsomesosella annamensis
 Falsomesosella basigranulata
 Falsomesosella bhutanensis
 Falsomesosella bifasciata
 Falsomesosella breuningi
 Falsomesosella ceylonica
 Falsomesosella densepunctata
 Falsomesosella elongata
 Falsomesosella gardneri
 Falsomesosella gracilior
 Falsomesosella grisella
 Falsomesosella grisescens
 Falsomesosella horishana
 Falsomesosella javanica
 Falsomesosella mediofasciata
 Falsomesosella minor
 Falsomesosella nilghirica
 Falsomesosella obliquevittata
 Falsomesosella ochreomarmorata
 Falsomesosella parvula
 Falsomesosella perakensis
 Falsomesosella robusta
 Falsomesosella rufovittata
 Falsomesosella saigonensis
 Falsomesosella subalba
 Falsomesosella subunicolor
 Falsomesosella theresae
 Falsomesosella tranversefasciata
 Falsomesosella truncatipennis
 Falsomesosella unicolor

Mga kasarigan

Falsomesosella

Falsomesosella


Bắc Sơn là một xã thuộc huyện Đô Lương, tỉnh Nghệ An, Việt Nam.

Xã Bắc Sơn có diện tích 4,95 km², dân số năm 1999 là 4.244 người, mật độ dân số đạt 857 người/km².

Hành chính
Xã Bắc Sơn gồm các xóm: 1, 2, 3, 4

Chú thích

Tham khảo

Bắc Sơn, Đô Lương


Kaliwatan sa alibangbang ang Scythris langohri. Una ning gihulagway ni Passerin d'entrèves ug Vives Moreno ni adtong 1990. Ang Scythris langohri sakop sa kahenera nga Scythris, ug kabanay nga Scythrididae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Scythris

Scythris langohri


Huyện Olá là một huyện (distrito) thuộc tỉnh Coclé ở Panama. Theo điều tra dân số năm 2000, huyện này có dân số 5671 người. Huyện Olá có diện tích 381 km². Huyện lỵ đóng tại Olá.

Tham khảo

Huyện của Panama
Tỉnh Coclé

Olá (huyện)


Horst Blankenburg (10 de julho de 1947) é um ex-jogador de futebol alemão, que jogou como defensor. Ele é mais conhecido pelo período da década de 1970, durante o qual ele jogou no Ajax e venceu a Liga dos Campeões três vezes consecutiva (1971, 1972 e 1973), a Supercopa da Europa duas vezes (1972 e 1973), a Copa Intercontinental (1972), a Eredivisie e a Taça KNVB duas vezes. Em 1976, ele ganhou a Copa da Alemanha e a Taça dos Vencedores de Taça em 1977 com o Hamburgo. Apesar de todo o sucesso, ele nunca foi selecionado para a seleção alemã.

Jogador
A carreira de Blankenburg começou nas divisões de base do VfL Heidenheim; sua carreira profissional começou no 1. FC Nürnberg na temporada 1967-68. O Nürnberg ganhou a Bundesliga naquela temporada mas Blankenburg jogou apenas 13 jogos. Ele então se transferiu para o Wiener Sportclub por 45 mil marcas alemãs, onde conseguiu impressionar e após a temporada, mudou-se para o 1860 München por 100.000 marcas alemãs. Naquela temporada, ele jogou 31 vezes e até marcou um gol, mas sua equipe foi rebaixada, ele então se mudou para o Ajax da Holanda.

Ajax
No Ajax, ele jogou junto com Johan Cruyff, Johan Neeskens, Ruud Krol e Arie Haan. Seus treinadores no Ajax foram Stefan Kovács e Rinus Michels - que projetaram a famosa defesa que Blankenburg compôs com Velibor Vasović. Blankenburg nessa época foi amplamente considerado um dos melhores da Europa. Nas cinco temporadas no Ajax, ele venceu a Liga dos Campeões três anos seguidos entre 1971 e 1973 e a Copa Intercontinental em 1972. Ele se tornou campeão holandês em 1972 e 1973 e venceu a Copa holandesa em 1971 e 1972.

Hamburgo
Em 1975, ele voltou para a Alemanha para jogar no Hamburgo, ele ganhou a Copa da Alemanha em 1976 e a Taça dos Vencedores de Taça em 1977, embora ele não tenha jogado na final contra o Anderlecht. No final, ele não conseguiu se afirmar no clube, durante a segunda temporada no clube, ele jogou apenas 13 partidas e então ele se transferiu no final da temporada para o Neuchâtel Xamax da Suíça.

Outros Clubes e Aposentadorias
Em 1978, Blankenburg mudou-se para Chicago Sting dos Estados Unidos, depois ele foi emprestado por alguns meses para o KSC Hasselt da Bélgica. Ele se aposentou do futebol profissional em 1981 no Preußen Münster. No entanto, em 1982, ele voltou a jogar nas divisões inferiores pelo Hummelsbütteler SV e no Lüneburger, onde ele finalmente terminou sua carreira em 1985, com 38 anos.

Seleção Nacional
Ele nunca foi convocado para o time de futebol alemão, uma das razões foi que Franz Beckenbauer cumpria o papel de libero na época. Johan Cruijff pediu-lhe para jogar pela Holanda na Copa do Mundo de 1974, mas Blankenburg se recusou pois ainda esperava uma convocação pela Alemanha.

Títulos
 1. FC Nürnberg
 Bundesliga: 1967-68
 Ajax
 Eredivisie: 1971-72 , 1972-73
 Taça KNVB: 1970-71 , 1971-72
 Liga dos Campeões: 1970-71, 1971-72 e 1972-73
 Super Taça Europeia: 1972 e 1973
 Copa Intercontinental: 1972
 Hamburgo
 DFB-Pokal: 1975-76
 Taça dos Vencedores de Taça: 1976-77

Nascidos em 1947
Futebolistas da Alemanha
Futebolistas do 1. FC Nürnberg
Futebolistas do TSV 1860 München
Futebolistas do AFC Ajax
Futebolistas do Hamburger Sport-Verein

Horst Blankenburg


Haploporus latisporus is a species of poroid white rot crust fungus in the family Polyporaceae. It is found in Central China, where it grows on decomposing pine twigs.

Taxonomy
The type collection of Haploporus latisporus was made in Jigongshan (Henan Province) in August 2005, and described as a new species in 2007. The specific epithet latisporus refers to its wide spores, which, at up to 10 μm, are the broadest in genus Haploporus.

Description
Fruit bodies of Haploporus septatus occur in small crust-like patches that are difficult to separate from the underlying substrate. Individually, they measure up to  long and  wide, and up to 1 mm thick at the centre. The hymenophore, or pore surface, is white to cream coloured, darkening slightly in dry conditions. The round to angular pores number around two to three per millimetre.

The hyphal structure is dimitic to trimitic. The generative hyphae have clamp connections. The thick-walled, cylindrical spores are ornamented with warts (up to 2 μm long) and typically measure 13–16.5 by 8–10 μm.

References

Fungi described in 2007
Fungi of China
Polyporaceae
Taxa named by Yu-Cheng Dai

Haploporus latisporus


An Odontorhabdus in uska genus han Coleoptera. An Odontorhabdus in nahilalakip ha familia nga Cerambycidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Odontorhabdus

Odontorhabdus


Ang Khvoshqowl ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Khōsh Qōl (suba nga anhianhi sa Apganistan, Daykundi Province),
 Khushk Qōl (suba nga anhianhi sa Apganistan, Parwān),
 Khōsh Qōl (suba nga anhianhi sa Apganistan, Wilāyat-e Ghaznī, lat 33,74, long 67,68),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Khvoshqowl


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Amyttacta angolensis. Una ning gihulagway ni Max Beier ni adtong 1965. Ang Amyttacta angolensis sakop sa kahenera nga Amyttacta, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Anggola

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Anggola
Amyttacta

Amyttacta angolensis


I gode hænder er en dansk dokumentarfilm fra 1964 instrueret af Jørgen Thoms efter eget manuskript.

Handling
En redegørelse for arbejdet i Københavns Kommunes børneinstitutioner.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 1964

I gode hænder


An Clytosaurus priapus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Thomson hadton 1864. An Clytosaurus priapus in nahilalakip ha genus nga Clytosaurus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Clytosaurus

Clytosaurus priapus


An Rhabdalestes aeratis in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Melanie L. J. Stiassny ngan Schaefer hadton 2005. An Rhabdalestes aeratis in nahilalakip ha genus nga Rhabdalestes, ngan familia nga Alestidae. Ginklasipika han IUCN an species komo kulang hin datos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Rhabdalestes

Rhabdalestes aeratis


, znany także jako Kunitomo (国倫), Fūrai Sanjin (風来山人), Tenjiku rōnin (天竺浪人) i Fukuchi Kigai (福内鬼外) – japoński uczony epoki Edo.

Życiorys
Pochodził z prowincji Sanuki (ob. prefektura Kagawa), z drobnej rodziny samurajskiej. Przez całe życie zmagał się z biedą, w związku z czym imał się rozmaitych zajęć, był m.in. wędrownym aktorem, tłumaczem, pracownikiem administracji hanu Takamatsu i autorem sztuk dla teatru lalek. Miał wszechstronne zainteresowania, interesował się m.in. filozofią, medycyną, zielarstwem, botaniką. Pasjonowały go także osiągnięcia nauki europejskiej. Nauczył się języka holenderskiego, a poznane zdobycze techniki zachodniej próbował wdrażać w dziedzinach takich jak ceramika, tkactwo, malarstwo, górnictwo. Eksperymentował z elektrycznością i pomiarami temperatury. Pisał również sztuki jōruri i jest autorem m.in. humorystycznych, komicznych form prozy zwanych kokkeibon pt.: Nenashi-gusa (Rzęsa [wodna] 1763–1769) i Fūryū Shidōkenden (Biografia modnego Shidōkena, 1763).

Jego pasje spotkały się z powszechnym niezrozumieniem i pewnego dnia w napadzie szału zabił jednego ze swoich uczniów, za co został aresztowany i stracony.

Przypisy

Japońscy pisarze
Japońscy botanicy
Japońscy lekarze
Urodzeni w 1728
Zmarli w 1779

Gennai Hiraga


Alan Sabrosky is a retired Marine officer and former Director of Studies at the United States Army War Colleges Strategic Studies Institute, where he held the position of the Douglas MacArthur Chair of Research. He received the Superior Civilian Service Award in 1998. He has taught at the United States Military Academy at West Point; Georgetown University; the University of Pennsylvania; and the Johns Hopkins University School of Advanced International Studies. His publications have mainly focused on alliance systems and unionization in the United States military. He co-authored a book called Prisoners of War?: Nation-States in the Modern Era.

Academic career
Sabrosky earned a master's degree in history and a doctorate in political science from the University of Michigan. He worked at the Foreign Policy Research Institute for most of the 1970s and was appointed director of FPRI in 1981, but ran the organization into debt and resigned a year later. He has taught at Catholic University and Georgetown University.

Alliance theory
Sabrosky's work on alliance theory showed that a conflict escalates when a major power intervenes in a war between a minor state and another major state. He has identified three types of conflicts in this analysis: "localized wars" between the original belligerents, "expanded wars" which include several belligerents, and enlarged wars that include a major power on both sides of the conflict.

Unionization of the military
In the book Blue Collar Soldiers: Unionization and the U.S. Military Sabrosky, who edited the volume, states that "military unions are simply too great a risk for a political democracy" adding that it would be "unwise to expect unions not to act like unions over the long term, and in doing so call into question the basis of our national security".

Antisemitism
Sabrosky has been critical of American Jews who serve in the Israel Defense Forces (IDF), but not in the U.S. armed forces. Daniel Flesch, a former IDF paratrooper, has called Sabrosky a conspiracy theorist and criticized him for writing that "a large majority of American Jews...espouse a form of political bigamy called dual loyalty".

The Anti-Defamation League named Sabrosky as a key figure in anti-Semitic 9/11 conspiracy theories. Sabrosky stated that he "arrived" as a 9/11 "Truther" in 2009 and spent over a decade alternately stating that the U.S. military establishment knows that Israel was behind the attacks instead of Al-Qaeda but won't support 9/11 Truthers by publicly stating that, or bragging that 9/11 Truthers have "won" the "battle" over the truth of 9/11 and are merely waiting for the Federal government to publicly admit their defeat to the American populace. However, in October 2021 Sabrosky lamented that the 9/11 movement had completely failed at all of its goals, with the 20th anniversary of the terrorist attacks by Al-Qaeda being noteworthy for the non-presence of the Truthers.

