An Massicus subregularis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Schwarzer hadton 1931. An Massicus subregularis in nahilalakip ha genus nga Massicus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Massicus

Massicus subregularis


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Gryllus miopteryx. Una ning gihulagway ni Henri Saussure ni adtong 1877. Ang Gryllus miopteryx sakop sa kahenera nga Gryllus, ug kabanay nga Gryllidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Peru

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Peru
Gryllus

Gryllus miopteryx


GWD – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Gwadar (Pakistan)
 gwd – codice ISO 639-3 della lingua gawwada

Gwd


Thorbjørn Jagland (føddur 5. november 1950 í Drammen, Buskerud sum Thorbjørn Johansen) er ein norskur politikari og rithøvundur. Hann var forsætisráðharri í Noregi 1996–1997.

Lívsleið

Politiska lívsleiðin
Jagland byrjaði politisku lívsleið sína í politiska ungmannafelagnum hjá norska Arbeiðaraflokkinum, AUF í Buskerud, har hann var formaður í tíðarskeiðnum 1973–1976. Frá 1975–1983 var hann harumframt limur í fylkistinginum í Buskerud.
Hann varð valdur inn í norska Stórtingið fyri fyrstu ferð í 1993 fyri Arbeiðaraflokkin. Hann var leiðari fyri  Arbeiðaraflokkin frá 1992 til 2002, forsætisráðharri frá 1996 til 1997 og uttanríkisráðharri frá 2000 til 2001. Frá 2005 til 2009 var hann stórtingsformaður. 29. september 2009 bleiv hann valdur til aðalskrivari fyri Evroparáðið. 2009 til 2011 var Thorbjørn Jagland formaður í Norsku Nobelnevndini.

Lívsleið sum rithøvundur
Jagland er ein virkin rithøvundur og hevur útgivið fleiri bøkur, eitt nú bøkurnar Min europeiske drøm í 1990, Brev í 1995, Vår sårbare verden í 2001 og Ti teser om EU og Norge í 2003.

Keldur

Norskir politikarar
Forsætisráðharrar Noregs
Stórtingslimir
Norskir rithøvundar
Føðingar í 1950

Thorbjørn Jagland


Saul Mkhize (6 June 1935 – 2 April 1983) was a South African human rights activist and representative for the people of Driefontein, Mpumalanga who were fighting against forceful removals from their land by the apartheid government. Mkhize was shot down by the police while organising a peaceful march.

References

1935 births
1983 deaths
Activists from Johannesburg

Saul Mkhize


Carriera
È stato coach di Mantova, della Pallavolo Modena, Sisley Volley e della Piaggio Roma. Ha vinto 8 scudetti (6 con la Sisley Treviso e 2 con Modena), 7 Coppe Italia, 5 Supercoppe italiane, 5 Coppe dei Campioni, 1 Coppa delle Coppe, 2 Coppe CEV e 2 Supercoppe Europee.

Con la vittoria del tricolore numero 9 della Sisley Treviso (17 maggio 2007) ha raggiunto in testa alla classifica degli allenatori scudettati il compianto Prof. Anderlini con 8 successi.

Nella stagione 1996-1997 ha portato Pallavolo Modena alla conquista del 10º scudetto.

Con Treviso inanella una serie impressionante di successi attestandosi come l'allenatore più vincente degli ultimi vent'anni. Crea un modello di gioco unico che gli consente di dominare la scena nazionale degli ultimi anni.

Nella stagione 2007-2008 passa alla Dinamo Mosca con la quale vince un campionato ed una coppa di lega.

Dal 2009 al 2011 è stato il ct della nazionale russa.

Il 24 gennaio 2011 torna per la terza volta nella sua carriera alla guida di Pallavolo Modena sostituendo Silvano Prandi.

Nell'estate del 2012 passa alla guida del Fenerbahçe.

Il 4 novembre 2016 firma con la Top Volley.

Palmarès

Titoli nazionali

Modena: 1994-95, 1996-97
Treviso: 1997-1998, 1998-1999, 2002-2003, 2003-2004, 2004-2005, 2006-2007

Modena: 1993-94, 1994-95, 1996-97
Treviso: 1999-2000, 2003-2004, 2004-2005,  2006-2007

Treviso: 1998, 2001, 2003, 2004, 2005

Dinamo Mosca: 2007-08

Dinamo Mosca: 2008

2008

 2012

Matin: 2014
  Campionato qatariota: 1
Al-Rayyan: 2015

Titoli Internazionali

Modena: 1995-96, 1996-97
Treviso: 1998-1999, 1999-2000, 2005-06

Treviso: 1997-1998, 2002-2003

Modena: 1994-95

Modena: 1995
Treviso: 1999

2014

Al-Rayyan: 2015

Premi individuali
 2008 - Serie A1: Miglior allenatore

Note

Collegamenti esterni

Daniele Bagnoli


An Typocaeta camerunica in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Teocchi hadton 1997. An Typocaeta camerunica in nahilalakip ha genus nga Typocaeta, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Typocaeta

Typocaeta camerunica


Amanita subpallidorosea é um cogumelo do gênero Amanita, que ocorre sob carvalhos do sul da China e do Taiwan. Este cogumelo está relacionado com as espécies letais Amanita virosa e Amanita ocreata.

Em 2014, duas pessoas morreram após consumir esses cogumelos colhidos próximo  Zunyi, província de Guizhou, no sudoeste da China. Em 2015, as investigações das mortes levaram à descrição da Amanita subpallidorosea. O diagnóstico molecular da espécie demonstrou uma relação íntima de ancestralidade com as espécies letais Amanita virosa e Amanita ocreata. Os cogumelos pertencem ao clade dentro da seção Phalloideae, um extenso grupo de cogumelos altamente tóxicos responsáveis por inúmeras mortes ao redor do mundo.

Geralmente, o cogumelo A. subpallidorosea tem tamanho médio e cor predominantemente branca. A parte superior tem formato cônico, antes de se tornar mais convexa e achatada. Medindo de 3 a 6,5 cm de diâmetro, a parte superior é branca e, ao decorrer do corpo, desenvolve uma tonalidade rosa pálido, proeminente no centro e nas margens. Quando molhado, tem textura pegajosa. As guelras são livres e apresentam cerca de 4 mm de profundidade. O estipe, de cor laranja e com formato anelar membranoso, varia de 7 a 12 cm de altura e 0,6 a 1,4 cm de espessura. O bulbo da base varia de 1,5 a 3 cm de espessura. Os esporos são brancos, redondos, de conteúdo amiloide, variando de 8 a 12 μm, vistos de um microscópio. Quando recebe a aplicação de hidróxido de sódio (NaOH), o cogumelo adquire uma coloração amarela.

Distingue-se da Amanita pallidorosea, uma vez que a parte superior do cogumelo tem uma protuberância que dá origem aos esporos menores, quando vistos em imagens microscópicas. Na China, algumas amanitas letais têm coloração branca. Por fim, o cogumelo A. subpallidorosea é encontrado sob carvalhos dos gêneros Quercus e Cyclobalanopsis, no Taiwan e na província de Guizhou.

Ver também
 Amanita
 Fungos

Fungos mortais
Amanita

Amanita subpallidorosea


The Beach Boys jedan je od najuticajnijih bendova američko rock muzike. Originalnu grupu su sačinjavali muzičari Brian Wilson, njegova braća Carl i Dennis, te njihov rođak Mike Love i prijatelj Alan Jardine, kojeg je zbog obaveza na koledžu zamijenio David Marks.

Članovi (klasična postava)
 Mike Love
 Brian Wilson
 Carl Wilson
 Dennis Wilson
 Alan Jardine

Diskografija

Albumi

 Surfin' Safari (1962.)
 Surfin' USA (1963.)
 Surfer Girl (1963.)
 Little Deuce Coupe (1963.)
 Shut Down Volume 2 (1964.)
 All Summer Long (1964.)
 The Beach Boys' Christmas Album (1964.)
 Today! (1965.)
 Summer Days (and Summer Nights!!) (1965.)
 Beach Boys' Party! (1965.)
 Pet Sounds (1966.)
 Smiley Smile (1967.)
 Wild Honey (1967.)
 Friends (1968.)
 20/20 (1969.)
 Sunflower (1970.)
 Surf's Up (1971.)
 Carl and the Passions – "So Tough" (1972.)
 Holland (1973.)
 15 Big Ones (1976.)
 Love You (1977.)
 M.I.U. Album (1978.)
 L.A. (Light Album) (1979.)
 Keepin' the Summer Alive (1980.)
 The Beach Boys (1985.)
 Still Cruisin''' (1989.)
 Summer in Paradise (1992.)
 Stars and Stripes Vol. 1 (1996.)
 That's Why God Made the Radio (2012.)

 Albumi uživo

 Beach Boys Concert (1964.) #1 SAD
 Live in London (1970.) (u Americi 1976.) #75 SAD
 The Beach Boys in Concert (1973.) #25 SAD
 Good Timin': Live at Knebworth England 1980 (2002.)

 Komplikacije

 Best of The Beach Boys (1966.) #8 SAD; #2 UK
 Best of The Beach Boys Vol. 2 (1967.) #50 SAD; #3 UK
 Best of The Beach Boys Vol. 3 (1968.) #153 SAD; #9 UK
 Endless Summer (1974. – neoficijalno) #1 SAD
 Spirit of America (1975. – neoficijalno) #8 SAD
 Good Vibrations – The Very Best of The Beach Boys (1975.) #25 SAD
 Ten Years of Harmony (1981.) SAD#156
 Made in U.S.A. (1986.) SAD#96
 Ultimate Christmas (1998.)
 The Greatest Hits – Volume 1: 20 Good Vibrations (1999.) #95 SAD
 The Greatest Hits – Volume 2: 20 More Good Vibrations (1999.) #192 SAD
 Greatest Hits Volume Three: Best of the Brother Years 1970 – 1986 (2000.)
 Classics selected by Brian Wilson (2002.) #159 SAD
 Sounds of Summer: The Very Best of The Beach Boys (2003.) #16 SAD

 Antologije

 Endless Harmony Soundtrack (1998., reizdano 2000.)
 Hawthorne, CA (2001.)

 Kolekcije

 Good Vibrations: Thirty Years of The Beach Boys (1993.)
 The Pet Sounds Sessions'' (1997.)

Vanjski linkovi

 Službena stranica
 Klub obožavalaca bendova

Muzičke grupe osnovane 1961.
Rok-grupe

The Beach Boys


Monosiphonous algae are algae which consist of a single row of cells with, or without, cortication.

See also
Polysiphonous

References

Algae

Monosiphonous algae


The Rallye du Maroc is a rally-raid which is held each year in Morocco from 2000. The event is part of both the World Rally-Raid Championship co-sanctioned by the FIA and FIM, after previously being overseen separately by the FIA World Cup for Cross-Country Rallies and FIM Cross-Country Rallies World Championship.

In 2017, the organization of the Rallye du Maroc was officially ceded to the ODC company, represented by the rally driver David Castera, sports director of the Dakar for 10 editions, who is in charge of the rallye since the 2018 edition.

Winners by edition

See also
 Rallye du Maroc

References

External links
 Website  (3 to 9 October 2018) is a rally raid

Motorsport competitions in Morocco
Rally raid races
Cross Country Rally World Cup races
Recurring sporting events established in 2000

Rallye du Maroc (rally raid)


Gribedyret er en dansk animationsfilm fra 1957 instrueret af Thorkild Ramskou efter eget manuskript.

Handling
Tegnefilm om et ornamentalt motivs arkæologiske udvikling.

Medvirkende
 David Hohnen, Engelsk speaker
 Gunnar Nyborg Jensen, Dansk speaker

Referencer

Eksterne henvisninger

Kortfilm fra Danmark
Animationsfilm fra Danmark
Danske film fra 1957

Gribedyret


ERCC2 ili  XPD jest protein koji je kod ljudi kodiran genom XPD sa hromosoma 19.  Uključen je u transkripcijski spregnuti ekscizijski popravak nukleotida.

Gen XPD (ERCC2)  kodira iRNK od 2,3 kb koja sadrži 22 egzona i 21 intron. XPD protein sadrži 760 aminokiselina i polipeptid je veličine 87 kDa. Defekti ovog gena mogu dovesti do tri različita poremećaja: sindrom sklon raku xeroderma pigmentosum,  komplementarne grupe D, fotosenzitivnoj trihotiodistrofiji i Cockayneovom sindromu.

Baš kao i XPB, XPD je dio inicijacijskog faktora  TFIIH ljudske transkripcije i ima aktivnost zavisnu od ATP-helikaza. Pripada  potporodici RAD3/XPD helikaza.

XPD je neophodan za održivost ćelija. Delecija XPD kod miševa je smrtonosna za razvoj embriona.

Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je  760 aminokiselina, a molekulska težina  86.909 Da.

Posljedice mutacija u ERCC2

Protein ERCC2/XPD učestvuje u popravku ekscizije nukleotida i koristi se u odmotavanju dvostruke spirale DNK ,nakon što je oštećenje prvobitno identifikovano. Popravak ekscizijom nukleotida je put u više koraka koji uklanja širok raspon različitih oštećenja koja narušavaju normalno uparivanje baza. Takva oštećenja uključuju glomazne hemijske adukte, pirimidinske dimere izazvane ultraljubičastim zracima i nekoliko oblika oksidativnog oštećenja. Mutacije u genu ERCC2/XPD mogu dovesti do različitih sindroma, bilo xeroderma pigmentosum (XP), trihotiodistrofija (TTD) ili kombinacije XP i TTD (XPTTD), ili kombinacije XP i Cockayneov sindrom (XPCS).  I TTD i CS pokazuju karakteristike preranog starenja. Ove karakteristike mogu uključivati senzorinervnu gluhoću, degeneraciju mrežnjača, hipometilaciju bijele tvari, kalcifikaciju centralnog nervnog sistema, smanjeni rast i kaheksiju (gubitak potkožnog masnog tkiva).  XPCS i TTD fibroblasti iz ERCC2/XPD mutantnih ljudi i miša pokazuju dokaze neispravnog popravljanja oksidativnih oštećenja DNK koja mogu biti u osnovi simptoma segmentnog progeroida (preuranjenog starenja)

ERCC2 i popravak ekscizije nukleotida

Protein pod nazivom XPD eksprimiran je prema uputama ERCC2 gena. XPD protein je neizostavan deo kompleksa općeg transkripcijskg faktora IIH (TFIIH), koji je grupa proteina. Dvije vitalne funkcije TFIIH kompleksa su transkripcija gena i popravak oštećene DNK. Uz pomoć transkripcije gena, TFIIH kompleks može kontrolirati funkcioniranje mnogih različitih gena u tijelu, a XPD protein djeluje kao stabilizator. XPB je još jedan protein u kompleksu općeg faktora transkripcije IIH (TFIIH) i napravljen je od gena ERCC3, koji djeluje u koordinaciji sa XDP proteinom, kako bi započeo proces transkripcije gena.

Ultraljubičasti zraci koji izlaze iz Sunca, razne opasne hemikalije, štetna zračenja, poznati su parametri za sabotažu DNK. Normalna i zdrava ćelija imaju sposobnost da popravi oštećenja DNK prije nego što počnu problemi zbog oštećene DNK. Ćelije koriste popravku ekscizijom nukleotida da poprave oštećenu DNK. Kao dio procesa, dvolančana DNK koja okružuje oštećenje je odvojena kompleksom TFIIH. Protein XPD djeluje kao helikaza i pomaže u procesu popravka ekscizijom nukleotida, vezivanjem za specifične regije DNK i odmotavanjem dva spiralna lanca DNK. Ovo otkriva oštećeni protein koji omogućava drugim proteinima da uklone oštećeni dio i zamjene oštećeno područje ispravnom DNK.

ERCC2 i xeroderma pigmentosum
Xeroderma pigmentosum (XP) povezana je s nedostatkom mehanizma popravka DNK i visokom osjetljivošću na rak. Lagana insuficijencija u mehanizmu popravka DNK može dovesti do razvoja raka. Neki karcinomi  su prepoznati uz pomoć odnosa između jednonukleotidnog polimorfizma i gena. XPD protein koga proizvodi gen ERCC2 ima važnu ulogu u procesu transkripcije i ćelijske smrti, a poznat je i po putu popravke ekscizije nukleotida. Različite studije iz literature su pregledale korelaciju između polimorfizama u ERCC2 i smanjene efikasnosti popravka DNK i njihovog uticaja na razvoj karcinoma, kao i interakciju sa izloženošću okoline.

Drugi najčešći uzrok pigmentne kseroderme u Sjedinjenim Državama su mutacije gena ERCC2, od kojih je više od dvadeset pet uočeno kod ljudi s ovom bolešću. Xeroderma pigmentosum nastaje kada gen ERCC2 sprječava kompleks TFIIH da konstruktivno popravi oštećenu DNK.

Posljedično, sva deformiranost se skuplja unutar DNK, sabotira mehanizam popravka i rezultira kancerogenim ili mrtvim ćelijama. Stoga su ljudi koji pate od pigmentne kseroderme vrlo osjetljivi na ultraljubičaste zrake sunčeve svjetlosti zbog problema s popravkom DNK.

Dakle, kada UV-zrake oštete gene, ćelija raste i dijeli se na nekontroliran način i vrlo je sklona da bude kancerogena. Xeroderma pigmentosum ima visok rizik od razvoja karcinoma kože i očiju jer su to područja koja su najviše izložena suncu. Xeroderma pigmentosum uzrokovana mutacijama ERCC2 povezana je s brojnim razvojnim neurološkim poremećajima koji uključuju gubitak sluha, lošu koordinaciju, problee s pokretljivošću, nedostatak intelektualnih sposobnosti, teškoće u govoru, hodanju, gutanju hrane i napade.

Istraživanja sumnjaju da su ove neurološke abnormalnosti posljedica nakupljanja oštećenja DNK, uprkos tome što mozak nije bio izložen ultraljubičastim zracima. I drugi faktori mogu uzrokovati oštećenje DNK u nervnim ćelijama.

Interakcije

Pokazalo se da  je ERCC2 u interakciji sa:
 ERCC5,
 GTF2H1,
 GTF2H2,  i
 XPB.

Interaktivna mapa puta

Također pogledajte
Unakrsna popravka ekscizije

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi
  GeneReviews/NIH/NCBI/UW entry on Xeroderma Pigmentosum

Onkogeni
Geni na hromosomu 19
Ljudski proteini
Proteomika

ERCC2


La Pallacanestro Pavia è la principale società di pallacanestro maschile di Pavia. Disputava le partite interne inizialmente presso il cortile della Palestra Civica di via Porta, negli anni '50 si trasferì di pochi metri nella ex rimessa dei camion dei pompieri, riadattata a Palasport, poi dai primi anni '60 al Palazzo Esposizioni della locale Camera di Commercio ed infine dal 1984 al PalaRavizza.

Storia

I pionieri degli anni trenta del G.U.F. in Divisione Nazionale
Nel 1933 venne fondato a Pavia il Comitato Provinciale della Federazione Italiana Pallacanestro con primo presidente il prof. Aurelio Chiappero. Sempre in quell'anno fu istituito il G.U.F. (Gruppo Universitario Fascista) cittadino che fu ammesso dalla FIP nella Divisione Nazionale 1935/36, che era la massima categoria del tempo. Esperienza che proseguì per i sette anni successivi sino al 1943, con miglior piazzamento il 4º posto assoluto nella Serie A 1938-39.

1943-1958: il periodo d'oro del dopoguerra
Con la scomparsa del GUF, la pallacanestro pavese fu rappresentata inizialmente dall'Onda Pavia, società fondata nel 1943 che acquisì i diritti sportivi del GUF e fu ammessa alla Serie Unica 1945-46, e 1946-47.

Nel campionato di Serie A 1947/48, dopo aver cambiato denominazione in Pallacanestro Pavia, si piazza al 3º posto nel girone B, non sufficiente per essere ammessa alla finale nazionale.

Nel campionato di Serie A 1948/49 viene istituito il girone unico a 12 squadre al quale Pavia viene ammessa, ottenendo per due stagioni consecutive il settimo posto, con Gervasi terzo nella classifica marcatori 1949/50. Nella stagione successiva 1950/51 Pavia continuò a militare in massima serie, piazzandosi al quinto posto, mentre al termine della stagione 1951/52, nella quale arrivò ultima (dodicesima), retrocesse in Serie B.

La permanenza di Pavia in serie cadetta durò una sola stagione: infatti nella stagione 1952/53 fu subito promossa in Serie A, prevalendo nel girone finale di Serie B su Reyer Venezia, Libertas Livorno e Napoli.

Da neo-promossi in A, nel 1953/54 i pavesi centrano un grande quarto posto che li proietta fra le grandi, subito a ridosso del trio Olimpia Milano, Virtus Bologna e Gira Bologna. Nel campionato 1954/55 viene raggiunta la salvezza per un solo punto, ma è il preludio per la stagione migliore in assoluto. Infatti nel 1955/56 con l'avvento della sponsorizzazione della maggiore azienda cittadina, la fabbrica di macchine da cucire Necchi, i pavesi ottengono un eccezionale terzo posto assoluto (alle spalle di Virtus Bologna e Borletti Milano), vincendo l'11 dicembre 1955 una memorabile e storica partita (80-75) contro la Borletti, in un Palasport di Via Porta incandescente, dopo essere rimasti solo in 3 (Rosolen-Ferrari-Baruffi) nei minuti finali (approfittando del fatto che all'epoca non esisteva la regola dei 24 secondi). Questo piazzamento rimane il migliore in assoluto a livello maschile nella storia del basket pavese.

In quegli anni figurano in rosa grandi giocatori quali Djordje Andrijašević (famoso per il "piazzato" a due mani), Tullio Rochlitzer (nativo di Zara, unico giocatore di basket ad esser stato nazionale italiano e jugoslavo), Lele Rosolen (10 presenze in nazionale), Remo Ferrari, Carlo Montemartini (6 presenze in nazionale), Gervasi (tiratore micidiale, sempre ai primi posti nella classifica marcatori). Ma vi sono altri importanti giocatori locali che si mettono in luce in quel periodo fulgido, vera fucina di talenti: Pisati, Zatti, Scamoni, Conti. Parallelamente alla carriera da giocatore, Rosolen allena anche una emergente squadra femminile, con la nazionale Pagani come elemento di punta.

Nel campionato 1956-57 la Necchi termina al nono posto e si salva ma al termine della stagione lo sponsor lascia l'abbinamento con la società sportiva Pall. Pavia che, di conseguenza, si viene a trovare in difficoltà economiche.

Nel 1957-58 la formazione pavese, priva di sponsor, si posiziona decima in classifica a pari merito con Livorno a 28 punti, e a decidere la retrocessione dovrà essere lo spareggio salvezza disputato a Pesaro il 18 maggio 1958. Pavia vince 42 a 36 e così riesce ad aggiudicarsi la permanenza in Prima Serie.

Le difficoltà finanziarie perdurarono e l'iscrizione al campionato dell'anno successivo avvenne con qualche giorno di ritardo, così che la Federazione stabilì l'esclusione della squadra pavese, a beneficio della ripescata Pallacanestro Livorno. Dopo 25 anni di permanenza, Pavia lasciò "a tavolino" il campionato di Serie A.

Nella stagione 1958-59 la Società proseguì comunque l'attività a livello giovanile e nel campionato regionale lombardo di Promozione (Girone A). Rimasta senza giocatori, dalla stagione 1959-60 la S.S. Pallacanestro Pavia rinunciò all'affiliazione e cessò definitivamente ogni attività.

1958-1975: anni di grande economia
Per 5 anni Pavia rimase senza una società a livello maschile a rappresentarla se non in tornei a livello provinciale e regionale, sfiorando nel 1962/63 la promozione in terza serie con il CUS Pavia, che per due stagioni dal 1961 al 1963 è stata la società principale della città. Successivamente, per un decennio fu l'Onda Pavia dello storico dirigente Luigi Bigi a rappresentare la città a livello maschile, con mezzi minimi, sino alla promozione in Serie D del 1965-66. Nel 1966-67 con il rientro di Lele Rosolen come allenatore e di alcuni vecchi protagonisti in Serie A (Morani-Cecchi-Ferrari-Conti), l'Onda ottenne un buon 2ºposto nel Girone A della serie D. Nel 1967-68 l'Onda ottenne il primo posto nel Girone A di Serie D, venendo promossa in C. Nel 1968-69 con una cavalcata trionfale vinse il girone A della serie C, dominando il campionato dall'inizio alla fine, in un Palazzo Esposizioni ritornato caloroso e partecipe come ai tempi di Via Porta, retrocedendo però subito in Serie C l'anno successivo dopo uno spareggio col Gira Bologna perso di 1 solo punto.

Negli anni successivi e fino alla stagione 1974/75 l'Onda Pavia, sempre allenata e gestita da Rosolen, fu protagonista di buoni campionati nella terza serie di allora, con una partecipazione sempre in grande economia e con miglior risultato due quarti posti nel 1973 e 1974.

1975-1995: dalla fusione degli oratori alla riconquista della serie A

Nell'estate 1975 Rosolen, che aveva rilevato l'Onda, accettò di cedere il diritto di C ad un nuovo gruppo dirigente presieduto dal Prof. Magenes che rappresentava la fusione di 3 società di estrazione oratoriale della città (Olmo, Audaces, Celeres), cui si unì la Virtus l'anno successivo. La nuova società, guidata dall'ex-arbitro internazionale Marchesi e con Tullio Rochlitzer DS, denominata ancora una volta Pallacanestro Pavia, sfruttò il titolo sportivo dell'Onda e si iscrisse alla Serie C con rinnovate ambizioni.

La Pallacanestro Pavia, sponsorizzata Ivlas dal 1975 al 1977, e Necchi dal 1977 al 1983, riuscì a centrare la promozione in Serie B nel 1978/1979 con Falerni, Di Maio, Quaglia, Baggi, Mussini, Cattaneo, Leporace, Vitali, Spada e Negri. In costante crescendo i campionati di serie B: dopo una retrocessione con ripescaggio nel 1979/80 e una salvezza raggiunta all'ultimo secondo dell'ultima giornata nel campionato 1980/81, a partire dalla stagione successiva Pavia lottò sempre per la promozione in Serie A2. Dopo aver perso per tre anni consecutivi l'ultima e decisiva partita (una volta allo spareggio e due volte in finale playoff) la serie A arrivò al termine della Serie B 1984-1985. I protagonisti della vittoria furono Chicco Falerni, Gigi Brambilla, Mimmo Giroldi, Rinaldo Innocenti, Valentino Battisti, Domenico Di Maio, Michele Zeno, Enrico Lana, Stefano Della Flora e Eugenio Costa, guidati in panchina da Franco Morini.

Dal 1985-86 al 1990-91 la Pallacanestro Pavia disputò la Serie A2. Lo sponsor negli anni di A2 fu "Annabella" fino al 1990; nei tre anni successivi fu "Fernet Branca".  Al termine della stagione 1990-1991 Pavia, allenata da Tonino Zorzi, riuscì a riconquistare la massima serie dopo i play-out. La permanenza in Serie A1 fu però breve: durò infatti la sola stagione 1991-1992, che si concluse con la retrocessione dopo i play-out. Nuovamente in Serie A2, la squadra venne affidata alla guida tecnica di Attilio Caja; qualificatasi ai play-out, Pavia fallì tuttavia la promozione.

Senza sponsor tra il 1993 ed il 1995, la Pallacanestro Pavia concluse all'ultimo posto la Serie A2 1994-1995. La stagione si complicò a causa della difficile situazione economica: i giocatori si misero in sciopero per il mancato pagamento degli stipendi, i tifosi contestarono la società presieduta da Barbara Bandiera, ed al termine del campionato la società si sciolse e fallì.

1997-2014: la Nuova Pallacanestro Pavia
Con la scomparsa della Pallacanestro Pavia, il panorama cestistico cittadino fu rappresentato da quattro differenti società: l'Oscar, la Vigentina, la Celeres e la Longobardos. Proprio queste ultime due, nel 1997 si fusero, dando vita (nella sua terza rivisitazione) alla Nuova Pallacanestro Pavia, presieduta da Erardo Costa e sponsorizzata Caffex. La squadra ereditò il titolo sportivo della Celeres, e fu ammessa in Serie B d'Eccellenza 1997-98.

Già nel 1998, nuove difficoltà di natura economica costrinsero la società a cedere i giocatori più importanti; la squadra, senza sponsor, riuscì comunque a salvarsi dopo i play-out di B d'Eccellenza 1998-99, avendo sconfitto Padova per 2-1. La stagione seguente fu altrettanto problematica, tanto che la società fu vicina alla cessione del titolo sportivo. A quel punto intervennero a supporto del Prof. Costa un gruppo di sponsor rappresentati da Gabriele Ripa e Aldo Di Bella, che rilevarono la gestione e consolidarono economicamente la società.

Infatti, con il primo sponsor Sacil HLB, immediatamente nella stagione di Serie B 2000-2001 fu formata una squadra assai competitiva in grado di puntare alla promozione nella istituenda Legadue: allenatore era Alberto Martelossi, e in squadra militavano Alberto Angiolini, Francesco Gori, Andrea Della Valentina, Federico Bellina, Marco Rolando, Fabio Di Bella, Andrea Zatti, Damiano Dalfini, Davide Vecchiet, Matteo Cavallini. La promozione ottenuta trionfalmente in una stagione in cui Pavia riuscì ad aggiudicarsi anche la Coppa Italia LNP 2001.

Primo sponsor in Legadue fu la "Sacil Hlb"; successivamente, dal 2002 al 2009, fu l'azienda "Edimes". In Legadue la squadra si piazzò sempre tra il sesto e il dodicesimo posto, venendo in più occasioni eliminata ai play-off, ma nella stagione 2006-07 arrivò fino in finale soccombendo solo in gara 4 contro la Scavolini Pesaro.  Nel 2009-10 il nuovo sponsor divenne "Paul Mitchell". Proprio al termine di quest'ultima stagione, avvenne la vendita del titolo sportivo alla Scaligera Verona, a causa delle difficoltà economica in cui versava la società pavese: la squadra veneta acquisì il diritto di disputare la Legadue 2010-11, Pavia fu invece ammessa in Serie A Dilettanti FIP 2010-2011.

Mutata ancora una volta (la quarta) denominazione sociale in "Pallacanestro Pavia", la squadra lombarda subì una nuova retrocessione dopo la sconfitta nello spareggio contro Matera, valido per la permanenza in A Dilettanti 2010-2011. La squadra tuttavia fu ripescata in DNA 2011-2012, campionato conclusosi con il quinto posto nella Divisione Nord Ovest e la relativa permanenza nella categoria.

Permanenza messa in dubbio da problemi finanziari, sfociati il 29 giugno 2012 con la rinuncia alla DNA e la relativa richiesta di iscrizione al campionato di DNC. La società si iscrisse in C regionale e costruì un roster interamente formato da giocatori locali.
Alla fine della stagione rinunciò all'iscrizione della squadra al campionato di C regionale, iscrivendosi alla Prima Divisione provinciale, ultimo livello dei campionati di basket. Alla fine della stagione 2013-14 si ritirò dal mondo agonistico della pallacanestro.

2023: la Pallacanestro Pavia 1933
Nell'estate 2023 la società Omnia Basket Pavia, che milita in serie B interregionale, cambia denominazione in "Pallacanestro Pavia 1933" facendo rinascere per la terza volta lo storico club.

Cronistoria

Allenatori e presidenti

Palmarès
  Coppa Italia LNP: 1
2000-01

Sponsor

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Cronistoria della Pallacanestro Pavia della Lega Basket Serie A

Pallacanestro Pavia


Kaliwatan sa alibangbang ang Leucoptera meyricki. Una ning gihulagway ni Ghesquière ni adtong 1940. Ang Leucoptera meyricki sakop sa kahenera nga Leucoptera, ug kabanay nga Lyonetiidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Leucoptera

Leucoptera meyricki


Faisal Xavier (tên khai sinh: Abel Luís da Silva Costa Xavier; sinh ngày 30 tháng 11 năm 1972) là một cựu cầu thủ bóng đá chuyên nghiệp người Bồ Đào Nha, chơi ở vị trí Hậu vệ. Anh đã thi đấu 20 trận cho đội tuyển bóng đá quốc gia Bồ Đào Nha. Xavier được biết đến với mái tóc kỳ dị vàng trắng xù xì. Trước khi thi đấu cho Liverpool, anh đã kinh qua các câu lạc bộ như Estrela Amadora, Benfica, Bari, Real Oviedo, PSV Eindhoven, Everton.

Sự nghiệp
Abel Xavier khởi nghiệp với câu lạc bộ Estrela Amadora Bồ Đào Nha năm 1990 trước khi chuyến đến Benfica 3 năm sau đó. Anh lần lượt trải qua một thời gian ngắn ở Ý và Tây Ban Nha với các câu lạc bộ Bari và Real Oviedo trước khi được Bobby Robson mang về PSV Eindhoven năm 1998.

Tháng 9 năm 1999 huấn luyện viên Walter Smith của Everton mang anh về Goodison Park với giá £ 1,5 triệu bảng. Nhưng sau đó Liverpool đã mua Abel Xavier từ Everton vào ngày 31 tháng 12 năm 2002 với phí chuyển nhượng £800,000. Xavier trở thành cầu thủ thứ 2 gia nhập Liverpool từ Everton sau Dave Hickson năm 1959.

Xavier đã tham gia giúp Liverpool củng cố tuyến phòng ngự, anh có thể chơi hậu vệ phải hoặc trung vệ. Dù vậy trong thời gian thi đấu tại Anfield anh không để lại nhiều ấn tượng. và là sự lựa chọn sau Jamie Carragher. Tháng 12 năm 2002 anh chuyển sang Galatasary theo 1 hợp đồng cho mượn trước khi câu lạc bộ giải phóng hợp đồng để anh tìm đội bóng mới. Abel Xavier chính thức rời Liverpool vào tháng 12 năm 2003 sau khi hợp đồng giữa anh và câu lạc bộ hết hạn.

Đội tuyển
Abel Xavier là thành viên thường xuyên của đội tuyển quốc gia Bồ Đào Nha, chơi bên cạnh Figo, Rui Costa và Nuno Gomes, tham dự Euro 2000.

Anh chơi trận mở màn của Bồ Đào Nha gặp Anh nhưng sau đó 1 chấn thương đầu gối khiến anh phải ngồi ngoài cho đến trận bán kết gặp Pháp. Và Xavier bị đuổi ra sân vào những phút cuối vì trọng tài cho rằng anh đã dùng tay chơi bóng trong vòng cấm. Việc thiếu người khiến Bồ Đào Nha bị loại. Xavier còn phải nộp phạt £8,000 và bị cấm thi đấu các trận đấu châu Âu khi anh có phản ứng thái quá sau đó.

Tham khảo

Liên kết ngoài

 Abel Xavier  tại The Saints Hub

Cầu thủ bóng đá Liverpool F.C.
Cầu thủ bóng đá Bồ Đào Nha
Cầu thủ bóng đá A.S. Roma
Cầu thủ bóng đá Everton F.C.
Sinh năm 1972
Tín hữu Hồi giáo Bồ Đào Nha
Nhân vật còn sống
Cầu thủ bóng đá PSV Eindhoven
Cầu thủ bóng đá Premier League
Cầu thủ bóng đá Serie A
Cầu thủ bóng đá Bundesliga
Cầu thủ bóng đá nước ngoài tại Hoa Kỳ
Cầu thủ đội tuyển bóng đá quốc gia Bồ Đào Nha
Cầu thủ bóng đá nước ngoài ở Ý
Cầu thủ bóng đá nước ngoài ở Anh
Cầu thủ bóng đá nước ngoài ở Đức
Cầu thủ bóng đá nước ngoài ở Hà Lan
Cầu thủ bóng đá nước ngoài ở Thổ Nhĩ Kỳ
Cầu thủ bóng đá nam Bồ Đào Nha ở nước ngoài

Abel Xavier


Sigle
 Denominazione Urbanistica Generica – qualificatore del toponimo (es. Via, Piazza, Largo, ecc.)

Codici
 DUG – codice aeroportuale IATA dell'Aeroporto Bisbee International di Douglas (Stati Uniti d'America)
 dug – codice ISO 639-3 della lingua duruma

Altro
 Dug – popolo dell'universo immaginario di Guerre stellari
 Dug – personaggio del film Up.

DUG


Lan can đúc là một công trình kiến trúc-xây dựng tương đối kiên cố, đóng vai trò như là một rào cản ở rìa một bức tường dưới một mái nhà hoặc, sân thượng, ban công, cầu, cầu thang hoặc cấu trúc khác. Các sản phẩm này được đúc nguyên khối với các hoa văn đẹp mắt. Chúng có thể được đúc bằng gang, bằng nhôm. Đôi khi các lan can chỉ là các hoa văn bằng sắt thép uốn theo hình hoa văn. Trường hợp lan can được xây dựng hay lắp đặt trên mái nhà, nó chỉ đơn giản có thể là một phần của một bức tường bên ngoài liên tục theo của bề mặt mái nhà. Hiện nay có rất nhiều rạng lan can đúc khác nhau.

Trong lịch sử, lan can ban đầu được sử dụng để bảo vệ tòa nhà khỏi bị tấn công quân sự, nhưng ngày nay chúng được sử dụng chủ yếu để ngăn chặn sự lây lan của đám cháy, bảo đảm sự an toàn của con người khi đứng ở một độ cao nhất định. Từ Lan can xuất phát từ tiếng Ý: parapetto (trong đó: parare có nghĩa là dài, trang trải và petto có nghĩa là bảo vệ). Lan can được lắp đặt kết hợp với ban công trong một ngôi nhà hoặc tòa nhà.