Although Sabrosky has one Jewish grandparent, he does not identify particularly strongly with this Jewish ancestry, stating "an outside identity, Jewish or other, has never meant much at all to me. I'm an American", distinguishing himself from "an awful lot of American Jews [who] do not think of themselves as Americans who happen to be Jewish, but as Jews who happen to be living in America."

See also
Veterans Today

References

American conspiracy theorists
American people of Jewish descent
United States Marines
United States Military Academy faculty
Living people
Year of birth missing (living people)

Alan Sabrosky


An Selenidera maculirostris in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Lichtenstein hadton 1823. An Selenidera maculirostris in nahilalakip ha genus nga Selenidera, ngan familia nga Ramphastidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Selenidera

Selenidera maculirostris


Kaliwatan sa alibangbang ang Euglyphis riphea. Una ning gihulagway ni Stoll ni adtong 1782. Ang Euglyphis riphea sakop sa kahenera nga Euglyphis, ug kabanay nga Lasiocampidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Euglyphis

Euglyphis riphea


An Schizocypris in uska genus han Actinopterygii. An Schizocypris in nahilalakip ha familia nga Cyprinidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Schizocypris

Schizocypris


Tangorin is a rural town and locality in the Flinders Shire, Queensland, Australia. In the  the locality of Tangorin had a population of 58 people.

Indigenous language
Jirandali (also known as Yirandali, Warungu, Yirandhali) is an Australian Aboriginal language of North-West Queensland, particularly the Hughenden area. The language region includes the local government area of the Shire of Flinders, including Dutton River, Flinders River, Mount Sturgeon, Caledonia, Richmond, Corfield, Winton, Torrens, Tower Hill, Landsborough Creek, Lammermoor Station, Hughenden, and Tangorin.

History
Tangorin Provisional School opened in 1902 and closed in 1905. Opened in 1902 and after several temporary closures finally closed in 1905.

Cameron Downs State School opened on 23 January 1967.

In the  the locality of Tangorin had a population of 58 people.

Education
Cameron Downs State School is a government primary (Early Childhood-6) school for boys and girls at Hughenden-Muttaburra Road (). In 2018, the school had an enrolment of 8 students with 2 teachers and 2 non-teaching staff.

References

External links

Towns in Queensland
Shire of Flinders (Queensland)
Localities in Queensland

Tangorin


Ang Langi ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Darah-ye Langī, suba nga anhianhi, Wilāyat-e Ghōr,

Fiji

 Langi (suba), Northern Division,
 Langi (bungtod), Northern Division,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Fiji

Langi


Jablanica () je naseljeno mjesto u sastavu općine Sevnica, regija Posavska, Slovenija.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Sevnica.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Jablanica je imala 144 stanovnika.

Napomena: U 1952. povećano za naselje Simert, a u 1953. za naselje Zavine koja su ukinuta.

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Sloveniji
Naselja u Posavskoj regiji

Jablanica (Sevnica)


Principais filmes estreados
 Pferd und Reiter Springen über ein Hindernis, de Ottomar Anschütz
 Accordion Player, de Louis Le Prince
 Roundhay Garden Scene, de Louis Le Prince
 Traffic Crossing Leeds Bridge, de Louis Le Prince

Nascimentos

Falecimentos

1888 no cinema

1888 no cinema


Kahenera sa mga ito ang Clarotes. Ang Clarotes sakop sa kabanay nga Claroteidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Clarotes

Clarotes


Karl Martin og Margreta var ein føroyskur tónleikabólkur, sum útgav tríggjar fløgur í fyrru helvt av 1990-árunum. Tey ið sungu í bólkinum og løgdu navn til vóru Karl Martin Samuelsen og Margreta Poulsen. Tey sungu mest sangir til børn.

Útgávur
1994 - Karl Martin og Margreta 3
1993 - Vetrartíð
1992 - Summartíð

Eru við á hesum útgávum
2003 - Ung um aldamótið II

Keldur

Føroyskir tónleikabólkar
1990-árini

Karl Martin og Margreta


Permosisyra punctata là một loài côn trùng trong họ Permithonidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Martynov miêu tả năm 1933.

Chú thích

Tham khảo

Permosisyra

Permosisyra punctata


Futhi Ntshingila (Pietermaritzburg, 1974) é uma escritora sul-africana.

Formou-se em jornalismo pela Universidade de Rodes e escreveu no jornal The Sunday Times, de Joanesburgo. Fez mestrado em mediação de conflitos na Universidade de KwaZulu-Natal e abandonou o jornalismo para trabalhar no Escritório da Presidência, em Pretória. Em seus livros, procura preservar a memória das mulheres sul-africanas.

Obras
 2008 - Shameless
 2014 - Do not go gentle (Modjaji Books)

Ligações externas
Futhi Ntshingila - Editora Dublinenses

Escritores da África do Sul
Naturais de Pietermaritzburg

Futhi Ntshingila


SM the Ballad (có thể viết thành S.M. the Ballad  hay S.M. THE BALLAD) là một nhóm nhạc dự án của Hàn Quốc chuyên hát nhạc Ballad được thành lập bởi SM Entertainment. Thành viên của nhóm gồm có Jay của TRAX, Kyuhyun của Super Junior, Jonghyun của SHINee và ca sĩ mới Jino. Họ được miêu tả là Nhóm những giọng ca của công ty.

Lịch sử

2010: Ra mắt và Miss You
Ngày 19 tháng 11 năm 2010, SM Entertainment đã đưa ra một tuyên bố rằng các thành viên Jay của TRAX, Kyuhyun của Super Junior, Jonghyun của SHINee và ca sĩ mới Jino sẽ được chọn để tham gia vào một nhóm nhạc dự án mới của công ty. Mục đích thành lập nhóm nhạc dự án này là để cho thấy rằng các nghệ sĩ của công ty không chỉ hoạt động tốt khi với tư cách nhóm nhạc thần tượng mà còn có thể kết hợp rất tốt với nhau trong thể loại nhạc Ballad nữa.

Tên gốc của bài hát ra mắt "Miss You" của S.M The Ballad là "When It Began", vốn được viết để thành một bài song ca cho SHINee. Từ khi tên nhóm của SHINee còn chưa được quyết định, Onew và Jonghyun đã cùng thu âm bản song ca này với phần rap của Minho và dự định sẽ phát hành trong album ra mắt của nhóm. Do ca khúc không hợp với hình ảnh của album nên công ty đã để lại và định phát hành riêng dưới dạng đĩa đơn. Kế hoạch đó chưa hề được hiện thực hóa và lại có những sự thay đổi khác nữa cho đến quyết định cuối cùng là ba ca sĩ: Xiah Junsu của TVXQ, Kyuhyun của Super Junior và Jonghyun của SHINee sẽ đảm nhận bài hát này. Chỉ hai tháng trước khi đĩa đơn này ra mắt, JYJ từ TVXQ đã quyết định rời khỏi SM, theo đó thì Xiah Junsu cũng rút khỏi dự án. Sau nhiều biến động, cuối cùng thì Jay của TRAX và một học viên của SM là Jino sẽ thay thế vị trí của Junsu, và tên bài hát chính thức trở thành "Miss You".

Ngày 26 tháng 11 đã được định là ngày ra mắt album đầu tay của nhóm "너무 그리워" (Miss you so much).
Tuy nhiên, do trận Pháo kích ở Yeonpyeong vào ngày 23 tháng 11 khiến xã hội Hàn Quốc hết sức bất ổn, nên album đã được dời lại đến ngày 29 tháng 11, và ca khúc chủ đề "Miss You" được phát hành ngày 28 tháng 11 dưới dạng nhạc số.

Nhóm đã có màn trình diễn ra mắt trên chương trình Inkigayo của đài SBS phát sóng ngày 28 tháng 11 năm 2010.

Bài hát chủ đề "Miss you" là một ca khúc nói về việc không thể níu giữ người con gái mình yêu, một bản ballad buồn nhưng đẹp đẽ.
Trong music video có sự tham gia của hai diễn viên nổi tiếng Joo Won và Lee Yeon-hee với nội dung MV nói về tình yêu đẹp giữa thiên thần và người trần gian.
Ngày 3 tháng 12, Jay Kim đã không thể có mặt ở buổi diễn tại Music Bank của KBS do bận lịch quay phim "President". Trong vài buổi diễn quảng bá sau đó, anh cũng đã không thể có mặt.

Ngày 4 tháng 12 năm 2010, nhóm bắt đầu quảng bá cho ca khúc thứ hai "Hot Times" tại chương trình âm nhạc Music Core của MBC. "Hot Times" là một ca khúc đặc trưng của thể loại R&B với giai điệu không nhanh nhưng lại được thể hiện bởi những giọng ca mạnh mẽ và đầy kĩ thuật, thuộc loại Urban Soul, nói về câu chuyện tình yêu của một người con trai và lời hứa hẹn sẽ mãi yêu cô gái. Music video được đặt trong khung cảnh đen trắng với một chút màu sepan, được phát hành ngày 13 tháng 12 năm 2010 thông qua trang YouTube chính thức của SM Entertainment là sment.

2014: Thay đổi thành viên và album mới
Vào ngày 3 tháng 2 năm 2014, SM Entertainment tiết lộ rằng Changmin của TVXQ, Yesung của Super Junior, Zhang Li Yin, Kim Tae-yeon của Girls' Generation, Zhou Mi của Super Junior-M, Krystal Jung của f(x) và Chen của EXO (EXO-M) sẽ được gộp lại thành một nhóm để phát hành album mới cùng với thành viên ban đầu là Jonghyun của SHINee. SM thông báo: "SM The Ballad đang có kế hoạch trở lại rất sớm. Tuy Hiệp hội Bản quyền Âm nhạc Hàn Quốc đã có một sai lầm nhưng chúng tôi sẽ tiết lộ các thông tin sớm". Sau đó, họ thông báo rằng danh sách bài hát sẽ chứa các bài hát bằng tiếng Hàn, tiếng Nhật và cả tiếng Trung. Album sẽ được phát hành vào ngày 13 tháng 2 năm 2014. Mặc dù vấp phải một số ý kiến trái chiều về việc thay đổi thành viên, nhưng SM vẫn quyết định giữ nguyên đội hình. Tuy 'Breath' ra mắt trong thời kỳ ''bom tấn'' và không giành được no.1 trên các show âm nhạc cuối tuần của các nhà đài Hàn Quốc, nhưng không thể phủ nhận được sức nóng của album mới này hơn hẳn sản phẩm ''Miss U''. Dù sao SM THE BALLAD cũng đã có một lần trở lại tuyệt vời.

Thành viên

Thành viên hiện tại

Thành viên trước đây

Thời gian biểu

Danh sách đĩa nhạc

Album phòng thu

Ghi chú: Những bài hát in đậm là những bài hát dùng để quảng bá cho album của nhóm.

Trên các kênh truyền thông khác
Vào ngày 4 tháng 1 năm 2011, SM Entertainment đã hợp tác với NEOWIZ Internet Corporation, Ltd, phát hành một ứng dụng cho iPhone có sử dụng album đầu tay Miss You của SM The Ballad. Ứng dụng có bao gồm phiên bản nghe thử của các bài trong album, và phiên bản đầy đủ phải trả phí của các bài, cùng với hình ảnh và clock, cũng như music videos cho Miss You và Hot Times. Ứng dụng có thể được tải xuống từ iTunes.

Tham khảo

Liên kết ngoài
SM The Ballad Official website
SM Entertainment Official website

SM Town
Nhóm nhạc K-pop
Ban nhạc thành lập năm 2010
Nhóm nhạc thần tượng Hàn Quốc
Khởi đầu năm 2010 ở Hàn Quốc
Nghệ sĩ SM Entertainment

SM the Ballad


Alyxandria Treasure (ur. 15 maja 1992 w Prince George) – kanadyjska lekkoatletka specjalizująca się w skoku wzwyż.

W 2009 zajęła 11. miejsce na mistrzostwach świata juniorów młodszych w Bressanone. Srebrna medalistka mistrzostw panamerykańskich juniorów w Miramar (2011). W 2014 zdobyła złoto na młodzieżowych mistrzostwach NACAC. Rok później zajęła 7. miejsce na igrzyskach panamerykańskich w Toronto. Siedemnasta zawodniczka igrzysk olimpijskich w Rio de Janeiro (2016).

Złota medalistka mistrzostw Kanady. Stawała na podium mistrzostw NCAA.