Tham khảo

Lan can đúc


O Football Club Stumbras é um clube de futebol da Lituânia, com sede em Kaunas. Disputa a A Lyga desde 2015, ficando em 7º lugar na temporada de estreia. Fundado em 2013, é um dos clubes lituanos mais jovens. Exerce seu mando de campo no estádio Darius and Girėnas Stadium, com capacidade para 9180 expectadores.

História

O FC Stumbras foi fundado em 2013. 2015 estréia no Campeonato Lituano de Futebol.

No verão de 2019, o clube deixou de existir. Finalmente, eles foram eliminados da divisão de elite.

Títulos

 Copa da Lituânia: 1
 2017,

Participação no Campeonato Lituano

Uniformes

Jogadores de destaque
  Dominykas Galkevičius (2017–2018)

Ligações externas

 Facebook
 twitter.com/fcstumbras
 Soccerway
 eurofootball.lt

Clubes de futebol fundados em 2013
Clubes de futebol de Kaunas

Football Club Stumbras


UCI Europe Tour 2022 er den 18. sæson af UCI Europe Tour. Sammen med resten af løbene på UCI Continental Circuits er det UCIs tredjehøjeste rangering af internationale cykelløb, hvor UCI World Tour 2022 og UCI ProSeries 2022 er højere.

Gennem sæsonen bliver der uddelt point til rytterne efter placering på etaperne, endagsløb og slutposition i løb. Antal point varierer efter rangering i de forskellige løb. Hvert løb har én kategori som afgør hvilke hold der kan deltage, point der uddeles, udover at det viser hvilken type løb der er tale om:

 Etapeløb: 2.1 og 2.2
 Endagsløb: 1.1 og 1.2

Danske sejre

Andre konkurrencer

Løb

Januar

Februar

Referencer

Eksterne henvisninger

UCI Europe Tour 2022


Kaliwatan sa isda ang Careproctus kidoi. Una ning gihulagway ni Kerry Knudsen ug Møller ni adtong 2008. Ang Careproctus kidoi sakop sa kahenera nga Careproctus, ug kabanay nga Liparidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Baffin Bay (luuk sa Kanada)
 Grenland

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Baffin Bay (luuk sa Kanada)
Isdangtunay sa Grenland
Careproctus

Careproctus kidoi


Kvalifikationsrammen for Livslang Læring er siden 2007 i Danmark en måde systematisk at niveaudele uddannelser udbudt i det officielle uddannelsessystem. Uddannelser, der ikke indgår i det officielle uddannelsessystem, har siden 2019 mod et gebyr kunne få niveauet fastlagt af Danmarks Akkrediteringsinstitution, der hører under Uddannelsesministeriet. Rammen er skabt for at skabe overblik over det danske uddannelsessystem og for at kunne sammenligne danske uddannelser med udenlandske på samme niveau, da rammen referer til Den Europæiske Kvalifikationsramme.

Rammen går fra niveau 1 til niveau 8, hvor 1 svarer til en grundskoleeksamen, mens niveau 8 svarer til den danske forskeruddannelsesgrad Ph.D.

Referencer

Uddannelse i Danmark
Uddannelsespolitik

Kvalifikationsramme for Livslang Læring


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Phaeophilacris matilei. Una ning gihulagway ni Lucien Chopard ni adtong 1969. Ang Phaeophilacris matilei sakop sa kahenera nga Phaeophilacris, ug kabanay nga Phalangopsidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Kamerun

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Kamerun
Phaeophilacris (Phalangopsidae)

Phaeophilacris matilei


La  combattutasi nel 1570 fu la reazione agli assalti delle fortezze di Odani e Yokoyama, sedi dei clan Azai e Asakura e lanciati da Oda Nobunaga e dal suo alleato Tokugawa Ieyasu.

Poiché i guerrieri asserragliati all'interno delle fortezze uscirono fuori nel tentativo di una sortita, la battaglia si risolse in uno scontro corpo a corpo nel mezzo del letto asciutto del fiume Ane. Mentre le truppe di Oda Nobunaga fronteggiarono quelle del clan Asai, i guerrieri di Tokugawa si batterono con quelli del clan Asakura poco più a valle.

I soldati Tokugawa sconfissero rapidamente gli Asakura e la loro ritirata fu possibile dal famoso samurai Makara Jūrōzaemon e dal figlio che riuscirono a trattenere i Tokugawa il tempo sufficiente a permettere ai rimanenti Asakura di fuggire.

Dopo aver sbaragliato gli avversari del clan Asakura, i soldati di Togukawa si gettarono contro il fianco destro dello schieramento del clan Azai. Inaba Ittetsu, che era rimasto nelle retrovie, si gettò nella mischia a sua volta scagliandosi contro il fianco sinistro del nemico.

A causa di questo doppio assalto le forze dei clan Azai e Asakura vennero rapidamente battute. È da notare che nello scontro Oda Nobunaga fece uso di 500 archibugieri, ed è nota la sua predilezione per l'uso tattico delle armi da fuoco, di cui rimase vittima nello stesso anno durante la campagna di Ishiyama Hongan-ji.

Non esistono fonti storiche attendibili che diano un resoconto sufficiente dello scontro; esso viene vividamente descritto in diverse opere della metà e del tardo periodo Edo ma si tratta di opere di finzione per nulla oggettive. L'unica fonte degna di un certo rispetto è lo Shinchokoki che però fa un resoconto molto marginale della battaglia senza descriverne tattiche e strategie.

Note

Bibliografia

Anegawa
Anegawa

Battaglia di Anegawa


Aleuropteryx loewii là một loài côn trùng trong họ Coniopterygidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Klapálek miêu tả năm 1894.

Chú thích

Tham khảo

Aleuropteryx

Aleuropteryx loewii


Corydalus hecate là một loài côn trùng trong họ Corydalidae thuộc bộ Megaloptera. Loài này được McLachlan miêu tả năm 1866.

Chú thích

Tham khảo

Corydalus

Corydalus hecate


La chiesa dei Santi Salvatore e Brigida al Paradiso e la cappella di Santa Brigida al Paradiso degli Alberti si trovano a Firenze in via del Paradiso.

Storia
Il complesso prende il nome da un'antica villa con giardino degli Alberti, accanto o dentro alla quale nacque il monastero di monaci e monache dell'ordine di Santa Brigida.

Fondato da Antonio Alberti nel 1390, fu spesso al centro di polemiche a causa della convivenza dei due sessi all'interno dello stesso edificio. Esso divenne, dal 1593, soltanto femminile e le monache furono poi trasferite a Sant'Ambrogio in Firenze a causa delle soppressioni lorenesi del 1776.

In questo monastero nacque nel 1473 Domenica del Paradiso, monaca domenicana che nel 1511 a Firenze fondò il Monastero della Crocetta, vicino al Palazzo della Crocetta. Vi visse inoltre suor Cleofe, una delle poche copiste donne conosciute nel XV secolo.

Decaduto l'ordine, anche il monastero e la chiesa passarono in mano a privati. Attualmente rimane parte dell'antica chiesa, un piccolo chiostro ed una sala con resti d'affreschi raffiguranti Storie della Passione, attribuiti ad Ambrogio di Baldese e a Niccolò di Pietro Gerini (inizio Quattrocento).

Nel 1992 l'intero complesso monastico viene restaurato dall'architetto Paolo Antonio Martini.

Galleria d'immagini

Voci correlate
 Antonio Alberti
 Giovanni di Gherardo da Prato
 Domenica del Paradiso
 Alberti

Altri progetti

Collegamenti esterni

Brigida al Paradiso
Firenze
Firenze

Chiesa di Santa Brigida al Paradiso


Charles Herbert Klein (7 de outubro de 1904 – 28 de março de 1958), apelidado de "Hoosier Hammer", foi um jogador profissional de beisebol. Jogou na Major League Baseball como outfielder pelo Philadelphia Phillies (1928–33, 1936–39, 1940–44), Chicago Cubs (1934–36) e Pittsburgh Pirates (1939). Foi um dos mais prodigiosos rebatedores da National League no final dos anos 1920 e início dos anos 1930. Se tornou o primeiro jogador de beisebol a ser convocado para o All-Star Game como membro de duas equipes diferentes.

Ligações externas
 Chuck Klein - estatísticas e perfil no Baseball-Reference
 Chuck Klein - estatísticas e perfil no Fangraphs
 Chuck Klein - estatísticas e perfil no The Baseball Cube
 Baseball Library
 Grave

Beisebolistas dos Estados Unidos
Beisebolistas do Philadelphia Phillies
Beisebolistas do Chicago Cubs
Beisebolistas do Pittsburgh Pirates
Naturais de Indiana
Membros do National Baseball Hall of Fame

Chuck Klein


Le Balsaminacee (Balsaminaceae A.Rich., 1822) sono una famiglia di piante erbacee dell'ordine Ericales, distribuite in Europa, Asia, Africa e Nordamerica.

Tassonomia
Il Sistema Cronquist (1981) assegnava la famiglia all'ordine Geraniales,
mentre la moderna classificazione APG la colloca nell'ordine Ericales.

La famiglia comprende solo due generi:

Hydrocera Blume ex Wight & Arn. (1 specie)
Impatiens Riv. ex L. (oltre 1100 spp.)

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Balsaminaceae


Iron-Age-Danube was a project that ran from 2017–2019 that worked on communicating archaeological research to the general public. It was a part of the Interreg Danube Transnational Programme of the European Union.

In the Iron-Age-Danube project the early Iron Age landscapes in the Danube river basin are explored with the help of modern technology and traditional archaeological tools. The participating partners from Austria, Croatia, Hungary, Slovakia and Slovenia worked together to promote the concept of archaeological landscapes beyond single archaeological sites in these countries.

The project was funded by the European Union with about 2.169.200 EUR from the European Regional Development Fund (ERDF). These ERDF resources make 85% of the total project volume which is about 2.552.000 EUR.

The Iron-Age-Danube project lasted from the 1st of January 2017 till the 30th of June 2019.

Goals
The major goal of the project was to communicate an image of archaeological research and the Iron Age landscapes to the visitors and to raise the awareness for the importance of archaeological monuments for the human history.

Another goal was the protection of the monuments and landscapes as well as their sustainable use for the tourism. To strengthen the local tourism, already existing archaeological parks or trails were revitalised. New visitor programs in form of digital and analogous tools were developed and implemented in 9 micro-regions. The micro-regions are: Großklein and Strettweg (Austria), Jalžabet and Kaptol (Croatia), Poštela and Dolenjske Toplice (Slovenia) and Százhalombatta, Süttő and Sopron (Hungary).

In June 2018 the Iron-Age-Danube Project was selected by an Independent Jury as one of 21 finalists for the RegioStars Awards in the 2018 edition.

References

External links
 Universalmuseum Joanneum Archaeology
 Universalmuseum Joanneum Archaeology Iron-Age-Danube
 Interreg Danube Transnational Program
 Interreg Danube Transnational Program Iron-Age-Danube
 European Year of Cultural Heritage 2018
 RegioStars Awards : The independent jury has selected 21 finalists in the 2018 edition

Iron Age Europe
Archaeological sites in Europe
Landscape history
2018 in Europe

Iron-Age-Danube project


Flavio Giovanni Vincomalo – console romano del 453
 Flavio Giovanni – console del 456
 Flavio Giovanni – console nel 467
 Flavio Giovanni – console nel 499
 Flavio Giovanni – meglio noto come Giovanni di Cappadocia – funzionario di Giustiniano I

Flavio Giovanni


Algade er en vej og gågade i Vordingborg på Sydsjælland. Gaden går fra Marienbjergvej og Vordingborg Station i nordvest mod sydvest forbi Slotstorvet og Vordingborg Slot, til hjørnet af Østervej, hvor den bliver til Nyraadsvej. Den er gågade fra Chr Winthersvej til Færgegaardsvej og Slotstorvet.

Algade er byens primære butiksgade, og rummer en række forretninger, samt bl.a. Vordingborg Kommunes borgerservice, spillestedet Stars, Vordingborg gamle rådhus, Hotel Kong Valdemar og Sjællandske Mediers afdeling i byen.

Algade kan føres langt tilbage, dele af den stammer fra middelalderen. Den blev brolagt i 1873. I 1914 indførte man husnumre på gaden.

Bygninger
Nr. 84 - Stars
Regionalt spillested, der åbnede i 1998

Nr. 97 - Vordingborg gamle rådhus
Opført 1843-1845 af Peter Kornerup som landets første historicistiske rådhus. Den blev fredet i 1977. I 2009 blev bygningen købt af Realdania, som restaurerede bygningen frem til 2013.

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger

Transport i Vordingborg
Gågader i Danmark

Algade (Vordingborg)


Aurélio Arrobas Martins ( — ) foi militar e professor português estabelecido no Brasil.

Biografia
Nasceu em Nova Sintra, Ilha Brava, Cabo Verde, filho de Estefânia Arrobas Martins e de José Antônio Martins.

Iniciou seus estudos no Seminário São Nicolau, na ilha de mesmo nome, onde fez o curso completo de Teologia. Aos vinte anos, ingressou na Escola de Cadetes, sendo condiscípulo do príncipe Dom Manuel II. Terminado o curso, como prêmio por seus méritos, foi destacado para servir como tenente da guarda de honra do rei. Neste posto foi surpreendido pela revolução republicana, em 1910.

Arrobas conservou-se fiel à monarquia e chegou a combater as forças republicanas; todavia, vitoriosa a revolução, Aurélio evadiu-se para a Espanha, depois para a França. Por fim, em 1912, estabeleceu-se no Brasil, na condição de emigrado político. Em seu novo país, logo de início dedicou-se ao magistério e foi convidado a lecionar no Colégio São Vicente de Paula, em Petrópolis, Rio de Janeiro. Em 1917, transferiu-se para Jaboticabal, no Estado de São Paulo, e assumiu a diretoria do colégio local.

Ali fundou e foi o primeiro diretor do Ginásio São Luís, cujas instalações foram no mesmo local do Teatro Artur Azevedo (hoje atual sede do instituto de educação que leva seu nome). Nesta escola, lecionou quase todas as disciplinas do curso ginasial: Filosofia, Português, Latim, Matemática. Incentivou a encampação do ginásio São Luis, pelo município e sua equiparação ao Colégio Pedro II, em 1929.

Convidado pelo conselho administrativo do Liceu Franco-Brasileiro, transferiu-se com sua família para a capita paulista, afim de dirigir a dita casa de ensino. Fundada a Casa de Portugal, veio a ser seu presidente.

Em 20 de outubro de 1933, por portaria do Ministério da Justiça do Brasil, foi declarado cidadão brasileiro.

Aurélio Arrobas Martins faleceu com apenas 49 anos de idade, após submeter-se a uma cirurgia, na Beneficência Portuguesa de São Paulo. Seu corpo foi sepultado no dia seguinte de sua morte, no Cemitério São Paulo.

Quando ainda em Petrópolis, casou-se, em dezembro de 1913, com Ester Bandeira de Melo (Petrópolis, 22 de julho de ?? - São Paulo, outubro de 1952), filha de Carolina Pinheiro Bandeira de Melo e de João Pedro de Saboia Bandeira de Melo, que fora desembargador do antigo Tribunal da Relação do Rio de Janeiro. Nasceram deste matrimônio:
Maria Estefânia Bandeira de Melo Arrobas Martins (*Petrópolis, 29 de maio de 1915), casada com José Maria Vieira e, depois de viúva, com o engenheiro agrônomo Lair de Castro Cotti;
Luís Gonzaga Bandeira de Melo Arrobas Martins (30 de maio de 1920 - 3 de julho de 1977), advogado e político;
Cecília Bandeira de Melo Arrobas Martins (Jaboticabal, 25 de julho de 1922 - Bath, 1 de julho de 2014), casada com o comerciário Moore Douglas McKerlie.

Naturais de Brava (Cabo Verde)
Militares de Portugal
Portugueses expatriados no Brasil
Professores do estado de São Paulo

Aurélio Arrobas Martins


An Pterolophia subbitubericollis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1968. An Pterolophia subbitubericollis in nahilalakip ha genus nga Pterolophia, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Laos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pterolophia

Pterolophia subbitubericollis


Huyện Solnechnyy () là một huyện hành chính tự quản (raion), của Tỉnh Tver, Nga. Huyện có diện tích RU.TV.OR kilômét vuông, dân số thời điểm ngày 1 tháng 1 năm 2000 là 2500 người. Trung tâm của huyện đóng ở.

Tham khảo

Huyện của Tỉnh Tver
Huyện của Nga

en:Solnechnyy District

Solnechnyy (huyện của Tver)


Bukid ang Gunung Kaak sa Indonesia. Nahimutang ni sa lalawigan sa Jawa Barat, sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa habagatan-sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.  metros ibabaw sa dagat kahaboga ang nahimutangan sa Gunung Kaak, o  ka metros sa ibabaw sa naglibot nga tereyn. Mga  ka kilometro ang gilapdon sa tiilan niini.

Ang yuta palibot sa Gunung Kaak medyo kabukiran. Kinahabogang dapit sa palibot ang Gunung Puntang,  ka metros ni kahaboga ibabaw sa dagat,  km sa amihanan sa Gunung Kaak. Dunay mga  ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Gunung Kaak nga hilabihan populasyon..

Hapit nalukop sa lasang ang palibot sa Gunung Kaak.  Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Oktubre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Hunyo, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Disyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Septiyembre, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Kabukiran sa Jawa Barat
Kabukiran sa Indonesya nga mas taas kay sa 1000 metros ibabaw sa dagat nga lebel

Gunung Kaak


Kaliwatan sa insekto ang Egeirotrioza longiantennata. Una ning gihulagway ni Mathur ni adtong 1975. Ang Egeirotrioza longiantennata sakop sa kahenera nga Egeirotrioza, ug kabanay nga Triozidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Pakistan

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Pakistan
Egeirotrioza

Egeirotrioza longiantennata


Semizovac je naseljeno mjesto u općini Vogošća, Bosna i Hercegovina.

Sarajevski bogataš hadži Salih Semiz (um. 1777.g.), sin hadži Ibrahimov je u Semizovcu sagradio poveći han negdje između 1760 i 1777. godine. Han je srušen 1947. godine prilikom izgradnje željezničke pruge Šamac - Sarajevo. Po ovoj porodici je i Semizovac dobio svoje ime. Prije toga se ovaj kraj zvao Ljubina, koji se prozvao po istoimenoj rječici što se uljeva u rijeku Bosnu. U izvorima se Semizovac prvi put spominje 1867. godine.

U periodu 1884-1985. za potrebe novootvorenog rudnika mangana izgrađena je prva rudnička uskotračna pruga u dužini od oko 22 km. od Semizovca do Čevljanovića, kao i za eksploataciju šume iz tog regiona. Pruga je puštena u saobraćaj 26. januara 1885. godine. Željeznica je prvobitno bila vlasništvo zadruge, a u finansiranju njene izgradnje učestvovala je i zemaljska uprava.

Produženje kraka pruge do Ivančića dugog oko 2 km, (finansirala Rudnička zadruga "Bosnia") pušteno je za teretni  saobraćaj 15. januara 1894. da bi u javni saobraćaj (putnički) od Semizovca bilo pušteno tokom 1899. godine. Vožnja od Semizovca do Ivančića (uspon) trajala je oko 91 minut (prosjek 16 km/h), a nazad (pad pruge) 67 minuta (prosjek 20 km/h). Stanica Semizovac za potrebe prevoza putnika imala je jedna kola tipa De (Troosovinska službena kola) i tri para kola tipa BCns (dvoosovinska 2 i 3 razreda sa hodnikom po sredini kola). Za potrebe manevrisanja i vuče vozova u stanici Semizovac snabdijevanje sa lokomotivama tražilo se iz Ložioničke ispostave u Podlugovima.

Pruga Semizovac – Ivančići ukinuta je za željeznički saobraćaj 25. maja 1963. godine. Stara željeznička zgrada uzane pruge u Semizovcu adaptirana je u stambenu zgradu sa više stambenih jedinica koji se proglašavaju "službenim" (kadrovskim) stanovima.

Stanovništvo

Reference

Vanjski linkovi
 Zvanični sajt općine Vogošća

Semizovac


Chrysopodes parishi là một loài côn trùng trong họ Chrysopidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Banks miêu tả năm 1913.

Chú thích

Tham khảo

Chrysopodes

Chrysopodes parishi


SkySniper is an air-to-surface missile developed by Israel Aerospace Industries IAI. The  long weapon has a maximum range of , and carries a general purpose blast/fragmentation warhead.  The SkySniper uses GPS/INS guidance for targeting under all weather conditions. IAI designed the SkySniper for a maximum loadout of four missiles on contemporary combat aircraft such as the F-15, F/A-18, F-16, MiG-29, and Kfir.

See also

MARS (missile)

References

IAI missiles
Air-to-surface missiles
Guided missiles of Israel
MLM products

SkySniper


Jamal Willis (born 1972) is a local level leader in the Church of Jesus Christ of Latter-day Saints and a former NFL football player. He also works in administration for the Alpine School District in Utah.

Willis was born in Oklahoma. He attended BYU on a football scholarship and joined the Church of Jesus Christ of Latter-day Saints while a student there.

On January 7, 2018 Willis was called as a counselor in the Genesis Group presidency. Like all other members of the presidency, Willis is of African descent. He had not even previously attended the Group, but had been invited to attend while a student at BYU before he joined the LDS Church.

Willis has in the past been the football coach for Payson High School. He currently works as an administrator, evidently for Alpine School District over schools in Saratoga Springs, Utah.

Sources
NFL bio of Willis

Specific

1972 births
Living people
African-American Latter Day Saints
Latter Day Saints from Utah
Converts to Mormonism
BYU Cougars football players
San Francisco 49ers players
Latter Day Saints from Oklahoma
People from Saratoga Springs, Utah
Sportspeople from Utah County, Utah

Jamal Willis


Kaliwatan sa isda ang Pronothobranchius kiyawensis. Una ning gihulagway ni Ahl ni adtong 1928. Ang Pronothobranchius kiyawensis sakop sa kahenera nga Pronothobranchius, ug kabanay nga Nothobranchiidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa duolang mibahad.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Aprika
 Chad
 Tunga-tungang Aprikanhong Republika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Aprika
Isdangtunay sa Tunga-tungang Aprikanhong Republika
Pronothobranchius
Isdangtunay sa Tśad

Pronothobranchius kiyawensis


Puran, Pooran or Poeran (Dutch spelling) is a name or surname found in South Asia (India), Iran, the Netherlands, Suriname and Guyana. Notable people with this name include:

Given name
 Puran Appu (1812–1848), Sri Lankan revolutionary
 Puran Bhagat, Punjabi ascetic
 Puran Bhatt, puppeteer from India
 Puran Singh Bundela, Indian politician from Uttar Pradesh
 Pooran Farrokhzad (1933–2016), Iranian writer and encyclopedist
 Puran Chand Joshi (1907–1980), Indian communist politician
 Pooran Chand Joshi, Indian social anthropologist
 Puran Singh Phartyal, Indian politician from Uttarakhand, member of the Bharatiya Janata Party
 Pooran Prakash, Indian politician from Uttar Pradesh
 Puran Rana Tharu, Nepalese politician
 Puran Singh (1881–1931), Punjabi poet, scientist and mystic
 Puran Chand Wadali, Indian Sufi singer and musician

Surname
 Nicholas Pooran (born 1995), Trinidadian cricketer and former limited overs captain of West Indies cricket team

See also
 Pooran (singer), Persian singer

Indian masculine given names
Masculine given names
Iranian given names

Puran (name)


An Pachypops trifilis in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Müller ngan Franz Hermann Troschel hadton 1849. An Pachypops trifilis in nahilalakip ha genus nga Pachypops, ngan familia nga Sciaenidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pachypops

Pachypops trifilis


Kaliwatan sa insekto ang Menacanthus pricei. Una ning gihulagway ni Wiseman ni adtong 1968. Ang Menacanthus pricei sakop sa kahenera nga Menacanthus, ug kabanay nga Menoponidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Menacanthus

Menacanthus pricei


Biografia
Specialista della marcia, ottenne il suo risultato più importante ai Campionati europei di atletica leggera 1934, disputatisi a Torino, dove ottenne la medaglia di bronzo sulla distanza dei 50 km con il tempo di 4h 54:05.

Nella sua carriera sportiva vanta anche due partecipazioni ai Giochi olimpici, sempre nella specialità della marcia sui 50 km: si classificò infatti 5º alle Olimpiadi del 1932 a Los Angeles e 12º alle Olimpiadi del 1936 a Berlino.

Palmarès

Collegamenti esterni

Ettore Rivolta


An Pauronota in uska genus han Lepidoptera. An Pauronota in nahilalakip ha familia nga Oecophoridae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Pauronota

Pauronota


Kaliwatan sa isda ang Dallia admirabilis. Una ning gihulagway ni Igor A. Chereshnev ni adtong 1980. Ang Dallia admirabilis sakop sa kahenera nga Dallia, ug kabanay nga Umbridae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Asya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Asya
Dallia

Dallia admirabilis


Kaliwatan sa alibangbang ang Earias turana. Una ning gihulagway ni Grum-grshimailo ni adtong 1899. Ang Earias turana sakop sa kahenera nga Earias, ug kabanay nga Nolidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Earias

Earias turana


Kaliwatan sa isda ang Gaidropsarus parini. Una ning gihulagway ni Anatolii Nikolaevich Svetovidov ni adtong 1986. Ang Gaidropsarus parini sakop sa kahenera nga Gaidropsarus, ug kabanay nga Lotidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Pasipiko
Gaidropsarus

Gaidropsarus parini


Nastro giallo è il primo album di Massimo Bubola, pubblicato dalla Produttori Associati nel 1976.