Rekordy życiowe: stadion – 1,94 (18 sierpnia 2016, Rio de Janeiro); hala – 1,90 (16 lutego 2018, Ann Arbor).

Osiągnięcia

Przypisy

Bibliografia
 Profil zawodniczki na stronie World Athletics  [dostęp 29 kwietnia 2017].

Kanadyjscy skoczkowie wzwyż
Kanadyjscy olimpijczycy
Lekkoatleci na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 2016
Urodzeni w 1992

Alyxandria Treasure


Géssio Floro foi um político e militar romano nomeado procurador da Judeia entre 64 e 66. Nascido em Clazômenas, Floro foi nomeado no lugar de Luceio Albino por Nero por causa da amizade da imperatriz Popeia Sabina com sua esposa Cleópatra. Seu mandato é lembrado principalmente pela sua ganância, que, segundo Flávio Josefo, foi a causa principal da Grande Revolta Judaica.

Carreira

Ao assumir seu posto em Cesareia Marítima, Floro começou a favorecer a população grega da cidade em detrimento dos judeus, que se aproveitaram da situação para denegrir a imagem dos judeus. Em uma ocasião, os judeus estavam orando numa sinagoga local quando um grupo de gregos sacrificou diversos pássaros num monte de terra na entrada da sinagoga, o que tornou o edifício inteiro impuro. Furiosos, os judeus enviaram uma comitiva a Floro para tentar alguma forma de retribuição, mas o procurador, depois de aceitar o pagamento de oito talentos para ouvir o caso, se recusou a ouvir as reclamações dos judeus e mandou prender os membros da comitiva.

Floro irritou ainda mais a população judaica de sua província depois de remover dezessete talentos do tesouro do Templo de Jerusalém, alegando que o dinheiro era para o imperador. Em resposta ao ultraje, a cidade inteira se levantou em revolta e muitos de seus habitantes passaram a zombar publicamente de Floro passando uma cesta de donativos para coletar esmolas como se Floro fosse um mendigo. Floro reagiu enviando soldados para Jerusalém no dia seguinte para prender os líderes da revolta, que foram flagelados e crucificados, apesar de alguns serem cidadãos romanos.

Depois do início da Grande Revolta, Floro foi substituído pelo procurador Marco Antônio Juliano.

Bibliografia

Romanos antigos do século I
Ano de nascimento desconhecido
Nascidos no século I
Ano de morte desconhecido
Mortos no século I
Procuradores da Judeia

Géssio Floro


An Aerenicopsis megacephala in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1940. An Aerenicopsis megacephala in nahilalakip ha genus nga Aerenicopsis, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Aerenicopsis

Aerenicopsis megacephala


Panfilovia fasciata là một loài côn trùng trong họ Panfiloviidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Ponomarenko miêu tả năm 1996.

Chú thích

Tham khảo

Panfiloviidae

Panfilovia fasciata


An Gephyroberyx in uska genus han Actinopterygii. An Gephyroberyx in nahilalakip ha familia nga Trachichthyidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Gephyroberyx

Gephyroberyx


An Urotriorchis macrourus in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Gustav Hartlaub hadton 1855. An Urotriorchis macrourus in nahilalakip ha genus nga Urotriorchis, ngan familia nga Accipitridae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Urotriorchis

Urotriorchis macrourus


Porcellio longiflagellata là một loài chân đều trong họ Porcellionidae. Loài này được Wahrberg miêu tả khoa học năm 1922.

Chú thích

Tham khảo

Porcellio

Porcellio longiflagellata


Portugal luttók á Olympisku leikunum, sum vóru í London, Stórabretland, í døgunum 27. juli til 12. august 2012. Í alt vóru tað 77 ítróttafólk úr Portugal í 13 ítróttagreinum á Summar-OL 2012.

Heiðursmerki

Portugal á Summar-OL
Summar-OL 2012

Portugal á Summar-OL 2012


Okruzi Litvanije (litv.: Lietuvos apskritys) predstavljaju prvi nivo administrativne podjele ove baltičke zemlje.

Litvanija je administrativno podijeljena na 10 okruga (jednina: apskritis, množina: apskritys), nazvanih prema njihovim glavnim gradovima.

Okruzi su dalje podijeljeni na općine (jednina: savivaldybė, množina: savivaldybės) kojih je ukupno 60. Od toga 9 je gradskih općina, 43 okružnih općina i 8 seoskih općina. Svaka općina je podijeljena na manje dijelove nazvane  elderates. Ova podjela je nastala 1994. godine i neznatno je modificirana 2000. godine. 1. jula 2010. godine, ukinute su okružne uprave i od toga datuma okruzi ostaju kao teritorijalne i statističke jedinice Litvanije.

Spisak okruga
<onlyinclude>

Reference

Litvanija
Litvanija
Okruzi Litvanije
Litvanija

Okruzi Litvanije


Isoetaceae é uma família da ordem Isoetales que contém apenas um gênero vivente, Isoetes, e este possui cerca de 192 espécies validamente descritas (duas espécies sul-americanas deste gênero são por vezes segregadas para o gênero Stylites). As espécies que integram esta família são plantas herbáceas perenes, aquáticas ou terrestres que podem entrar em estado de dormência quando seca o ambiente úmido onde ocorrem. Para além das espécies atuais a família inclui plantas conhecidas apenas do registo fóssil, com destaque para o gênero Tomiostrobus que agrupa plantas herbáceas extintas de morfologia similar às licópsidas atuais.

Morfologia
Os membros da família Isoetaceae podem ser aquáticos ou terrestres. Estas apresentam folhas simples, espiraladas, formando uma roseta basal. As folhas são em sua parte basal alargadas, com lígula, revestidas e apicalmente lineares.

Possuem raízes adventícias e endógenas, que emergem a partir de sulcos inferiores na haste e ramificação dicotômica. Os talos são protostélicos, orientados verticalmente como cormos e raramente rizomatosos, com meristema apical e lateral, tornando-se lobados na base.

Os esporângios são heterosporados, ou seja, produzem esporos dimórficos. O megasporângio é o órgão feminino, onde são produzidos os megásporos. O  microsporângio é o órgão masculino em plantas espermatófitas, onde são produzidos os micrósporos. Os megasporângios são formados na base do megasporófilos,  os microsporângios na base de microsporofilos, sendo que os microsporofilos estão localizados mais próximos do centro da planta.

Apresentam cormos bilobados ou tetralobados (caule subterrâneo que acumula reserva na forma de amido). Suas raízes são dicotomicamente divididas, a família Isoetaceae apresenta Microfilos 9-180 por cormo, filiformes, lineares ou triangulares, eretos ou ascendentes, retos ou flexuosos; alas presentes apenas na porção proximal ou sobre toda a extensão do microfilo, membranosas (forma de membrana) ou cartáceas, hialinas ou castanho-escuras, ápice atenuado ou trucando; súbulas presentes ou ausentes. Velos rudimentares a ausentes, incompletos ou completos. Lígulas (excrescência na junção entre o limbo e o pecíolo) hialinas ou castanho-escuras, ovais a cordadas. Lábios rudimentares ou bem desenvolvidos, esporângios basais ou acima da base dos microfilos, arredondados ou ovais elípticos, concolores ou bicolores, hialinos a castanho-escuros. Megásporos brancos ou cinzas, triletes, baculados, cristados, lisos, rugulados, sacados ou tuberculados; lesuras retas ou onduladas; cíngulo ondulado ou reto, com contorno arredondado a triangular, conspícuo ou inconspícuo; vista equatorial globular, vista proximal globular ou subtriangular. Micrósporos cinzas ou castanho-claros, monoletes, perisporos lisos, papilados, equinados ou tuberculados.

Distribuição e diversidade taxonômica
A família tem distribuição cosmopolita. No Brasil estão presentes 28 espécies, sendo 23 endêmicas, com ocorrência em todos os domínios, exceto na Caatinga.

Ocorrências desse grupo foram confirmadas no norte (Amazonas, Pará, Roraima); Nordeste (Bahia, Maranhão, Paraíba, Pernambuco); Centro-Oeste (Espírito Santo, Minas Gerais,  Rio de Janeiro, São Paulo); Sul (Paraná, Rio Grande do Sul, Santa Catarina).

Lista de espécies brasileiras

Isoetes amazonica A.Braun

Isoetes baculata Hickey & H.P.Fuchs

Isoetes bradei Herter

Isoetes brasiliensis H.P.Fuchs

Isoetes cangae J.B.S. Pereira, Salino & Stützel

Isoetes caparaoensis J.B.S. Pereira

Isoetes fuscomarginata H.P.Fuchs

Isoetes gardneriana Kunze ex Mett.

Isoetes gigantea U.Weber

Isoetes goebelii U.Weber

Isoetes luetzelburgii U.Weber

Isoetes martii A.Braun

Isoetes maxima Hickey, Macluf & Link-Pérez

Isoetes mourabaptistae J.B.S. Pereira et al.

Isoetes naipiana P.G. Windisch, Lorscheitt. & Nervo

Isoetes nana J.B.S. Pereira

Isoetes organensis U.Weber

Isoetes panamensis Maxon & C.V.Morton

Isoetes pedersenii H.P.Fuchs ex E.I.Meza & Macluf

Isoetes quiririensis J.B.S. Pereira & Labiak

Isoetes ramboi Herter

Isoetes sehnemii H.P.Fuchs

Isoetes serracarajensis J.B.S. Pereira, Salino & Stützel

Isoetes smithii H.P.Fuchs

Isoetes spannagelii H.P.Fuchs

Isoetes triangula U.Weber

Isoetes ulei U.Weber

Isoetes weberi Herter

Filogenia

A família Isoetaceae pertence ao grupo das licófitas, o grupo irmão de Selaginellaceae, com o qual compartilha a presença de heterosporia e lígula. Umas das características que distingue o grupo é a presença de um câmbio especializado que adiciona tecidos secundários ao cormo. Outra característica do grupo, uma adaptação ao encharcamento das raízes, é a presença de câmaras de ar nas raízes e folhas.

Domínios
Amazônia, Cerrado, Mata Atlântica, Pampa, Pantanal

Referências

Lycopodiophyta

Isoetaceae


La Selva Litana entrò per un breve momento nella storia ufficiale di Roma in quanto luogo di un famoso agguato (spesso impropriamente definito "battaglia") teso dai Galli Boi a un grosso contingente romano. In quanto sede di un grave colpo all'onore militare delle legioni di Roma, diventa comprensibile quindi che a questa selva, man mano ridotta e distrutta per fare posto alle coltivazioni della centuriazione romana, sia stata riservata una vera e propria damnatio memoriae.

Localizzazione
Sul problema della localizzazione della Selva Litana si sono esercitati storici di ogni epoca variamente argomentando le loro teorie, spesso estrapolate sulla base di una visione campanilistica. In genere, essendo l'agguato stato teso dai Galli Boi si ritiene che la Selva Litana fosse situata fra l'alta Toscana, l'Emilia o la Romagna, area stanziale della tribù che vennero poi costrette all'emigrazione dalla pressione romana. Ma non manca chi, come Emanuele Repetti, riporta fonti che escluderebbero perfino questa tesi.

Le localizzazioni pongono la Selva variamente dispiegata fra Bologna, Modena e Pistoia, fra Bologna e Ravenna, fra Bologna e Rimini, probabilmente nelle vallate del Montone o del Lamone nei pressi di Forlì (A. Calvetti); uno studioso di Reggio Emilia (N. Cassone), la sposta vicino alla sua città. Molti si appoggiano a riferimenti ad un'area sacra dei Galli; bisogna però ricordare che questi individuavano, nei pressi di tutti i loro insediamenti, aree boschive da ritenere sacre. In ogni caso, tutte le fonti antiche parlano di una Pianura padana estremamente boscosa, e quindi è forse inevitabile che ogni odierna cittadina della pianura stessa, alla ricerca di una radice storica, possa tentare di affidarsi a questa immensa Selva Litana.

Situazione
La seconda guerra punica era in pieno svolgimento. Annibale, nel 218 a.C., sconfiggendo i Taurini, si era accattivato l'aiuto dei Galli Insubri stanziati nell'area compresa fra Milano e gli Appennini e dei Galli Boi che abitavano l'area riconducibile, all'incirca, all'attuale Emilia. Quella che oggi viene chiamata Romagna era abitata dai Galli Lingoni (fascia dai colli di Imola a Ravenna) e dai Galli Senoni  che vivevano approssimativamente dall'odierna Forlì fino a Senigallia, nelle attuali Marche.

Nel 217 a.C., Annibale aveva inferto ai romani una grave scacco con la battaglia del Lago Trasimeno ma poi, anziché dirigersi su Roma, aveva preferito spostare le sue forze verso l'Apulia probabilmente per svernare in attesa dei rinforzi che erano stati programmati dalla Sardegna e dall'Iberia ma che non ebbero mai la possibilità di arrivare. Una flotta cartaginese era stata bloccata sulle coste del mar Tirreno dalla flotta romana comandata da Gneo Servilio Gemino mentre in Iberia i fratelli Gneo Cornelio Scipione e Publio Cornelio Scipione (rispettivamente zio e padre del futuro Africano) avevano costretto sulla difensiva le forze cartaginesi.

Le decisioni dei comandanti militari romani furono quindi improntate ad una cristallina logica di contrattacco: un esercito di possenti dimensioni doveva essere inviato verso Annibale per cercare di infliggere una sconfitta il più possibile decisiva; un altro esercito, meno imponente ma altrettanto calibrato, doveva attaccare le regioni della Gallia Cispadana che aveva visto le popolazioni celtiche allearsi con il generale punico. Un attacco diretto alle loro case avrebbe, nei progetti di Roma, costretto i Galli a ritornare nelle loro terre abbandonando le forze cartaginesi. Dopo pochi mesi, il 2 agosto 216 a.C., a Canne, le legioni conobbero una disfatta dai contorni spaventosi; 50.000 uomini massacrati in un solo giorno; la morte di uno dei due consoli, Lucio Emilio Paolo e di un'ottantina di senatori. Una sconfitta in campo aperto, dove le legioni di Roma si ritenevano invincibili, che per secoli rimase nella coscienza dei cittadini dell'Urbe e ancor oggi viene studiata quale esempio di genialità tattica militare.

L'attacco
L'altro esercito romano, comandato da Lucio Postumio Albino, console designato al posto di Lucio Emilio Paolo, fu inviato per rintuzzare le velleità dei Galli. L'obiettivo delle legioni di Roma erano le tribù che avevano parte attiva nelle forze di Annibale. Per arrivare nell'area da queste abitata, Lucio Postumio poteva scegliere fra due percorsi principali: la via Aurelia che dal 252 a.C. circa stava allungandosi lungo la Toscana ma che ancora non aveva raggiunto Luni e la via Flaminia ormai consolidato asse di comunicazione fra le regioni dell'Italia centrale e la pianura Padana.

In entrambi percorsi l'esercito romano doveva affrontare nemici agguerriti. Da una parte i Liguri arroccati sulle loro montagne e dall'altra i Galli Senoni e Lingoni che, a nord di Rimini, avrebbero conteso il passo. Da qualsiasi parte si volesse giungere nelle terre dei Galli Boi, la difficoltà che comunque si presentava alle legioni di Postumio e ai suoi alleati era conosciuta:

Anche se la logica degli spostamenti militari romani vedeva preferenziale l'uso della via Flaminia (tanto che da quella direzione ci si era aspettati l'arrivo di Annibale con il conseguente dispiegamento delle forze di Gneo Servilio Gemino) rimane ampiamente nel campo delle possibilità l'attraversamento degli Appennini sul percorso stesso di Annibale (che si presume nelle direttrici Modena - Lucca o Bologna - Pistoia), oppure perfino dal nord est, dall'area ravennate, con il possibile intervento aggiuntivo di Veneti o anche di Galli Cenomani che erano rimasti a fianco di Roma.

Questo può in parte spiegare la difficoltà di localizzare il luogo dell'agguato e l'ampia possibilità di scelta che si offre agli studiosi.

Tito Livio, in effetti ci riporta la composizione delle forze romane:

Due legioni romane comprendevano circa 8.000 uomini, i socii, quindi, non erano pochi. Non sappiamo quali popoli avessero affiancato le legioni. I Romani volevano vendicare la perdita di Clastidium che era stata consegnata ad Annibale dallo stesso prefetto del presidio, il brindisino Dasio, per 400 nummi d'oro. Gli alleati di Roma vedevano le tribù vicine indebolite dalla partenza di tanti validi combattenti al seguito del generale cartaginese e quindi la possibilità di saccheggio e di allargamento del loro territorio. Ben difficilmente i Boi avrebbero potuto sostenere una o più battaglie campali contro le formidabili legioni di Roma affiancate da una torma immane di nemici consanguinei.

L'agguato

Per ogni esercito che non possa competere con il nemico in campo aperto la soluzione sta nella guerriglia e nelle azioni sostenute dall'astuzia. Pur se Strabone afferma che

i difensori erano obbligati dalla situazione a ricorrere a mezzi più subdoli.

Molto probabilmente per "strada" Livio intendeva un ampio sentiero battuto per lo più da mercanti e da piccole forze armate locali; le strade romane (la via Emilia verrà costruita pochi anni dopo) lasciavano ai lati ampi spazi disboscati e decespugliati proprio per evitare sorprese. Inoltre alberi malamente incisi dalle limitate tecnologie dell'epoca (asce, mazze e cunei) non dovevano che arrivare al massimo alla seconda fila per non essere notati da chi percorreva la "strada" con la necessaria circospezione.

Quando l'esercito romano si fu ben addentrato nella foresta, in un gigantesco, macabro gioco del domino, gli alberi più esterni, come tessere, vennero spinti e fatti cadere contro gli altri innescando una sorta di reazione a catena. Il terribile risultato fu che

Dopo l'agguato
Non tutti i componenti l'esercito romano morirono sotto gli alberi caduti. Però il disordine dovette essere estremo tanto che

La testa di Postumio, all'uso celtico fu tagliata e, spolpata, divenne un vaso, incrostato d'oro, usato per le celebrazioni religiose. Il bottino dei Galli fu eccezionale in quanto nessuno riuscì a sfuggire e quindi, anche se la maggior parte degli animali fu schiacciata dalla caduta degli alberi, vestiti, armi, vettovaglie, e quanto necessita ad un esercito in marcia rimase sul percorso delle legioni abbattute.

L'annuncio del disastro sgomentò la popolazione romana, già colpita dalla notizia del disastro di Canne. Per alcuni giorni la città si mosse come in lutto fino a quando il Senato mandò gli Edili a far riaprire le botteghe. Infine Tiberio Sempronio, convocati i senatori, diede una svolta alle operazioni concentrando l'attenzione su Annibale e dicendo che

Epilogo
Venticinque anni dopo, nel 191 a.C., una volta liquidato il pericolo cartaginese e dopo dieci anni di sanguinose e acerrime battaglie contro le tribù galliche, Roma assoggettò la Gallia Cispadana ma i Galli Boi, in particolare, furono attaccati, sbaragliati e massacrati da Publio Cornelio Scipione Nasica. I pochi superstiti furono costretti a emigrare in Boemia, il loro territorio fu diviso fra un gran numero di coloni italici mandati a suo presidio e collegati con l'Italia centrale dalla Via Emilia e dalla Via Flaminia minor.

Note

Bibliografia
  Versione in inglese qui .

  Versioni in inglese disponibili qui e qui.
  Versione in inglese disponibile qui.

Fonti storiografiche moderne
E. Acquaro, Cartagine: un impero sul Mediterraneo, Roma, Newton Compton, 1978, ISBN 8840300996.
G. Gimal, Le siècle des Scipions, Parigi, 1975.
S.I. Kovaliov, Storia di Roma, Roma, Editori Riuniti, 1982, ISBN 8835924197.
S. Moscati, Introduzione alle guerre puniche: origini e sviluppo dell'impero di Cartagine, Torino, SEI, 1994, ISBN 8805054127.
H.H. Scullard, Carthage and Rome, Cambridge, 1989.

Voci correlate
Battaglie romane
Celti
Seconda guerra punica
Lucio Postumio Albino (console 234 a.C.)

Selva Litana

Battaglia della Selva Litana


An Cusiala in uska genus han Lepidoptera. An Cusiala in nahilalakip ha familia nga Geometridae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Cusiala

Cusiala


Crooked Streets er en amerikansk stumfilm fra 1920 af Paul Powell.

Medvirkende
 Ethel Clayton som Gail Ellis
 Jack Holt som Rupert O'Dare
 Clyde Fillmore som Lawrence Griswold
 Clarence Geldart som Silas Griswold
 Josephine Crowell
 Fred Starr som Sailor Hugh

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1920
Dramafilm fra USA

Crooked Streets


O Tigers Tübingen é um clube profissional de basquetebol alemão que atualmente disputa a Liga Alemã (BBL). Sua sede está na cidade de Tubinga, Baden-Württemberg e sua arena é a Paul Horn-Arena com 3.132 lugares.

Temporada por Temporada

Clubes esportivos fundados em 1952
Clubes de basquetebol da Alemanha

Tigers Tübingen


Savez pionira Jugoslavije (SPJ) (slovenski Zveza pionirjev Jugoslavije (ZPJ), makedonski Сојуз на пионери на Југославија (СПЈ), bila je društvena organizacija koja je obuhvatala osnovnoškolsku djecu iz prvih sedam razreda u SFR Jugoslaviji. Savez je osnovan 27. decembra 1942. godine u toku Narodnooslobodilačke borbe Jugoslavije, pod rukovodstvom Komunističke partije Jugoslavije, a po ugledu na sovjetske pionirske organizacije. Organizacija je bila u strukturi USAOJ-a, odnosno Saveza komunističke omladine Jugoslavije, Narodna omladina Jugoslavije i kasnije Savez socijalističke omladine Jugoslavije. Izdavali su "Male novine". Čest sinonim za ovu organizaciju bio je "Titovi pioniri".

Organizacija je bila podijeljena u dvije grupe, mlađe  (od 7. do 11. godine) i starije pionire (11-15 godina).

Prijem novih članova obavljan je u prvom razredu, tokom svečanosti za Dan republike. Tog dana đaci su davali "pionirsku zakletvu" i dobijali su uniformu pionira: plavu kapu "titovku" sa crvenom petokrakom, bijelu košulju sa crvenom maramom i plave kratke hlačice.

Pioniri su bili organizirani po državnom hijerarhiskom sistemu, od razine škole, općine, bivših srezova, do republička i savezne države. Organizacijama svih razina formalno su rukovodili izabrani pioniri i društveno uobičajeni organi, ali su brigu o njihovom radu vodili zaduženi nastavnici, partijski, školski, općinski, republički i savezni organi i pojedinci, pod rukovodstvom KPJ, kasnije SKJ.

Najuspješniji pioniri birani su u općinske i republičke delegacije za posjete "Drugu Titu", redovno za Dan mladosti, 25. maja, svake godine. Posljednja generacija pionira rođena je 1982. godine.

Pionirska zakletva

Tekst pionirske zakletve, koji je u nekim detaljima varirao od škole do škole, glasio je:

Tekst zakletve se s vremenom mijenjao pa je tokom 1970-ih imao sljedeći oblik:

Danas kad postajem pionir
dajem časnu pionirsku riječ
da cu marljivo učiti i raditi,
poštovati roditelje i starije
i biti vjeran i iskren drug,
koji drži danu riječ!

Jedna od prvih verzija svečanog pionirskog zavjeta u FNRJ, u upotrebi do 1972., bila je manje zahtijevna i glasila je:

Zavjetujem se pred pionirskom zastavom i pred svojim drugovima pionirima da ću učiti i živjeti kao vjeran sin svoje domovine – Federativne Narodne Republike Jugoslavije. Zavjetujem se da ću čuvati bratstvo i jedinstvo naših naroda i slobodu naše domovine stečene krvlju njenih najboljih sinova. Za domovinu s Titom – naprijed!

Također pogledajte
SKJ
SKOJ

Reference

Savez komunista Jugoslavije
Narodnooslobodilačka borba
Historija Jugoslavije

Savez pionira Jugoslavije


The Spain women's national under-20 volleyball team represents Spain in under-20 international women's volleyball competitions and friendly matches, It is ruled and managed by The Spanish Royal Volleyball Federation That is an affiliate of International Volleyball Federation FIVB and also a part of European Volleyball Confederation CEV.

Results

FIVB U20 World Championship
 Champions   Runners up   Third place   Fourth place

Europe U19 Championship
 Champions   Runners up   Third place   Fourth place

Team

Current squad
The following is the Spanish roster in the 2016 European U19 Championship.