Tracce
Brani composti da Massimo Bubola, eccetto dove indicato.
Lato A

Lato B

Formazione
 Massimo Bubola - voce, chitarra, armonica
 Ernesto Massimo Verardi - chitarra
 Gian Piero Reverberi - tastiera, armonica bassa, pettine, marimba
 Claudio Bazzari - chitarra
 Bruno Crovetto - basso con arco
 Marco Zoccheddu - chitarra elettrica, chitarra solista
 Gigi Cappellotto - basso
 Tullio De Piscopo - batteria
 Sergio Almangano - violino
 Adriano Salvi - violoncello
 Giuliano Bernicchi - tromba
 Rodolfo Migliardi - trombone
 Sergio Rigon - clarone
 Hugo Heredia - flauto
 Wanda Radicchi, Lella Esposito, Andy Surdi - cori

Note aggiuntive:
 Roberto Dané - produttore
 Registrazioni effettuate presso lo studio Ricordi di Milano, Italia.
 Gaetano Ria - tecnico del suono

Note

Collegamenti esterni

Nastro giallo (album)


Parafia Najświętszej Maryi Panny Pacyficznej w Nachodce – rzymskokatolicka parafia znajdująca się w Nachodce, w diecezji Świętego Józefa w Irkucku, w dekanacie władywostockim, w Rosji.

Kaplica znajduje się pod adresem: ул. Ленинская 10 кв. 19.

Bibliografia

Nachodka
Nachodka
Nachodka

Parafia NMP Pacyficznej w Nachodce


Arkadiusz Moryto (født 31. august 1997) er en polsk håndboldspiller for Łomża Vive Kielce og Polens herrehåndboldlandshold.

Han deltog i verdensmesterskabet i håndbold i 2017.

Referencer

Eksterne henvisninger

Håndboldspillere fra Polen
Personer fra Kraków

Arkadiusz Moryto


Konyan é uma região histórica localizada na Nzérékoré (região) da Guiné. Sua principal cidade é Beyla. É um planalto alto e largo na borda da zona da cola, e foi o local de nascimento de Samori Turé.

Zerecoré (região)

Konyan


Trong tiếng Việt: Rau diếp có thể là
 Rau diếp cá Houttuynia cordata.
 Một số loài, thứ thuộc chi Rau diếp Lactuca
 Lactuca sativa L. var. longifolia Lamk. (rau diếp hoặc xà lách).
 Lactuca sativa L. var. capitata L. (xà lách hay diếp xoăn, rau diếp xoăn).
 Lactuca sativa L. var. crispa L. (diếp xoăn).
 Một số loài thuộc chi Diếp xoăn Cichorium
 Cichorium endivia L. (rau cúc đắng hay diếp xoăn).
 Cichorium intybus L. (diếp xoăn hay cải ô rô, bồ công anh hoa tím).

Rau diếp (định hướng)


Forester Pass er et bjergpas i Sierra Nevada. Forester Pass ligger på på grænsen mellem Sequoia National Parken og Kings Canyon National Parken, og forbinder dræningen af Bubbs Creek og Kern River. Med  er Forester Pass det højeste punkt på Pacific Crest Trail.

Passet blev oprindeligt opdaget af en gruppe medarbejdere fra  United States Forest Service, og det blev efterfølgende navngivet til minde om dem.

Den 26. august 1930 blev fire mænd, herunder den 18-årige Donald Downs, såret under anlægget af stien over passet. En kampesten løsnede sig under sprængning af stien og knuste Downs arm. Mændene blev evakueret med båre, Downs til Baxter Cabin og de andre til Independence. Downs arm blev amputeret. Han døde den 2. september 1930 på grund af komplikationer. Et fly styrtede ned ved Tyndall Creek efter at have afleveret medicin til Downs. En mindeplade kan findes på den sydlige side af passet.

Referencer

Eksterne links

Bjergpas i USA

Forester Pass


Okrug Panevėžys (litv.: Panevėžio apskritis) je jedan od 10 okruga Litvanije. Nalazi se u sjeveroistočnom dijelu države i po površini četvrti je najveći okrug u državi. Graniči sa okruzima Utena na jugoistoku, Kaunas i Vilnius na jugu, Šiauliai na zapadu a na sjeveru formira granicu sa Latvijom.

Od  1. jula  2010. ukinuta je okružna administracija ali je okrug nastavio egzistirati kao teritorijalna i statistička jedinica unutar Litvanije.

Glavni grad okruga je Panevėžys.

Administrativna podjela

Okrug Panevėžys se sastoji od sljedećih 6 općina:

 Distriktna općina Biržai
 Distriktna općina Kupiškis
 Distriktna općina Panevėžys
 Distriktna općina Pasvalys
 Distriktna općina Rokiškis
 Gradska općina Panevėžys

Reference

Vanjski linkovi
 Društvene i demografske karakteristike Okruga
 Podaci o privrednim kretanjima u Okrugu

Panevėžys
Okrug Panevėžys

Okrug Panevėžys


Kaliwatan sa isda ang Bathophilus pawneei. Una ning gihulagway ni Albert Eide Parr ni adtong 1927. Ang Bathophilus pawneei sakop sa kahenera nga Bathophilus, ug kabanay nga Stomiidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Atlantiko
Bathophilus

Bathophilus pawneei


Ang Karu ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Darah-ye Karō, suba nga anhianhi, Badakhshān,

Nigeria

 Karu (distrito), Nasarawa State,

Pakistan

 Karu (suba nga anhianhi), Balochistān,
 Karu (bungtod), Balochistān,
 Karkh (suba), Balochistān,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Nigeria
Pagklaro paghimo ni bot Pakistan

Karu


Christian III Moritz (niem. Christian III. Moritz, ur. 7 listopada 1680 w Merseburgu, zm. 14 listopada 1694 tamże) – książę Saksonii-Merseburg. Jego władztwo było częścią Świętego Cesarstwa Rzymskiego Narodu Niemieckiego. Pochodził z rodu Wettynów.

Urodził się jako najstarszy syn przyszłego księcia Saksonii-Merseburg Chrystiana II i jego żony księżnej Erdmuty Doroty z Saksonii-Zeitz (w państwie tym panował wówczas jego dziadek Chrystian I). Na tron wstąpił po śmierci ojca (20 października 1694). Z powodu małoletniości nie objął samodzielnych rządów. Koregencję w jego imieniu sprawowali matka oraz elektor Saksonii Fryderyk August I.

Po zaledwie 25 dniach panowania zmarł bezżennie i bezpotomnie na ospę. Pochowano go w tumie świętych Jana i Wawrzyńca w Merseburgu. Po jego śmierci następcą został młodszy brat Maurycy Wilhelm.

Przypisy

Bibliografia
 Worldhistory Personen der Weltgeschichte

 Genealogics – Leo van de Pas
 genealogy.eu
 The Peerage

Wettynowie
Książęta Saksonii-Merseburga
Urodzeni w 1680
Zmarli w 1694

Chrystian III Maurycy


Bình Định là một xã thuộc huyện Lương Tài, tỉnh Bắc Ninh, Việt Nam.

Xã Bình Định có diện tích 1,28 km², dân số năm 1999 là 8708 người, mật độ dân số đạt 6803 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Bình Định, Lương Tài


Frederik Fisker Nielsen (born 7 February 1998) is a Danish football player who plays as a centre-back.

Club career

Sheffield Wednesday
Fisker joined Sheffield Wednesday in September 2017.

In January 2018 he made his first team debut for the club, playing the whole game as Wednesday beat Carlisle United in the third round replay of the FA Cup.

Skive IK
On 25 September 2019 it was confirmed, that Fisker had returned to Denmark and signed a contract for the rest of 2019 with Skive IK. On 21 January 2019 he signed a new contract until the summer 2021. Fisker left Skive at the end of the 2021-22 season.

Career statistics

References

Danish men's footballers
Danish expatriate men's footballers
Denmark men's youth international footballers
1998 births
Living people
Sheffield Wednesday F.C. players
Skive IK players
Danish 1st Division players
English Football League players
Men's association football defenders
Danish expatriate sportspeople in England
Expatriate men's footballers in England

Frederik Fisker Nielsen


Tritantri or Tritantrika vina/veena can refer to two different instruments:

A medieval stick zither with 3 strings.

As a term for small practice sitar malaproped  in the 19th century by Raja Sir Surindo Mohun Tagore from Calcutta (1840-1914)

This small practice sitar was built from a single piece of wood, about 100 cm long. It had a small resonator, about 20 cm in diameter, carved of the same log. The neck was topped with 16 metal frets set in wax on wooden tracks, and a tuning box with three pegs.

References

External links
Museum Philharmonie de Paris
Europeana collection

Indian musical instruments
String instruments

Tritantri vina


Kaliwatan sa kaka sa dagat ang Colossendeis ensifer. Una ning gihulagway ni Child ni adtong 1995. Ang Colossendeis ensifer sakop sa kahenera nga Colossendeis, ug kabanay nga Colossendeidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Scotia Sea (dagat sa Kapupud-an sa Habagatang Geyorgya ug Habagatang Sanitś)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Kaka sa dagat
Kaka sa dagat sa Scotia Sea (dagat sa Kapupud-an sa Habagatang Geyorgya ug Habagatang Sanitś)
Colossendeis

Colossendeis ensifer


Kaliwatan sa insekto ang Nesothrips coorongi. Una ning gihulagway ni Eow et al. ni adtong 2014. Ang Nesothrips coorongi sakop sa kahenera nga Nesothrips, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 State of South Australia

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa State of South Australia
Nesothrips (Phlaeothripidae)

Nesothrips coorongi


The Noh masks of the Konparu school are a set of 47 noh masks formerly owned by the famous Konparu family of noh actors and playwrights, now part of the collection of the Tokyo National Museum. These masks span five centuries, from the Muromachi to the Edo period (15th to 19th century), and are designated Important Cultural Properties.

The Konparu school was originally led by Konparu Zenchiku (1405 – ca. 1470) and his grandson Konparu Zenpō (1454 – ca. 1532). The troupe prospered during the Azuchi–Momoyama period (1573–1603), with a critical factor for their success being the patronage of the daimyō Toyotomi Hideyoshi (1537–1598), at a time when the leader of the Konparu school was Konparu Ansho (1549–1621), a retained actor of Toyotomi.

During the late Edo period (1603–1868) the troupe faced difficulties and started to lose vitality, and during the Bakumatsu and the period of the Meiji Restoration in the late 19th century, many of the noh masks and other properties of the Konparu family were sold throughout Japan. In around 1868 this set of masks together with some other noh costumes and stage props were transferred to the Kasuga-taisha shrine in Nara. It was a group of ten volunteers in Nara, known collectively as Teirakusha, who dedicated themselves to preserve and protect them, purchasing many of the items and allowing the actors to continue using them.

In 1950 after World War II the 47 masks and 196 costumes in the possession of the Teirakusha became part of the collection of the Tokyo National Museum  in Tokyo, where they are now kept and exhibited occasionally.

References

External links
Website of the masks (National Institutes for Cultural Heritage)

Noh
Important Cultural Properties of Japan

Noh masks of the Konparu school


Podhale er Polens sydligste region, undertiden benævnt "det polske højland". Podhale ligger ved foden af Tatrabjergene i Karpaterne.

Lokal folklore
Regionen er præget af en rig tradition for folklore, der er meget romantiseret i den polske patriotiske fantasi. Folkloren kommer hovedsageligt fra polske bosættere fra regionen Lillepolen længere nordpå og delvist fra transsylvanske bosættere der migrerede i det 14.- til det 17. århundrede. Navnet Podhale oversættes bogstaveligt som "under bjergene". Podhale er en del af den historiske provins Lillepolen () med hovedstad i den kongelige by Kraków.

Regionale attraktioner
Blandt områdets attraktioner er det populære bjergferieby Zakopane og søen kendt som Morskie Oko ("Havets øje"), som den lokale legende hævder, er forbundet med Adriaterhavet ved underjordiske passager. Byen Nowy Targ langs Dunajec-floden, der ligger i dalen under Gorcebjergene, er hovedstaden i regionen. Ludzmierz er hjemsted for områdets ældste helligdom, Vor Frue af Ludźmierz.

Befolkningen i denne region er især berømt for deres oscypek, en ost lavet af en blanding af komælk og fåremælk, deres musik og deres skiløjper.

Referencer

Polens geografi
Tatrabjergene

Podhale


Astronauta: Singularidade é um romance gráfico de ficção científica publicado em 2014 pela Panini Comics como parte do projeto Graphic MSP, que traz releituras dos personagens da Turma da Mônica sob a visão de artistas brasileiros dos mais variados estilos. O livro foi escrito e desenhado por Danilo Beyruth com cores de Cris Peter. A história, que é sequência direta do álbum Astronauta: Magnetar, traz novamente como protagonista Astronauta Pereira, que, após os acontecimentos no livro anterior, é obrigado a partir em uma nova missão acompanhado por uma psicóloga com treinamento em viagens espaciais. Juntos com um pesquisador estrangeiro, eles vão investigar um buraco negro, que esconde um perigo misterioso. A história remete a origem do personagem nas tiras de jornal, com uma aparição de um Homem-Geleia e a  agencia espacial BRASA (Brasileiros Astronautas).

O livro ganhou o Troféu HQ Mix de 2015 na categoria "melhor publicação de aventura / terror / ficção". a graphic novel foi seguida por três continuações: Astronauta: Assimetria (2016), e Astronauta: Entropia (2018) e Astronauta: Parallax (2020).

Edições encadernadas

Astronauta Integral – Vol. 1
Em agosto de 2022, foi anunciada a primeira edição encadernada contendo as graphic novels Magnetar, Singularidade e Assimetria e uma história inédita ː Silêncio Lunar com cores de Mariane Gusmão, totalizando 272 páginas, o álbum ainda traz o texto da quarta capa escrito pela astrofísica Roberta Duarte.

Outras mídias
Durante a Comic Con Experience de 2017, foi lançado um teaser de uma minissérie de animação em 6 capítulos baseada nas graphic novels produzidas por Danilo Beyruth e Cris Peter. Em dezembro do ano seguinte, novamente na Comic Con Experience, foi anunciado que a série se chamará Astronauta – Propulsão e será coproduzida e exibida pela HBO.

Romances gráficos do Brasil
Histórias em quadrinhos de ficção científica
Turma do Astronauta
Graphic MSP

Astronauta: Singularidade


Kaliwatan sa lumot ang Chapsa rubropruinosa. Una ning gihulagway ni María Inés Messuti ug Codesal. Ang Chapsa rubropruinosa sakop sa kahenera nga Chapsa, ug kabanay nga Graphidaceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Habagatang Amerika
Chapsa

Chapsa rubropruinosa


An Chloropsis hardwickii in uska species han Aves nga ginhulagway ni William Jardine ngan Prideaux John Selby hadton 1830. An Chloropsis hardwickii in nahilalakip ha genus nga Chloropsis, ngan familia nga Irenidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Chloropsis

Chloropsis hardwickii


The 2018 Sabah state election took place on 9 May 2018 in concurrence with the 14th Malaysian general election. This election was to elect 60 members of the 15th Sabah State Legislative Assembly. The previous Assembly was dissolved on 7 April 2018.

Barisan Nasional (BN), with the most seats, would be able to form a minority government alone. But BN and Homeland Solidarity Party (STAR) decided to form a group of 31 seats, which would allow them to form a coalition government. Musa Aman reinstalled as Chief Minister on 10 May 2018.

However, Sabah Heritage Party (WARISAN) (including 6 BN assemblymen who switched allegiance to WARISAN), Democratic Action Party (DAP) and People's Justice Party (PKR), with confidence and supply of United Pasokmomogun Kadazandusun Murut Organisation (UPKO), managed to form a pact of 39 seats in order to form a coalition government.

Governor Juhar Mahiruddin installed Mohd. Shafie Apdal as the 15th Chief Minister on 12 May 2018. That marks the end of 24-year rule of BN in Sabah and the change of governing party in Sabah for the fifth time since 1963.

Election pendulum
The 14th General Election witnessed 29 governmental seats (later with addition of 10 members from non-governmental seats (6 from UPKO and 4 from UMNO) that decided to support the creation of new state government) and 31 non-governmental seats (later became 21 seats after 10 of them decided to support new government) filled the Sabah State Legislative Assembly. The government side has 11 safe seat and 4 fairly safe seat, while the non-government side has 2 safe seats and 5 fairly safe seats.

Results

The following political parties contested in this election. The following is a summary of results of this election.

Aftermath

Government formation

In the 2018 general election, WARISAN together with the coalition of Pakatan Harapan (PH) are tied up with 29-29 seats with the Barisan Nasional in the election. Jeffrey Kitingan with his party of Homeland Solidarity Party (STAR) under the United Sabah Alliance (USA) which are not aligned from either the two sides, has won two seats in the election and subsequently emerged as the decision maker for the formation of a state government from the two sides. Kitingan then decide to team up with the BN to form coalition state government with him appointed as a Deputy Chief Minister while Musa Aman from BN to become the Chief Minister for another 5 years under the new coalition government. However, the situation changed when six seats assemblymen from the BN allied parties of United Pasokmomogun Kadazandusun Murut Organisation (UPKO) and United Sabah People's Party (PBRS) switched their allegiance to WARISAN, giving Shafie an advantage with 35 seats which is sufficient to establish a coalition state government. Earlier, Musa Aman had initially been sworn in as Chief Minister following the help of two seats from STAR. This situation has left Sabah with two ruling Chief Ministers, the second time in its history since the dispute between PBS and USNO in 1980s.

The result of these events sparks a constitutional crisis in Sabah, and the need to review and change the current constitution so as to curb the "allegiance switching" of assemblymen, after the swearing-in ceremony of the chief minister. Another four seats assemblymen from BN allied parties of UMNO and UPKO switching their allegiance to WARISAN on 13 May 2018. The Yang di-Pertua Negeri (TYT) Juhar Mahiruddin also had requested for Musa to step down, despite Musa still stressing that he still the rightful Chief Minister. Musa was then issued a letter from the TYT that he is no longer the Chief Minister effective from 12 May 2018 that was delivered into his residence on 14 May 2018.

Snap election

The state government led by Shafie only lasts 26 months, when another constitutional crisis between Shafie and Musa resulted in the Governor of Sabah, Juhar Mahiruddin decision to dissolve the State Legislative Assembly on the advice of Shafie on 30 June 2020. The 2020 election took place on 26 September 2020.

References

2018
2018 elections in Malaysia
May 2018 events in Malaysia
Elections in Sabah

2018 Sabah state election


An Cymatura mucorea in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Leon Fairmaire hadton 1887. An Cymatura mucorea in nahilalakip ha genus nga Cymatura, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Kenya. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cymatura

Cymatura mucorea


Hetta er ein listi yvir søguligar hendingar sum hendu ávísar dagar í árinum.

 januar    1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31
 februar   1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 (29) ((30))
 mars      1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31
 apríl     1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30
 mai       1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31
 juni      1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30
 juli      1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31
 august    1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31
 september 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30
 oktober   1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31
 november  1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30
 desember  1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31

Um tú heldur vilt síggja árið á ein minni kompaktan hátt:

Søga
Tíð
Listar

Søguligar hendingar


Tara Elizabeth Laszlo (born 30 October 1971) is a former American female speed skater who was also a primary sprint skater. She represented United States at the 1992 Winter Olympics and competed in the women's 1500 metres and in the women's 5000 metres events.
Current town Prescott, Wis.
Married to Dominick Navarro.

References

1971 births
Living people
American female speed skaters
Speed skaters at the 1992 Winter Olympics
Olympic speed skaters for the United States
Speed skaters from Saint Paul, Minnesota
21st-century American women

Tara Laszlo


Kaliwatan sa insekto ang Xanthocaecilius montserratensis. Una ning gihulagway ni André Badonnel ni adtong 1986. Ang Xanthocaecilius montserratensis sakop sa kahenera nga Xanthocaecilius, ug kabanay nga Paracaeciliidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Colombia

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Xanthocaecilius (Paracaeciliidae)
Insekto sa Kolombiya

Xanthocaecilius montserratensis


Psiloderces egeria là một loài nhện trong họ Ochyroceratidae. Loài này phân bố ở Philippines.

Chú thích

Tham khảo

Psiloderces

Psiloderces egeria


An Mellisuga minima in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Linnaeus hadton 1758. An Mellisuga minima in nahilalakip ha genus nga Mellisuga, ngan familia nga Trochilidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 M. m. minima
 M. m. vieilloti

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Mellisuga

Mellisuga minima


An Crenicichla britskii in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Kullander hadton 1982. An Crenicichla britskii in nahilalakip ha genus nga Crenicichla, ngan familia nga Cichlidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Crenicichla

Crenicichla britskii


Brachystegia manga is 'n boom wat hoort tot die Fabaceae familie en is inheems in Angola, Burundi, die Demokratiese Republiek die Kongo, Malawi, Mosambiek, Tanzanië, Zambië en Zimbabwe.

Sien ook
 Alfabetiese lys van Suid-Afrikaanse bome

Bron
 Plants of the World Online

Bome van Afrika
Brachystegia
Flora van Angola
Flora van Burundi
Flora van die Demokratiese Republiek die Kongo
Flora van Malawi
Flora van Mosambiek
Flora van Tanzanië
Flora van Zambië
Flora van Zimbabwe

Brachystegia manga


Manastir Danići je manastir Eparhije zahumsko-hercegovačke i primorske Srpske pravoslavne crkve koji se nalazi u naselju Danići, kod Gacka. Manastir je osnovan 2014.

Historija
Godine 2000. je u središtu sela Danići podignuta bogomolja u znak sjećanja na poginule u Drugom svjetskom ratu i Ratu u Bosni i Hercegovini. Hram nosi ime Svještenomučenika Petra Zimonjića, jedinog sveca sa prostora Gacka.

Reference

Manastiri Eparhije zahumsko-hercegovačke i primorske
Vjerski objekti u Gacku

Manastir Danići


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Nocaracris acinosus. Una ning gihulagway ni Mistshenko ni adtong 1951. Ang Nocaracris acinosus sakop sa kahenera nga Nocaracris, ug kabanay nga Pamphagidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Turkeya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Turkeya
Nocaracris

Nocaracris acinosus


An Gobio alverniae in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Maurice Kottelat ngan Persat hadton 2005. An Gobio alverniae in nahilalakip ha genus nga Gobio, ngan familia nga cyprinidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Gobio

Gobio alverniae


Slovenija:

 Stanetinci (Cerkvenjak), naselje u općini Cerkvenjak, regija Podravska
 Stanetinci (Sveti Jurij ob Ščavnici), naselje u općini Sveti Jurij ob Ščavnici, regija Pomurska

Stanetinci


Conquests of the Longbow: The Legend of Robin Hood è un'avventura grafica sviluppata e pubblicata dalla Sierra On-Line nel 1992 per i sistemi MS-DOS e Amiga. Questo fu il secondo (e ultimo) capitolo della serie Conquests sviluppata da Christy Marx e da Peter Ledger. L'unico altro titolo della serie è Conquests of Camelot: The Search for the Grail  pubblicato nel 1989.

Collegamenti esterni

Videogiochi di Robin Hood


Friends from College – amerykański serial telewizyjny (komedia), którego twórcami są Nicholas Stoller oraz Francesca Delbanco.
Wszystkie 8 odcinków pierwszej serii zostało udostępnionych 14 lipca 2017 roku  na stronie internetowej platformy Netflix.
22 sierpnia 2017 roku platforma Netflix ogłosiła zamówienie drugiego sezonu. W lutym 2019 roku Netflix poinformował o anulowaniu produkcji trzeciego sezonu.

Fabuła
Serial opowiada o grupie przyjaciół 40 latków, którzy znają się od czasów studiów na Harvardzie.

Obsada

Główna
 Keegan-Michael Key jako Ethan Turner
 Cobie Smulders jako Lisa Turner
 Annie Parisse jako Samantha Delmonico
 Nat Faxon jako Nick Ames
 Fred Savage jako Max Adler
 Jae Suh Park jako Marianne

Role drugoplanowe
 Billy Eichner jako dr Felix Forzenheim
 Greg Germann jako John Spurling
 Sarah Chalke jako Merill Morgan (sezon 2)
 Zack Robidas jako Charlie (sezon 2)

Występy gościnne
 Seth Rogen jako Party Dog
 Kate McKinnon

Odbiór
Spośród 48 recenzji krytyków w serwisie Rotten Tomatoes 25% z nich było pozytywnych recenzji (pozostałe były negatywne).

Odcinki

Sezon 1 (2017)

Sezon 2 (2019)

Produkcja
W sierpniu 2016 roku ogłoszono, że Keegan-Michael Key, Cobie Smulders, Annie Parisse, Nat Faxon, Fred Savage oraz Jae Suh Park dołączyli do obsady komedii.
W październiku 2016 roku poinformowano, że Billy Eichner wcieli się w dr Felixa Forzenheima.