Head coach:  Jose Miguel Serrato

References

External links
 *Official website

Volleyball
National women's under-20 volleyball teams
Volleyball in Spain

Spain women's national under-21 volleyball team


Neolarrini is a tribe of cuckoo bees in the family Apidae. There are 5 genera and about 40 described species in Neolarrini, which includes the genera and species formerly included in the deprecated tribes Biastini and Townsendiellini.

Genera
 Biastes Panzer, 1806
 Neolarra Ashmead, 1890
 Rhopalolemma Roig-Alsina, 1991
 Schwarzia Eardley, 2009
 Townsendiella Crawford, 1916

References

 Michener, Charles D. (2000). The Bees of the World, xiv + 913.
 Michener, Charles D. (2007). The Bees of the World, Second Edition, xvi + 953.

Further reading

External links

 NCBI Taxonomy Browser, Biastini

Nomadinae

Neolarrini


An Spatuloricaria gymnogaster in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Eigenmann ngan Vance hadton 1912. An Spatuloricaria gymnogaster in nahilalakip ha genus nga Spatuloricaria, ngan familia nga Loricariidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Spatuloricaria

Spatuloricaria gymnogaster


Kaliwatan sa muragkarpa ang Psilorhynchus tenura. Una ning gihulagway ni Arunachalam ug Muralidharan ni adtong 2008. Ang Psilorhynchus tenura sakop sa kahenera nga Psilorhynchus, ug kabanay nga Psilorhynchidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kritikal nga nagtikapuo.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Asya
 Indya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Muragkarpa
Muragkarpa sa Asya
Psilorhynchus
Muragkarpa sa Indiya

Psilorhynchus tenura


Kahenera sa mga lumot ang Cavernularia. Ang Cavernularia sakop sa kabanay nga Parmeliaceae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong

Cavernularia (lumot)


Kaliwatan sa insekto ang Isoperla powhatan. Una ning gihulagway ni Szczytko ug Boris C. Kondratieff ni adtong 2015. Ang Isoperla powhatan sakop sa kahenera nga Isoperla, ug kabanay nga Perlodidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Tinípong Bángsà
Insekto sa Panama
Insekto sa Dakbayan sa Batikano
Isoperla

Isoperla powhatan


An Proeme latipennis in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Lane hadton 1973. An Proeme latipennis in nahilalakip ha genus nga Proeme, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Proeme

Proeme latipennis


An Erastria in uska genus han Lepidoptera. An Erastria in nahilalakip ha familia nga Geometridae.

Ilarom nga taxa

 Erastria accesaria
 Erastria aesymnusaria
 Erastria albicatena
 Erastria albosignata
 Erastria atrisignata
 Erastria campylogramma
 Erastria canentaria
 Erastria canente
 Erastria coloraria
 Erastria combinataria
 Erastria cristataria
 Erastria cruentaria
 Erastria curvilinea
 Erastria decrepitaria
 Erastria dissimilaria
 Erastria esperanza
 Erastria fletcheri
 Erastria gibbosa
 Erastria humbloti
 Erastria incompleta
 Erastria insularis
 Erastria intensa
 Erastria khasiana
 Erastria latimarginata
 Erastria latimargo
 Erastria leucicolor
 Erastria lucicolor
 Erastria lungtanensis
 Erastria lysima
 Erastria madecassaria
 Erastria mangiferaria
 Erastria marginata
 Erastria mascularia
 Erastria miegii
 Erastria mimasaria
 Erastria muscosa
 Erastria natalensis
 Erastria nigripuncta
 Erastria nodieri
 Erastria obliqua
 Erastria olenusaria
 Erastria olivata
 Erastria pallens
 Erastria perfusca
 Erastria perlutea
 Erastria perolivata
 Erastria phantasma
 Erastria phoenix
 Erastria rectilinea
 Erastria rubra
 Erastria simplex
 Erastria sordida
 Erastria sphaeromacaria
 Erastria sphaeromacharia
 Erastria subradiata
 Erastria sumbensis
 Erastria swinhoei
 Erastria versatiliaria
 Erastria vindex

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Erastria

Erastria


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Paulianiobia. Ang Paulianiobia sakop sa kabanay nga Acrididae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Paulianiobia

Paulianiobia


Popești là một xã thuộc hạt Argeș, România. Dân số thời điểm năm 2002 là 4158 người.

Chú thích

Tham khảo

Xem thêm

Xã của hạt Argeș

Popești, Argeș


Ang Ahu ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Ahū, suba nga anhianhi, Sar-e Pul,

Indya

 Ahu Nadi, suba, State of Rājasthān,

Papua New Guinea

 Ahu Island (pulo, lat -1,33, long 144,16), Manus Province,

Republikang Popular sa Tsina

 Ahu (baranggay sa Republikang Popular sa Tsina), Jiangsu Sheng,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Indya
Pagklaro paghimo ni bot Papua New Guinea
Pagklaro paghimo ni bot Republikang Popular sa Tsina

Ahu


The Murdo State Bank, at 205 Main St. in Murdo, South Dakota, was built in 1920.  It was listed on the National Register of Historic Places in 2015.

The bank was organized in 1906.

References

Bank buildings on the National Register of Historic Places in South Dakota
Commercial buildings completed in 1920
National Register of Historic Places in Jones County, South Dakota

Murdo State Bank


Vigilato speciale (Straight Time) è un film del 1978 diretto da Ulu Grosbard, tratto dal romanzo Come una bestia feroce di Edward Bunker, che appare, in un piccolo cameo nel film, nei panni di un amico di Max.

Trama
Il criminale Max Dembo, dopo essere uscito di prigione, tenta di condurre una vita normale ma, a causa di pregiudizi, delusioni, realtà quotidiane e uno stressante responsabile della sua libertà vigilata, precipita nuovamente nel mondo delle rapine nelle gioiellerie, nei supermercati e nelle banche.

Collegamenti esterni

Film polizieschi

Vigilato speciale


An Anacampsis aduncella in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Philipp Christoph Zeller hadton 1868. An Anacampsis aduncella in nahilalakip ha genus nga Anacampsis, ngan familia nga Gelechiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Anacampsis

Anacampsis aduncella


L'Aajuitsup Tasersua è un lago della Groenlandia. Si trova a 64°08'N 51°30'O; appartiene al comune di Sermersooq.

Bibliografia
Gazetteer of Greenland, compilato da Per Ivar Haug, UBiT (Universitetsbiblioteket i Trondheim), agosto 2005, ISBN 82-7113-114-1

Laghi della Groenlandia

Aajuitsup Tasersua


Turah é um filme de drama indonésio de 2017 dirigido e escrito por Wicaksono Wisnu Legowo. Foi selecionado como representante de seu país ao Oscar de melhor filme estrangeiro em 2018.

Elenco

Ubaidillah- Turah
Slamet Ambari - Jadag
Yono Daryono - Darso
Rudi Iteng - Pakel
Narti Diono - Kanti
Muhammed Riziq - Roji

Ver também
Lista de submissões ao Oscar de Melhor Filme Estrangeiro em 2018

Ligações externas

Filmes em língua indonésia
Filmes da Indonésia de 2017
Filmes de drama da Indonésia

Turah


ILQ – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Ilo (Perù)

Ilq


Valeria Fontan (Buenos Aires, 17 de abril de 1980 ) é ex-campeã nacional,  pan-americana, ibero-americana e sul-americana de halterofilismo.

Ela manteve os registros nacionais atuais de 106 kg de arranque e 138 kg de força, que totalizam o valor de 239 kg;

Atualmente, Valeria trabalha como treinadora de crossfit e levantadorade peso.

Menções Esportivas
2000- 2009: Foi campeã nacional de levantamento olímpico, nas categorias de 63 e 69 kg;

2002 : Ficou em 2º lugar nos Jogos ODESUR , 63 kg categoria de levantamento olímpico;

2003 , 2004 , 2008 : Campeã Sul-Americana de levantamento olímpico, na categoria 69 kg;

2005 e 2008 : Campeã pan-americana 69 kg de levantamento olímpico;

2005 : Ficou em 4º lugar no campeonato mundial de levantamento olímpico, Qatar, na categoria de 69 kg;

2005 : Ficou em  7º lugar no ranking mundial, do IWF (Federação Internacional de Halterofilismo) ;

2008 : Campeã Ibero-americana de levantamento olímpico, na categoria de 69 kg;

Ela manteve os registros nacionais atuais de 106 kg de arranque e 138 kg de força, que totalizam o valor de 239 kg;

Atualmente, Valeria trabalha como treinadora de crossfit e levantadorade peso.

Referências
 Valeria Fontan do Institute for Applied Training Science
 Perfil no

Halterofilistas da Argentina
Naturais de Buenos Aires

Valeria Fontan


Ang Lind ngalan niining mga mosunod:

Alemanya

 Lind (munisipyo sa Alemanya, Rheinland-Pfalz, lat 50,50, long 6,94),
 Lind (munisipyo sa Alemanya, Rheinland-Pfalz, lat 50,32, long 7,03),

Awstriya

 Schloss Lind, kastilyo, Steiermark, Politischer Bezirk Murau,
 Lind (kastilyo), Kärnten, Klagenfurt am Wörthersee,

Dinamarka

 Lind (lungsod sa Dinamarka), Region Midtjylland, Herning Kommune,

Tinipong Bansa

 Lind (lungsod sa Tinipong Bansa), Washington, Adams County,

Swisa

 Stadt Winterthur (bahin nga lungsod sa Swisa, lat 47,51, long 8,73), Kanton Zürich, Bezirk Winterthur,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Alemanya
Pagklaro paghimo ni bot Awstriya
Pagklaro paghimo ni bot Dinamarka
Pagklaro paghimo ni bot Tinipong Bansa
Pagklaro paghimo ni bot Swisa

Lind


Rezervat Janjske Otoke su popularno turističko izletište i najatraktivnije izletište u općini Šipovo. Nalazi se na zapadu Bosne i Hercegovine, u "južnom džepu" Republike Srpske, na 9 km od njegovog centra i oko 90 km od regionalnog centra Banje Luke. Duž cijelih Janjskih Otoka, protiče istoimena rijeka Janj.

U njenoj blizini se nalaze naseljena mjesta Babići, Brdo, Vagan, Vodica, Gorica, Grbavica, Greda, Đukići, Kneževići, Kičelovo brdo, Lipovača, Ljuša, Močioci, Natpolje, Podobzir, Popuže, Pribeljci, Strojice, Todorići, Čuklić i svi oni zajedno čine historijsku, geografsku i kulturnu oblast Janj u općini Šipovo.

U neposrednoj blizini nalazi se i prašuma Janj, kao i Manastir Glogovac.

Flora i fauna
Zbog izuzetne očuvanosti prirode, raznovrsnog staništa i specifičnih klimatskih uslova, Janjske Otoke su bogate biljnim i životinjskim svijetom. Na ovom prostoru nalazi se veliki broj šuma, a u njegovoj okolini dosta šumskih proplanaka.

Rijeka je izuzetno bogata ribom – pastrmkom i lipljenom. Okolne šume stanište su mnogih divljih životinja – zeca, vuka, lisice, mrkog medvjeda, srne, divlje svinje pa i risa. Od ptičijeg svijeta u gustim šumama može se vidjeti veliki bijeli tetrijeb, lještarka, jastreb, soko, orao, golubovi, djetlići i mnoge druge vrste.

Reljef je najvećim dijelom građen od sedimentnih krečnjačkih stijena i dolomita. Krečnjačke površine ispresječene su brojnim tektonskim pukotinama na kojima su stvorene brojne forme reljefa (vrtače, uvale, jame, pećine).

Klima
Janjske Otoke se u globalnom klimatskom pogledu nalaze u pojasu umjereno-kontinentalne klime.

Rijeka Janj

Rijeka Janj izvire 13 km južno od Šipova na nadmorskoj visini od 612 m u izuzetno dubokom kanjonu čije su litice i preko 200 m. Baš u Janjskim otocima, rijeka Janj se razliva u mnogobrojne potočiće koji se nakon nekoliko kilometara ponovo spajaju.

Galerija

Također pogledajte
 Šipovo
 Janj
 Prašuma Јanj

Reference

Vanjski linkovi

 Turistička organizacija Republike Srpske
 Veb-sajt općine Šipovo

Janjske Otoke
Janj
Šipovo
Naseljena mjesta u Šipovu

Janjske Otoke


A Primeira Batalha de Zauia foi uma batalha ocorrida durante a Guerra Civil Líbia de 2011 entre as unidades do exército e milicianos leais a Muammar Gaddafi e as forças anti-Gaddafi pelo controle da cidade de Zauia.