Przypisy

Linki zewnętrzne

Amerykańskie telewizyjne seriale komediowe
Seriale telewizyjne emitowane od 2017
Seriale telewizyjne zakończone w 2019
Seriale Netfliksa

Przyjaciele z uniwerku


Hrvatska:

 Zalug (Hum na Sutli), naselje u općini Hum na Sutli, Krapinsko-zagorska županija

Srbija:

 Zalug (Prijepolje), naselje u općini Prijepolje, Zlatiborski okrug

Zalug


An Prorella in uska genus han Lepidoptera. An Prorella in nahilalakip ha familia nga Geometridae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Prorella

Prorella


Kaliwatan sa insekto ang Steleops purus. Una ning gihulagway ni Edward L. Mockford ni adtong 1996. Ang Steleops purus sakop sa kahenera nga Steleops, ug kabanay nga Psocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Venezuela

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Venezuela
Steleops

Steleops purus


La ricerca etnografica è un metodo scientifico che le scienze sociali quali antropologia e sociologia utilizzano per approcciare e descrivere il loro oggetto di studio.

Pratica fondante della moderna antropologia, è applicata anche dagli studi sociologici, in particolare di tipo qualitativo o microsociologia.

La ricerca etnografica nell'antropologia

Tradizionalmente, fondamentale per la ricerca etnografica veniva considerato l'incontro con l'"altro", in un'esperienza di "campo" nella quale l'etnografo doveva oltrepassare un confine più o meno immaginario ed entrare in contatto con la realtà socio-culturale che intendeva descrivere. Nell'Ottocento la ricerca su culture e società allora considerate "primitive" avveniva tramite contatti con missionari o brevi spedizioni con cui si ottenevano dati attraverso questionari e catalogazioni di dati. A  Franz Boas per gli Stati Uniti e a Bronisław Malinowski per il contesto europeo si deve la prima discussione sul metodo della ricerca etnografica in termini moderni; attualmente, lo statuto stesso della ricerca etnografica è cambiato, facendo emergere una nuova figura: quella dell'etnografo "nativo".

Sostanzialmente, la fase di rinnovamento nella metodologia di ricerca è iniziata a seguito dell'esperienza di Malinowski presso le isole Trobriand: da quel momento, egli ha sostenuto con forza la necessità della permanenza sul campo per tempi prolungati (mesi o anni), necessaria soprattutto per l'apprendimento della lingua dei nativi e pertanto di molti aspetti meno visibili di primo acchito che rappresentano gli elementi fontamentali, ovvero le funzioni di un dato sistema culturale. Il metodo dell'osservazione partecipante consente di stabilire un'"empatia"  che permette di rendere il punto di vista dei nativi. Le teorie antropologiche successive hanno criticato da più punti di vista il metodo malinowskiano, ma senza  mettere in discussione profondamente la pratica della ricerca etnografica basata sul concetto di campo e sulla permanenza prolungata. Fino agli ultimi decenni del Novecento, la pratica di campo è rimasta sostanzialmente alla base della ricerca antropologica; solo recentemente è stata messa in discussione e rivisitata, dal momento che l'antropologia ha iniziato a rimettere in discussione il proprio oggetto di studi, non identificandolo più con le sole società "tradizionali" ma ampliando i propri orizzonti e incrociando i risultati delle proprie ricerche con quelli di altre discipline nonché con il confronto diretto con gli intellettuali che appartengono alle cosiddette "culture tradizionali". Di conseguenza l'etnografia è diventata una pratica di ricerca applicabile non necessariamente all'"altro", mettendo così in discussione il concetto stesso di campo di indagine antropologica.

La ricerca etnografica nella sociologia

In sociologia dagli anni settanta si sono diffusi approcci teorici e metodologici che prediligono uno studio delle società che parte dal particolare, dai singoli individui e dalle relazioni tra essi, invece che dalle società nel loro complesso. Di conseguenza lo strumento dell'etnografia è stato acquisito come metodo principale di ricerca. Ad esempio Erving Goffman, Harold Garfinkel, Pierre Bourdieu, tra i più importanti sociologi del Novecento, hanno fatto largo uso di approcci di questo tipo, affiancando o sostituendo la classica ricerca di tipo quantitativo, basata su inchieste e statistiche, a ricerche dette "qualitative".

Strumenti metodologici della ricerca etnografica

Osservazione partecipante
Interviste in profondità
Analisi di diari o testi di vario tipo
Storie di vita
Registrazioni audio/foto/video
Etnometodologia

La ricerca viene generalmente preceduta da uno spoglio delle pubblicazioni scientifiche e delle documentazioni che possono dare informazioni sull'oggetto di studio. Durante la ricerca vengono acquisiti dati sotto forma di registrazioni, appunti su diari di campo, raccolta di oggetti materiali e ogni altro documento venga ritenuto utile. A margine o in seguito si passa alla elaborazione teorica e ad un conseguente ritorno al corpus di pubblicazioni scientifiche.

Bibliografia

Bianco C., Dall'evento al documento. Orientamenti etnografici. CISU, Roma, 1988
Cardano M., La ricerca qualitativa, Bologna, Mulino, 2011, cap. 3.
Clifford J. I frutti puri impazziscono, Bollati Boringhieri 1993,  pp. 73-114.
Corbetta P. (1999), Metodologia e tecniche della ricerca sociale, Bologna, Il Mulino
Fabietti U., Antropologia culturale. L'esperienza e l'interpretazione, Laterza, Bari, 1999
Piasere L., L'etnografo imperfetto. Esperienza e cognizione in Antropologia, Laterza, Bari, 2002
Gobo Giampietro, Descrivere il mondo (teoria e pratica del metodo etnografico), Carocci, Roma, 2001
 Fabio Dei, Antropologia culturale, II edizione, il Mulino, Bologna, 2016.

Voci correlate
Scienze etnoantropologiche
Etnografia
Etnologia
Etnometodologia

Sociologia
Etnografia

Ricerca etnografica


Brick Mansions (no Brasil, 13º Distrito e em Portugal, Bairro 13) é um filme de drama franco-canadense de 2014 dirigido e escrito por Camille Delamarre e Luc Besson. Estrelado por Paul Walker, David Belle e RZA, foi lançado cinco meses depois da morte de Walker. É um remake do filme francês de 2004 Distrito 13, no qual Belle também estrelou.

Elenco

 Paul Walker - Damien Collier
 David Belle - Lino Duppre
 RZA - Tremaine Alexander
 Gouchy Boy - K2
 Catalina Denis - Lola
 Carlo Rota - George the Greek
 Carolina Bartczak - Clara
 Kwasi Songui - Big Cecil
 Robert Maillet - Yeti
 Ayisha Issa - Rayzah
 Richard Zeman - Reno

Ligações externas

Filmes em língua inglesa
Filmes da França de 2014
Filmes de drama da França
Filmes do Canadá de 2014
Filmes de drama do Canadá

Brick Mansions


Bart–Pumphreyev sindrom (takođe poznat kao palmoplantarna keratoderma sa jastučićima na zglobovima i leukonihijom i gluhoćom) je stanje kože koje karakteriziraju hiperkeratoza (jastučići na zglobovima) preko metakarpofalangnih, proksimalnih i distalnih interfalangealnih zglobova. Gen za ovaj sindrom nalazi se na hromosomskoj poziciji 13q12.
Okarakteriran je u 1967.

Može se povezati sa GJB2.

Bart–Pumphreyjev sindrom je autosomno dominantni poremećaj karakteriziran senzornervnim gubitkom sluha, palmoplantarnom keratodermom, jastučićima na zglobovima i leukonihijom, koji pokazuje značajnu fenotipsku varijabilnost.

Klinička obilježja
Bart i Pumphrey (1967) opisali su rodoslov u kojem su mnogi članovi imali jastučiće na zglobovima, leukonihiju i gluhoću zbog lezija pužnica. Kod nekih je bila prisutna keratosis palmaris et plantaris. Smatralo se da se prijenos s muškarca na muškarca dogodio u dva slučaja. Stanje koje je opisao Schwann (1963) je vjerovatno bilo isto. Čini se da prisutnost leukonihije i odsustvo digitalnih konstrikcija razlikuju ovaj poremećaj od Vohwinkelovog sindroma (124500).

Porodica koju su izvijestili Crosby i Vidurrizaga (1976) ustanovila je da je keratoza palmoplantaris, koja se vjerovatno razvija samo kod starijih oboljelih osoba, dio sindroma. Na slici su prikazani zglobovi na prstima.
Ramer et al. (1994) opisali su ovaj poremećaj kod pet članova porodice i pregledali druge poremećaje koji su povezani sa jastučićima na zglobovima.
Richard et al. (2004) opisali su poljsku porodicu od tri generacije sa Bart-Pumphreyevim sindromom. Svi oboljeli članovi porodice, uključujući baku i ujaka po majci, imali su urođenu gluhoću i razvijeno difuzno, oštro ograničeno zadebljanje dlanova i tabana u ranom djetinjstvu. Kod probanda, audiogram u dobi od 24 godine pokazao je dubok bilateralni senzorineurvni gubitak sluha s normalnom funkcijom srednjeg uha. Palmoplantarna keratodermija lokalno je imala gotovo punktatnu površinu koja podsjeća na Vohwinkelov sindrom, a bila je najdublja preko peta i u interfalangenim naborima, što je rezultiralo stvaranjem tvrdih, hiperkeratinskih traka. Prije puberteta, dvije oboljele osobe su razvile fiksne hiperkeratotske plakove sa verukoznom površinom preko metakarpo- i interfalangnih zglobova koji su se vremenom povukli u jedne. Dvije oboljele osobe su imale leukonihiju. Svjetlosna mikroskopska procjena biopsija kože otkrila je masivnu ortokeratotsku hiperkeratozu bez dokaza za zadržane jezgre, hipergranulozu, akantozu i papilomatozu. Epidermalni jaz se činio normalnim na elektronskom mikroskopskoj procjeni.

Također pogledajte
 Camisova bolest
 Lista kožnih stanja
 Bartov sindrom
 Palmoplantarna keratodermija

Reference

Vanjski linkovi

Palmoplantarne keratodermije
Sindromi
Dermatologija

Bart–Pumphreyjev sindrom


An Nanobagrus immaculatus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Ng hadton 2008. An Nanobagrus immaculatus in nahilalakip ha genus nga Nanobagrus, ngan familia nga Bagridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Nanobagrus

Nanobagrus immaculatus


Adelphobates là một chi động vật lưỡng cư trong họ Dendrobatidae, thuộc bộ Anura. Chi này có 3 loài và không bị đe dọa tuyệt chủng.

Hình ảnh

Tham khảo

Động vật lưỡng cư Nam Mỹ
Họ Ếch phi tiêu độc

Adelphobates


Dimitsana () é um vilarejo, unidade municipal e ex-município na Arcádia, Grécia. Em 2011, foi fundido com sete outros municípios para formar o novo município de Gortynia, tornando-se sede deste.

História
Dimitsana provavelmente foi edificada sobre a antiga cidade de Têutis (, mencionada por Pausânias e participante na Guerra de Troia e colonizadora de Megalópolis.

Em 963, o Mosteiro do Filósofo foi fundado a 2,5 km de Dimitsana, e o nome da cidade foi pela primeira vez registrado em um documento do Patriarcado Ecumênico tratando do mesmo. Os primeiros moinhos de pólvora da cidade foram construídas no século XVIII sob supervisão do Metropolita Ananias de Lacedemônia, que preparou uma revolta contra o Império Otomano, descoberta e reprimida em 1764. No mesmo ano, o monge Agápio construiu uma livraria, para a qual moveu os livros do mosteiro. A livraria cresceu constantemente até 1821, conforme o Patriarcado oferecia mais livros e lá operou um seminário. Muitos bispos e estudiosos graduaram dele, como São Gregório V de Constantinopla (nativo do vilarejo) e Germano III de Patras, cujas casas permanecem na localidade.

Dimitsana e seus moinhos de pólvora tiveram um papel centra na Guerra de Independência Grega, mas boa parte dos livros de sua extensa biblioteca foram queimados no processo. Por este motivo, Dimitsana é conhecida como "barril de pólvora da nação".

Subdivisões
A unidade municipal Dimitsana é dividida nas seguintes comunidades (vilarejos entre parênteses):
Dimitsana (Dimitsana, Karkalou, Moni Aimyalon i Filosofou, Palaiochori)
Melissopetra
Panagia
Rados
Rizospilia (Rizospilia, Kato Rizospilia)
Zatouna (Zatouna, Vlongos, Markos)
Zigovisti

Unidades municipais da unidade regional de Arcádia

Dimitsana