A cidade rapidamente caiu para os rebeldes com soldados do Exército da Líbia desertando. Zauia era a cidade rebelde que estava mais próxima de Trípoli e tornou-se o foco principal das tropas de Gaddafi. A cidade foi sitiada e regularmente atacada por partidários com os rebeldes defendendo o centro da cidade. O ataque final durou uma semana e foi liderado pela Brigada Khamis, a melhor unidade treinada do exército líbio. A rebelião foi finalmente esmagada e as tropas de Gaddafi assumiram o controle total da cidade.

Juntamente com a Batalha de Misrata, a Primeira Batalha de Zauia foi um dos conflitos mais sangrentos da Guerra Civil Líbia.

Guerra Civil Líbia de 2011

Primeira Batalha de Zauia


Conselheiro Pena là một đô thị thuộc bang Minas Gerais, Brasil. Đô thị này có diện tích 1408,017 km², dân số năm 2007 là 21793 người, mật độ 15,47 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Minas Gerais

Conselheiro Pena


Archidamo I – re di Sparta nel VII secolo a.C.
 Archidamo II – re di Sparta dal 476 al 427 a.C.
 Archidamo III – re di Sparta dal 360 al 338 a.C.
 Archidamo IV – re di Sparta dal 305 al 275 a.C.
 Archidamo V – re di Sparta dal 228 al 227 a.C.

Archidamo


Ang Jar-e Shāh Jūy ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Jar-e Shāh Jūy (suba nga anhianhi sa Apganistan),
 Jar-e Shāh Jōy, suba nga anhianhi, Wilāyat-e Ghōr,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Jar-e Shāh Jūy


Bazidija  je sporangija mikroskopske veličine (struktura koja proizvodi spore spore) na  himenoforu plodnog tijela (klobuku)  bazidiomicetnih gljiva. Također se zove i tercijarni micelij, koji nastaje od sekundarnog micelija. Tercijarni micelij je visokomotani sekundarni micelij, dikarion. Prisustvo basidija jedno je od glavnih karakterističnih obilježja gljiva Basidiomycote. Bazidija obično ima četiri spolne spore zvane bazidiospore; ponekad mogu biti dvije ili čak osam. U tipskoj baziidiji, svaka bazidiospora nosi se na vrhu uskog zgloba ili roga zvanog sterigma, a nakon dozrijvanja prisilno se  ispušta.

Termim  "basidium" doslovno znači "mali pijedestal", po načinu na koji bazidija podržava spore. Međutim, neki biolozi predlažu da struktura više podseća na  klub. Nezrela bazidija poznata je kao bazidiola.

Struktura
Većina Basidiomycota ima jednoćelijsku bazidiju (holobazidija), ali u nekim grupama bazidija može biti višećelijska (fragmobazidija). Naprimjer, gljivična hrđa iz reda "Puccinales" imaju četveroćelijske fragmobazidije koje su poprečno septate; neke gljivice iz reda Tremellales imaju četverocelične fragmobasidije koje su presudno pregrađene. Ponekad se bazidija (metabazidija) razvija iz probazidije, specijalizirane ćelije koja nije izdužena poput tipske hife. Bazidija može biti peteljkasta ili sjedeća.

Basidiija je obično najšira u dnu hemisferne kupole na vrhu, a njena baza iznosi oko polovine širine najvećeg apikalnog promjera. Verzije u kojima je baziidija kraća i uža u podnožju nazivaju se "obovoidne", a javljaju se u rodovima poput Paullicorticium, Oliveonia i Tulasnella. Bazidije sa širokom bazom često se opisuju kao bačvaste.

Mehanizam pražnjenja bazidiospora
U većini Basidiomycota bazidiospore su "balistospore" – ispuštaju se prisilno. Propulzivna sila proizvedena je naglom promenom težišta ispuštene spore. Važni faktori prisilnog pražnjenja uključuju Bullerovu kapljicu, kapljicu tečnosti koja se može primijetiti kada se akumulira na proksimalnom vrhu (hilusni dodatak) svake bazidiospore; to je ofsetno pričvršćivanje spora na sterigmu koja se nalazi i prisustvo higroskopnih  područja na površini bazidiospora.

Po sazrijevanju basidiospora, šećeri u ćelijskom zidu počinju služiti kao mjesta kondenzacije za vodenu paru u zraku. Dvije odvojene regije kondenzacije su kritične. Na šiljastom vrhu spora (hilumu) najbližoj potpornoj bazidiji,  Bullerova kapljica akumuliraparu i postaje velika, gotovo sferna kapljica vode. U isto vrijeme se na kondenzatnom mjestu spora pojavljuje kondenzat u tankom filmu. Kada se ta dva vodena tijela spoje, oslobađaju površinske napetosti pa nagla promjena centra mase dovodi do naglog pražnjenja basidiospora. Značajno je da je Money (1998.) procijenio početno ubrzanje spore oko 10.000 g.

Uspješno pražnjenje bazidiospora može se pojaviti samo kad je na raspolaganju dovoljno vodene pare koja se može kondenzirati na sporama.

Evolucijski gubitak prisilnog pražnjenja
Nekim bazidiomicetama nedostaje prisilno pražnjenje, iako još uvijek imaju bazidiospore. U svakoj od ovih sgrupa raspršivanje spora događa se putem drugih mehanizama pražnjenja. Naprimjer, pripadnici reda Phallales oslanjaju se na insekte kao vektora za širenje; suhe spore Lycoperdales i Sclerodermataceae se raspršuju se kada su bazidiokarpi poremećeni; i vrste reda Nidulariales (gljive za ptičje gnijezdo) koriste mehanizam za prskanje čašice. U tim slučajevima bazidiospora obično nema hilusni dodatak, pa ne dolazi do prisilnog pražnjenja. Smatra se da svaki primjer predstavlja neovisni evolucijski gubitak mehanizma prisilnog pražnjenja predaka svih bazidiomiceta.

Reference

 Ingold, C.T. 1998. Ballistosporic basidia. The Mycologist 12:50-52.
 Ingold, C.T. 1991. A view of the active basidium in heterobasidiomycetes. Mycological Research 95:618-621.
 Money, N.P. 1998. More g's than the Space Shuttle: ballistospore discharge. Mycologia 90:547-558.
 Pringle, A., S.N. Patek, M. Fischer, J. Stolze, and N.P. Money. 2005. The captured launch of a ballistospore. Mycologia 97:866-871.

Vanjski linkovi
 AmericanMushrooms.com: How do fungi reproduce?
 APSnet Illustrated Glossary of Plant Pathology: Basidum
 Demonstrating basidiospore discharge by John Webster. Mycological Society of America Lab Manual
 IMA Mycological Glossary: Basidum
 Spore discharge and dispersal in mushrooms by Heino Lepp, Australian National Botanic Gardens.
 "Using a Microscope: Basidia and Cystidia" by Michael Kuo, MushroomExpert.com

Basidiomycota
Gljive

Bazidija


Hrvatska:

 Peščenik (Sokolovac), naselje u općini Sokolovac, Koprivničko-križevačka županija

Slovenija:

 Peščenik (Ivančna Gorica), naselje u općini Ivančna Gorica, regija Srednja Slovenija

Peščenik


Kaliwatan sa alibangbang ang Bohemannia manschurella. Una ning gihulagway ni Rimantas Puplesis ni adtong 1984. Ang Bohemannia manschurella sakop sa kahenera nga Bohemannia, ug kabanay nga Nepticulidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Rusya sa Asya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Rusya
Bohemannia

Bohemannia manschurella


The Ultimate Fighter: Undefeated (also known as  The Ultimate Fighter 27) is an installment of the Ultimate Fighting Championship (UFC)-produced reality television series The Ultimate Fighter. Tryouts were announced on November 16, scheduled for 26 days later. This season will feature undefeated featherweights and lightweights.  The coaches for this season were announced on January 26, pitting current UFC Heavyweight Champion Stipe Miocic against current UFC Light Heavyweight Champion Daniel Cormier. The cast was officially announced on the same day.

Cast

Coaches

  Team Miocic:
 Stipe Miocic, Head Coach
 Chris Camozzi
 Dustin Jacoby
 James Krause
 Gian Villante
 Joe Warren
 Marc Montoya
 Tyler Diamond

  Team Cormier:
 Daniel Cormier, Head Coach
 Javier Mendez
 Cain Velasquez
 Bob Cook
 Leandro Vieira
 Lucas Mangano
 Deron Winn
 Dulani Perry

Fighters
Team Miocic
Featherweights: Kyler Phillips, Suman Mokhtarian, Jay Cucciniello and Dulani Perry.
Lightweights: Michael Trizano, John Gunther, José Martinez Jr. and Allan Zuñiga.
Team Cormier
Featherweights: Tyler Diamond, Bryce Mitchell, Brad Katona and Ricky Steele.
Lightweights: Richie Smullen, Luis Peña, Joe Giannetti and Thailand Clark.

Episodes
Episode 1: Good Day for a Fight (April 18, 2018)

 Season 27 begins as MMA stars Stipe Miocic and Daniel Cormier captain teams of undefeated lightweight and featherweight fighters competing for a UFC contract.
 Team Cormier wins the coin toss for the 1st pick and the fighters were picked in the following order:

 With control of fight selection for the first matchup, coach Miocic chooses his No. 4 pick John Gunther (6–0) to take on Team Cormier's No. 5 pick Joe Giannetti (6–0) in a lightweight matchup.
 Joe Giannetti defeated John Gunther via technical submission (guillotine choke) in Round 1
 Team Miocic retains control of fight selection, and with a featherweight bout up next, Miocic selects his No. 1 pick Kyler Phillips to fight Team Cormier's No. 6 pick Brad Katona.

Episode 2: Fight or Flight (April 25, 2018)

 Stipe Miocic gets creative and pranks Cormier, redecorating the opposing team's locker room with photos of himself including a naked photo. Cormier then shows his own business to Miocic and his team.
 Thailand Clark has a heated exchange with Cormier over training too hard during practice and he needs to relax or leave.
 Brad Katona defeated Kyler Phillips via majority decision in Round 2.
With this featherweight win, Cormier is in control and picks his first lightweight fight: José Martinez vs. Luis Peña.

Episode 3: Pressure Makes Diamonds (May 2, 2018)

 Dulani Perry gets on his teammates nerves and his loud-mouth, cocky attitude rub them the wrong way while in the TUF house and in the team van on the way to the gym.
 After cutting weight, Luis Peña becomes irritable and has choice words for Suman Mokhtarian whose greeting at breakfast was too loud for him.
 Luis Peña defeated José Martinez Jr. via unanimous decision in Round 2.
 Cormier announces the next featherweight fight: Bryce Mitchell vs. Jay Cucciniello.

Episode 4: Straight Savage (May 9, 2018)

Due to an obligation in his home state of Louisiana, Cormier leaves Cain Valequez in charge of his team and cornering the upcoming fight.
After his fight, Luis Peña suffers a foot injury and has to go the doctor. The x-rays show a fracture to the distal second metatarsal fracture, so has to wear a splint for 4–6 weeks and is out of the competition. However, Dana White tells him,  "Heal up, and you'll be in the finale.
Bryce Mitchell defeated Jay Cucciniello via unanimous decision in Round 2.
 With Team Cormier, now 4–0, Dulani Perry of Team Miocic voices his frustration to them.
Cormier announces the next lightweight fight: Mike Trizano vs. Thailand Clark.

Episode 5: Break His Will (May 16, 2018)

Since they're 4–0, a Luis Peña and Tyler Diamond from Team Cormier decide to get inside the heads of the Team Miocic fighters by changing their TUF Undefeated sign in their locker room to "defeated", much to the dislike of assistant coach Marc Montoya.
During grappling practice, Suman Mokhtarian injures his right knee and gets help from the UFC Performance Institute where the trainer is worried about his meniscus and the soft tissue around his knee. Team Cormier assistant coach Deron Winn walks in the trainer's room and makes several joking remarks about Suman's condition. His comments continue outside the locker rooms at the gym and tempers flare.
Mike Trizano defeated Thailand Clark via TKO (punches) in Round 2.
With Miocic in control of the fight pick, he announces the next featherweight fight: Suman Mokhtarian vs. Ricky Steele.

Episode 6: Dig Down Deep (May 23, 2018)
Trying to get in his possible opponents' heads, Team Miocic fighter Dulani Perry talks trash to Team Cormier, asking whoever wants to fight him, to step outside.
At separate times, Jay Cucciniello and John Gunther, both Team Miocic fighters who lost their first-round matches, sought out Dana White to ask him to take the injured Luis Peña's spot in the competition.
Ricky Steele defeated Suman Mokhtarian via unanimous decision in Round 2.
Back in control, Cormier announces the last preliminary lightweight fight: Richie Smullen vs. Allan Zuñiga.

Episode 7: The Cookie Crumbles  (May 30, 2018)

After his fight, Ricky Steele doesn't feel well and comes back to the TUF house donning crutches. Along with injuring his feet, his head still hurts. When he refuses medical treatment, Cormier forces him to see a neurologist, who tells him he has symptoms of a concussion and he cannot clear him for the next fight.
For medical reasons (cramping legs), Richie Smullen was not able to compete and was medically disqualified. Dana White is not amused and suspects a mental issue to be the reason of his calf cramps. He takes a look at the hurt Smullen and, seeing that Smullen can barely stand, declares Team Miocic's Allan Zuñiga as the official winner.
Cormier announces the last preliminary featherweight fight: Tyler Diamond  vs. Dulani Perry.

Episode 8: Face Your Fears (June 6, 2018)

Richie Smullen returns from the hospital and the blood test showed that the reason why he couldn't feel his legs is that his muscles broke down. Enzymes went into his bloodstream and then into his kidneys. It's caused by over-training.
With Luis Peña and now Ricky Steele out of the competition due to a concussion, there are two spots open. Team Miocic fighters, Kyler Phillips, Jay Cuccinello and John Gunther are itching to replace them and get back into the tournament.
Suman Mokhtarian receives bad news from the doctor and his MRI results showed an ACL tear and, needing surgery, he's out of the competition.
Tyler Diamond defeated Dulani Perry via submission (guillotine) in Round 2.
After the fight, Dana White calls in both coaches and asks who they want back into the tournament. Since Dana isn't interested in Cormier's remaining fighters, it's up to Miocic and he picks Jay Cuccinello and John Gunther to receive another shot and continue in the competition.
Miocic and Cormier announces the semi-final fights:
Mike Trizano vs. John Gunther
Brad Katona vs. Bryce Mitchell
Joe Giannetti vs. Allan Zuñiga
Jay Cuccinello vs. Tyler Diamond

Episode 9: Guns Blazing (June 13, 2018)
Both coaches take their teams out for a break from the TUF house by taking them to Exotics Racing where they get to put the pedal to the metal down the racetrack in their choice of a Lamborghini, Porsche, and Ferrari.
During training, Cormier brings in his training teammates, UFC fighters Luke Rockhold and Max Holloway to give his fighters advice while in the sauna.
The fighters decide to host a talent show at the TUF house. And despite John Gunter and Mike Trizano fighting each other, they steal the show with their comedy routine.
Mike Trizano defeated John Gunther via unanimous decision in  Round 3.
The next semi-final fight is featherweights Brad Katona vs. Bryce Mitchell.

Episode 10: Embrace It (June 20, 2018)

TUF 15 winner Michael Chiesa pays a visit to the UFC gym to impart some wisdom he learned during his time on the show to Team Cormier.
The fighters are treated to watching UFC on Fox: Emmett vs. Stephens and Miocic and his assistant coaches bring pizza and drinks while Cormier gives his team a shout out while broadcasting the fights.
Brad Katona defeated Bryce Mitchell via submission (rear naked choke) in Round 3.
The next semi-final fight is lightweights Joe Giannetti vs. Allan Zuñiga.

Episode 11: Ready For War (June 27, 2018)

Miocic and Cormier go head-to-head on the ice while playing hockey in this season's coaches challenge. Dana White sets up the challenge at City National Arena, the practice facility of the Las Vegas Golden Knights, where they will compete in a hockey shoot-out. With the help of the Golden Knights assistant coach Ryan Craig and announcer Shane Hnidy, the coaches will take turns as goalie and shooter trying to score on each other. The coach who shoots first gets 10 chances to score as many goals as possible then swap positions. The second coach then gets a chance to beat the first coach's score to determine the winner. The winning coach will get $10,000, earning each fighter $1,500. Miocic wins the coin toss and elects to be the goal tender and blocks more than half of Cormier's shots while Cormier, even though he's not used to being on ice skates, blocks the last 7 pucks in a row and wins only by one blocked shot.
Cormier and his assistant coaches visit the fighters at the TUF house with an Xbox One and a mini trophy to have a UFC 3 video game tournament. Joe Giannetti and Luis Peña get to the finals and Peña wins the last match in three rounds.
Joe Giannetti defeated Allan Zuñiga via submission (rear naked choke) in Round 1.
The next semi-final fight is featherweights Jay Cucciniello vs. Tyler Diamond.

Episode 12: Blood, Sweat, and Tears (July 4, 2018)

Cormier holds a team dinner at the TUF house, where his fighters enjoy a meal cooked by his personal chef Joe Zanelli along with help from designated "sous chef" Bryce Mitchell.
Jay Cucciniello defeated Tyler Diamond via TKO (strikes) in Round 3.
The TUF finale is set:
Lightweights: Mike Trizano vs. Joe Giannetti.
Featherweights: Brad Katona	 vs. Jay Cucciniello.

Tournament bracket

Lightweight (155lb) bracket

* Peña was pulled from the competition due to a fractured foot and was replaced by Gunther.

Featherweight (145lb) bracket* Steele pulled out due to a concussion and was replaced by Cucciniello.

The Ultimate Fighter 27 Finale

The Ultimate Fighter 27 Finale (also known as The Ultimate Fighter: Undefeated Finale) was a mixed martial arts event produced by the Ultimate Fighting Championship that was held on July 6, 2018, at the Pearl Theatre in Paradise, Nevada, part of the Las Vegas metropolitan area.

Background
The featherweight and lightweight finals of The Ultimate Fighter: Undefeated took place at the event.

A middleweight bout between Brad Tavares and Israel Adesanya headlined the event. On June 7, it was announced that Tavares was dealing with a foot injury, but his team announced that he was still competing in the fight. Thiago Santos was announced as the replacement if Tavares was to pull out.

A women's flyweight bout between former Invicta FC Flyweight Champion Barb Honchak and former UFC Women's Flyweight Championship challenger Roxanne Modafferi was expected to take place at The Ultimate Fighter: A New World Champion Finale. However, on the day of the weigh in, Sijara Eubanks was pulled from her main event fight due to kidney failure while trying to make weight. Eubanks was replaced by Modafferi to face Nicco Montaño for the inaugural UFC Women's Flyweight Championship and Honchak faced former Invicta FC Bantamweight Champion Lauren Murphy who replaced Modafferi. The rematch (they previously met at a regional event in October 2011) between Honchak and Modafferi took place at this event.

At the weigh-ins, Julian Marquez weighed in at 190 lb, four pounds over the middleweight limit of 186. He was fined 30% of his fight purse and the bout proceeded at a catchweight.

Results

Bonus awards
The following fighters received $50,000 bonuses:
Fight of the Night: Alex Caceres vs. Martín Bravo
Performance of the Night: Israel Adesanya and Luis Peña

Reported payout
The following is the reported payout to the fighters as reported to the Nevada State Athletic Commission. It does not include sponsor money and also does not include the UFC's traditional "fight night" bonuses.

 Israel Adesanya: $112,000 ($56,000 win bonus) def. Brad Tavares: $56,000
 Mike Trizano: $30,000 (includes $15,000 win bonus) def. Joe Giannetti: $15,000
 Brad Katona: $30,000 ($15,000 win bonus) def. Jay Cucciniello: $15,000
 Alex Caceres: $84,000 ($42,000 win bonus) def. Martín Bravo: $25,000
 Roxanne Modafferi: $50,000 ($25,000 win bonus) def. Barb Honchak: $10,000
 Alessio Di Chirico: $39,600 ($18,000 win bonus) def. Julian Marquez: $8,400 ^
 Montana De La Rosa: $24,000 ($12,000 win bonus) def. Rachael Ostovich: $12,000
 Luis Peña: $20,000 ($10,000 win bonus) def. Richie Smullen: $10,000
 John Gunther: $20,000 ($10,000 win bonus) def. Allan Zuniga: $10,000
 Bryce Mitchell: $20,000 ($10,000 win bonus) def. Tyler Diamond: $10,000
 Steven Peterson: $20,000 ($10,000 win bonus) def. Matt Bessette: $12,000
 Gerald Meerschaert: $36,000 ($18,000 win bonus) def. Oskar Piechota: $14,000

^ Marquez was fined $3,600, 30 percent of his purse for failing to make the required weight for his fight with Alessio Di Chirico. That money was issued to Di Chirico, an NSAC official confirmed.

Coaches' Fight

UFC 226: Miocic vs. Cormier was held on July 7, 2018, at the T-Mobile Arena in Paradise, Nevada, part of the Las Vegas metropolitan area.

Heavyweight Championship bout:  Stipe Miocic(c) vs.  Daniel Cormier.

Daniel Cormier defeated Stipe Miocic via KO (punches) at 4:33 of the first round.

See also
 List of UFC events
 2018 in UFC
 List of current UFC fighters

References

The Ultimate Fighter episodes
2010s American reality television series

The Ultimate Fighter: Undefeated


Kaliwatan sa alibangbang ang Bucculatrix diacapna. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1920. Ang Bucculatrix diacapna sakop sa kahenera nga Bucculatrix, ug kabanay nga Bucculatricidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Bucculatrix

Bucculatrix diacapna


Trí Yên là một xã thuộc huyện Yên Dũng, tỉnh Bắc Giang, Việt Nam. Trên địa bàn xã có chùa Vĩnh Nghiêm (Bắc Giang).

Xã Trí Yên có diện tích 11,8 km², dân số năm 1999 là 4861 người, mật độ dân số đạt 412 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Trí Yên


Ang Jewar ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Jêwaṟ, bukid, Wilāyat-e Kunaṟ,

Indya

 Jewar (lungsod sa Indya), Uttar Pradesh, Gautam Buddha Nagar,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Indya

Jewar


Huyện Chaplyginsky () là một huyện hành chính tự quản (raion), của Tỉnh Lipetsk, Nga. Huyện có diện tích 1517 km², dân số thời điểm ngày 1 tháng 1 năm 2000 là 17500 người. Trung tâm của huyện đóng ở Chaplygin.

Tham khảo

Huyện của Tỉnh Lipetsk
Huyện của Nga

Chaplyginsky (huyện)


Pachnocybales é uma ordem de fungos da classe Pucciniomycetes, filo Basidiomycota.  Contém uma única família , Pachnocybaceae.

Referências

Pucciniomycetes

Pachnocybales


Wielkie Rozdroże  – węzeł dróg i szlaków turystycznych, położony na wysokości 974 m n.p.m. w południowo-zachodniej Polsce, w Górach Bialskich w Sudetach Wschodnich, gdzie na małej przestrzeni zbiega się kilka ważnych duktów prowadzących w różnych kierunkach.

Położenie
Rozdroże położona jest w środkowo-południowej części Gór Biaslkich, między wzniesieniem Suszyca po południowo-zachodniej stronie a Czernicą po północno-wschodniej stronie, około 4,2 km na południowy zachód od Bielic i 4,1 km na północny wschód od Bolesławowa.

Fizjografia
Wielkie Rozdroże to niewielka powierzchniowo górska wierzchowina położona na zachodnim zboczu wzniesienia Zawodzisko, na której znajduje się historyczny węzeł dróg o dużym niegdyś znaczeniu dla gospodarki leśnej. Tu zbiegają się drogi: Sucha Droga, Bialska Pętla, Bialski Dukt oraz prowadzą szlaki turystyczne i rowerowe. Najbliższe otoczenie rozdroża zajmuje niewielka śródleśna polana, dalsze otoczenie porasta las świerkowy. Na wschód w niewielkiej odległości od Rozdroża położone jest źródło Złotego Potoku dopływu Bielawki, a po zachodniej stronie źródło bezimiennego górskiego potoku dopływu Młynówki.

Inne
 W latach osiemdziesiątych XX wieku w wyniku klęski ekologicznej, wywołanej zanieczyszczeniem powietrza i kwaśnymi deszczami został zniszczony las porastający wokół rozdroża. Obecnie w miejscu zniszczonego lasu rośnie młode pokolenie drzew, o klęsce przypominają jedynie wystające ponad młodnik obumarłe nieliczne już kikuty drzew.
 W pobliżu rozdroża kręcono sceny do filmu "Baza ludzi umarłych" wg.powieści Marka Hłaski Następny do raju.
 Na arkuszach niemieckich map Meßtischblatt nie odnotowano nazw skrzyżowań. Na analizowanych mapach polskich pojawia się jedno takie określenie "Wielkie Rozdroże" w centrum Gór Bialskich, gdzie na małej przestrzeni zbiega się kilka dróg.

Turystyka
Przez rozdroże prowadzą piesze szlaki turystyczne:
 niebieski – prowadzący przez Stary Gierałtów, Przełęcz Suchą i dalej,
  czerwony – prowadzący przez Nowy Gierałtów na Przełęcz Suchą,
oraz rowerowe szlaki turystyczne:
  – szlak rowerowy niebieski ze Schroniska PTTK "Na Śnieżniku" do Przełęczy Gierałtowskiej,
  – czerwony szlak rowerowy z Bielic prowadzący przez przełęczy Dział do Bielic.

Przypisy

Bibliografia
 Słownik geografii turystycznej Sudetów. Marek Staffa (redakcja). T. 16: Masyw Śnieżnika i Góry Bialskie. Warszawa: Wydawnictwo PTTK "Kraj", 1993, .
 Mapa turystyczna,Masyw Śnieżnika Góry Bialskie, skala 1:35 000, Wyd. Compass, Kraków, 2015 r. .
 Waldemar Brygier, Tomasz Dudziak: Ziemia Kłodzka. Pruszków: Oficyna Wydawnicza "Rewasz", 2010, .

Góry Bialskie

Wielkie Rozdroże


An Anguilliformes in uska ordo han Actinopterygii. An Anguilliformes in nahilalakip ha classis nga Actinopterygii, phylum nga Chordata, ngan regnum nga Animalia. An ordo nga Anguilliformes in naglalakip hin 897 ka mga species, sumala ha Catalogue of Life.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Anguilliformes

Anguilliformes


Kaliwatan sa alibangbang ang Zygaena ephialtes. Una ning gihulagway ni Linnaeus ni adtong 1767. Ang Zygaena ephialtes sakop sa kahenera nga Zygaena, ug kabanay nga Zygaenidae.

Matang nga nahiubos

Ang kaliwatan gibahinbahin ngadto sa matang nga nahiubos:

 Z. e. albaflavens
 Z. e. albarubens
 Z. e. antiqua
 Z. e. athamanthae
 Z. e. baltica
 Z. e. bohemia
 Z. e. borealis
 Z. e. chalkidikae
 Z. e. chremisa
 Z. e. corcyrica
 Z. e. coronillae
 Z. e. danastriensis
 Z. e. erythropyga
 Z. e. fatrica
 Z. e. galgoczensis
 Z. e. ines
 Z. e. istoki
 Z. e. kiewensis
 Z. e. ligus
 Z. e. lurica
 Z. e. medusa
 Z. e. meridiei
 Z. e. pannonica
 Z. e. perodeaui
 Z. e. peucedani
 Z. e. podolica
 Z. e. praegracilis
 Z. e. retyesati
 Z. e. roussilloni
 Z. e. rubens
 Z. e. rudolfi
 Z. e. slabyi
 Z. e. strandi
 Z. e. styria
 Z. e. tambovensis
 Z. e. taurida
 Z. e. transpadana
 Z. e. tymphrestica
 Z. e. vardarica

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Zygaena

Zygaena ephialtes


Kaliwatan sa ito ang Pimelodella chaparae. Una ning gihulagway ni Fowler ni adtong 1940. Ang Pimelodella chaparae sakop sa kahenera nga Pimelodella, ug kabanay nga Heptapteridae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika
 Bolibiya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Isdangtunay sa Bolibiya
Pimelodella

Pimelodella chaparae


Il Palazzo della Provincia, noto come Palazzo Aldobrandeschi, è un palazzo del centro storico di Grosseto, sede della Provincia di Grosseto.

La facciata principale dell'edificio, rivolta verso ovest, si affaccia su piazza Dante e ne delimita il lato orientale, presso il quale vi è l'imbocco di strada Ricasoli che, scendendo leggermente, conduce in piazza del Sale.

Storia
Agli esordi del 1898 cinquecento cittadini grossetani inviano al consiglio provinciale una petizione per l'acquisto e il ripristino dell'antico Palazzo Pretorio, destinandolo a sede degli uffici della provincia: il palazzo, dopo essere stato per lungo tempo sede di magistrature civili e uffici pubblici, ospitava all'epoca appartamenti privati e botteghe ed era composto da quattro diversi nuclei accorpati. Dopo aver accantonato, per la forte opposizione della popolazione, l'ipotesi di costruire la propria sede fuori delle mura, il consiglio provinciale delibera il progetto di nuova costruzione dell'immobile, demolendo gli edifici preesistenti. Vengono incaricati della redazione del progetto l'architetto Lorenzo Porciatti e l'ingegner Ciriaco Salvadori; la commissione giudicatrice, presieduta dall'architetto Guglielmo Calderini di Perugia, orienta la scelta verso il progetto del grossetano Porciatti, in considerazione dei costi e dell'aspetto estetico dell'opera.

Sulla stampa locale dell'epoca si legge:
Il progetto realizzato, diverso da quello sottoposto alla commissione, è sostanzialmente rimaneggiato e modificato su "consiglio" del Calderini. Le demolizioni sono avviate nell'autunno del 1899 e i lavori, eseguiti dalla ditta Piero Ciabatti di Grosseto per una spesa totale di 68.408 lire, vengono iniziati il 5 aprile del 1900.

Il nuovo palazzo è ufficialmente inaugurato il 31 maggio del 1903 alla presenza delle autorità.

Descrizione
L'edificio è situato nel cuore del centro storico di Grosseto, in un'area che costituisce il centro nevralgico della città "intra moenia", attraversato dal corso decumano dell'asse di via Carducci.

La facciata del palazzo definisce il fronte settentrionale di Piazza Dante, detta anche piazza delle Catene, ed è circondata a ovest dal fianco lapideo della cattedrale e a sud e a est dai due fronti porticati della piazza, caratterizzati dall'accorpamento di diverse unità su tre e quattro piani, alcune delle quali connotate dal medesimo lessico neogotico di Palazzo Aldobrandeschi.

Il lotto su cui insiste il palazzo è delimitato dai due antichi e angusti borghi di via Aldobrandesca (a ovest) e Galilei (a est) e confina a sud con altre unità residenziali.

Esterno
Il palazzo presenta una pianta poligonale e una volumetria articolata, sviluppata su due, tre e quattro piani fuori terra più un livello ammezzato.

L'edificio è fortemente connotato dal carattere neogotico, rintracciabile nell'articolazione dei volumi e esplicitato negli elementi formali e decorativi, dell'esterno come dell'interno, e nell'uso dei materiali, travertino e mattoni, che rimanda chiaramente agli edifici pubblici del gotico senese.

Il fronte principale, sulla centrale Piazza Dante, presenta un andamento articolato e asimmetrico ed è composto da quattro diversi nuclei costituiti da due torri (più alta quella più prossima al Duomo) intervallate da due corpi più bassi.

Il piano terra, qualificato dal basamento in travertino, è ritmato da una serie di aperture - un portale archivoltato, cinque aperture finestrate e una feritoia - con arco a sesto ribassato e ghiera archiacuta (nelle sei lunette del portale delle aperture sono presenti altrettanti stemmi con simboli araldici).

Il piano nobile è ricondotto a maggior simmetria grazie alla teoria di sette finestre trifore (trilobate, con colonnine in marmo, ghiera in mattoni e stemmi nella lunetta come per i portali sottostanti): la centrale, in realtà una porta finestra, affaccia su un balconcino con mensole in marmo di foggia rinascimentale e davanzale in marmo traforato.

Il terzo piano è caratterizzato da tre bifore (trilobate e con colonnine in marmo) e da una quadrifora in corrispondenza della torre centrale; la torre situata all'estremità occidentale presenta inoltre due luci quadrate, con cornice modanata in marmo, al quarto livello.

Il fronte è concluso da una cornice a beccatelli (con archetti in mattoni e mensole in marmo) e da un attico merlato in mattoni e travertino, laddove i merli sono tagliati da semplici feritoie; tale motivo qualifica gerarchicamente il fronte principale rispetto a quelli laterali, che ne sono sprovvisti.

Sull'angolo con la via Galileo il fronte, smussato, presenta al primo livello un balconcino in marmo, a pianta poligonale, e una finestra con ghiera mistilinea e la merlatura dell'attico è sostituita da un archetto su pilastri che evoca la vela dei campanili medievali, evidente allusione all'antico richiamo della popolazione.

Il lato occidentale, su quattro livelli, è caratterizzato da una muratura in laterizio per i primi tre piani, scanditi da semplici aperture archivoltate, ed è concluso da una loggia a quattro fornici a tutto sesto inserita in un paramento in travertino.

Il lato orientale, su due livelli, è una semplice cortina in mattoni con tre aperture arcate per piano.

Interno
Dal portale sulla piazza si accede ad un andito, goticamente caratterizzato grazie alle decorazioni pittoriche delle pareti e della finta volta a crociera; la scala in pietra serena, di ispirazione scarpiana, è invece il risultato del restauro degli anni novanta.

Alla destra dell'andito si accede ad un'ampia sala riunioni, completamente riqualificata a seguito del recente restauro, e ad alcuni locali di servizio; alla sinistra si giunge alla portineria, alla scala di servizio e all'ascensore.

In asse con l'andito è situato il vano scale, anch'esso medievaleggiante, con volta a crociera su mensole, finestrone triforo e scala a tre rampe con pilastro ottagono in travertino e balaustra a colonnette in pietra serena.

Al piano nobile sono situati gli uffici della direzione e, in corrispondenza con la sottostante sala conferenze, la sala del Consiglio: questa presenta sul lato nord tre monofore archiacute, che affacciano su una chiostrina interna, ed è caratterizzata dalla decorazione neogotica alle pareti (opera come per il piano terra e per le lunette della facciata dei pittori fiorentini Torrini e Vanni) e dai banchi e sedute in legno, progettate dallo stesso Porciatti.

Il terzo piano, al quale si accede dalla scala di servizio, riguarda soltanto due dei quattro nuclei che compongono l'edificio ed è completamente destinato ad uffici distribuiti attorno al centrale corridoio; il quarto piano è composto di un unico vano (l'interno della torre occidentale) e la superficie rimanente è destinata a terrazza praticabile, articolata su diversi livelli e raccordata da scale.

Bibliografia
 Aldo Mazzolai, Guida della Maremma. Percorsi tra arte e natura, Le Lettere Firenze, 1997.
 Marcella Parisi (a cura di), Grosseto dentro e fuori porta. L'emozione e il pensiero (Associazione Archeologica Maremmana e Comune di Grosseto), C&P Adver Effigi Siena, 2001.
 AA.VV., Grosseto post-unitaria, Grosseto, 1995.
 L. Franchina, Tra Ottocento e Novecento. Grosseto e la Maremma alla ricerca di una nuova immagine, Grosseto, 1995, pp. 92–94.
 A. Innocenti, Grosseto. Storia ed Arte, Grosseto, 1928, pp. 67–70.
 E. e M. Innocenti, Grosseto: briciole di storia, Grosseto, 1993, pp. 173–178.
 V. Mazzini, Immagine e arredo urbano a Grosseto, Grosseto, 1996, pp. 53–54.

Voci correlate
 Grosseto
 Piazza Dante (Grosseto)
 Rocca aldobrandesca (Grosseto)
 Palazzi di Grosseto

Altri progetti

Collegamenti esterni

Aldobrandeschi
G

Palazzo Aldobrandeschi


São Sebastião da Bela Vista là một đô thị thuộc bang Minas Gerais, Brasil. Đô thị này có diện tích 166,929 km², dân số năm 2007 là 4884 người, mật độ 27,8 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Minas Gerais

São Sebastião da Bela Vista


Afonja () er en sovjetisk spillefilm fra 1975 af Georgij Danelija.

Medvirkende
 Leonid Kuravljov - Afanasij Borsjjov
 Jevgenija Simonova - Katja Snegireva
 Jevgenij Leonov - Kolja
 Savelij Kramarov - Razor
 Nina Maslova - Jelena

Referencer

Eksterne henvisninger

Sovjetiske film fra 1975
Dramafilm fra Sovjetunionen
Komediefilm fra Sovjetunionen

Afonja