Il falco sacro (Falco cherrug ) è un falconide di notevoli dimensioni il cui areale comprende Europa, Asia e Africa. Nonostante la sacralità dei falchi presso numerose culture antiche, per esempio quella egizia, il nome italiano di sacro, come il corrispondente inglese saker, traslittera l'arabo صقر (saqar) che significa semplicemente "falco".

Distribuzione e habitat
Questa specie abita la regione che va dall'estremo oriente europeo, attraverso l'Asia, fino alla Manciuria. I suoi membri sono soprattutto migratori, a eccezione di quelli che vivono nelle regioni più meridionali dell'areale, e svernano in Etiopia, nella penisola arabica, nell'India settentrionale e in Cina occidentale. Durante la fine dell'ultima era glaciale - dai  ai  anni fa - visse anche in Polonia (Tomek & Bochenski 2005). È raramente nidificante in Italia.

Il falco sacro è un predatore delle praterie aperte o con pochi alberi.

Morfologia
Il falco sacro presenta dimensioni maggiori rispetto al lanario e quasi uguali a quelle del girfalco, con una lunghezza di 47–55 cm e un'apertura alare di 105–129 cm. Le larghe ali smussate gli conferiscono una forma simile al girfalco, ma il piumaggio è più simile a quello del lanario. È un carnivoro e solitamente caccia la preda in un inseguimento orizzontale, piuttosto che piombandole addosso dall'alto come il pellegrino, e si nutre soprattutto di roditori e, più raramente, di uccelli.

I falchi sacri presentano la regione superiore del ventre di colore bruno, in contrasto con le remiganti primarie, che sono grigie. La testa e il dorso sono bruno pallido, con striature che scendono verso il petto. I maschi e le femmine sono simili, così come gli esemplari giovani, sebbene questi ultimi tendano ad essere di colore bruno più opaco. Il richiamo è un acuto "kiy-ee".

Gli adulti si distinguono dal lanario dal momento che questo ha il dorso grigio-azzurro e il ventre biancastro. Comunque, i giovani di entrambe le specie sono molto simili, nonostante il lanario non abbia le cosce tutte scure come quelle del sacro.

Un'ulteriore complicazione è dovuta al fatto che gli esemplari asiatici hanno il dorso striato di grigio; questi si distinguono dal lanario per le dimensioni, la struttura e per la presenza di una debole striscia di mustacchi. I falchi sacri dell'estremo angolo nord-orientale dell'areale, quelli dei monti Altai, sono leggermente più grandi, hanno un colore più scuro e presentano un numero maggiore di macchie sul ventre rispetto a quelli delle altre popolazioni. Questi, conosciuti come falchi degli Altai, sono stati scambiati in passato per una specie distinta ("Falco altaicus") o per degli ibridi di falco sacro e girfalco, ma gli autori moderni (per esempio Orta 1994) credono che siano una razza particolare di falco sacro, ipotesi, questa, che verrà convalidata quando verranno compiuti degli studi approfonditi sulla loro genetica delle popolazioni ed ecologia.

Nidificazione

Non costruisce un nido, ma depone le sue 3-6 uova sul suolo o, sugli alberi, in vecchi nidi di ramoscelli realizzati e utilizzati da altri grandi uccelli, come corvi, cornacchie o poiane. Comunque, possono anche occasionalmente deporre le uova in nidi costruiti su pendici rocciose.

Conservazione
BirdLife International classifica questo uccello in pericolo, a causa del rapido declino delle popolazioni, specialmente nelle aree riproduttive dell'Asia centrale. La causa principale del declino è la cattura, soprattutto illegale, degli uccelli, per la falconeria. La popolazione attuale venne stimata nel 2004 tra i 7200 e gli 8800 individui maturi.

Nella cultura di massa
Nel film Disney Mulan Shan Yu possiede un falco sacro di nome Hayabusa.
Nel film La mummia - Il ritorno Ardeth Bay possiede un falco sacro di nome Horus

Bibliografia

 Orta, Jaume (1994): 57. Saker Falcon. In: del Hoyo, Josep; Elliott, Andrew & Sargatal, Jordi (editors): Handbook of Birds of the World, Volume 2: New World Vultures to Guineafowl: 273-274, plate 28. Lynx Edicions, Barcelona. ISBN 84-87334-15-6
 Tomek, Teresa & Bochenski, Zygmunt (2005): Weichselian and Holocene bird remains from Komarowa Cave, Central Poland. Acta zoologica cracoviensia 48A(1-2): 43-65. PDF fulltext

Voci correlate
 Uccelli nidificanti in Italia

Altri progetti

Collegamenti esterni

Falconidae
Taxa classificati da John Edward Gray

Falco cherrug


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Mnesicles mazarredoi. Una ning gihulagway ni Bolívar, C. ni adtong 1930. Ang Mnesicles mazarredoi sakop sa kahenera nga Mnesicles, ug kabanay nga Chorotypidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Pilipinas

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Pilipinas
Mnesicles

Mnesicles mazarredoi


Szpital św. Jakuba w Toruniu – dawny szpital z oficyną boczną, obecnie adaptowany na hotel.

Lokalizacja
Budynek znajduje się we wschodniej części Zespołu Staromiejskiego, przy ul. Szpitalnej 4, w bliskim sąsiedztwie kościoła św. Jakuba i dawnej plebanii ewangelickiej.

Historia
Szpital powstał prawdopodobnie w 2. poł. XIII wieku i służył mieszkańcom Nowego Miasta. Prowadził go zakon benedyktynek, a potem także parafia św. Jakuba. W 1832 roku, kiedy to zakon benedyktynek został skasowany, szpital zamknięto, lecz niektóre źródła podają, że mógł on funkcjonować nawet do 1932 roku, choć raczej w formie przytułku dla starców i kalek.

W okresie międzywojennym obiekt zaadaptowano na mieszkania i taki stan utrzymywał się do czasów współczesnych.

W 1929 roku budynek wpisano do rejestru zabytków.

W 2014 roku archeolodzy z Uniwersytetu Mikołaja Kopernika przeprowadzili na terenie obiektu prace archeologiczne.

W latach 2019 - 2020 budynek wyremontowano i zaadaptowano na potrzeby hotelu.

Architektura
Jego charakterystycznym elementem jest barokowy krucyfiks umieszczony nad wejściem do budynku.

Galeria
Budynek przed remontem, 2017 rok:

Przypisy

Nieistniejące szpitale w Toruniu
Zabytki nieruchome w Toruniu
Hotele i budynki zakwaterowania turystycznego w Toruniu

Szpital św. Jakuba w Toruniu


An Chionopora tarachodes in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Louis Beethoven Prout hadton 1922. An Chionopora tarachodes in nahilalakip ha genus nga Chionopora, ngan familia nga Geometridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Chionopora

Chionopora tarachodes


Takmičenja na 5000 m za žene na Evropskom prvenstvu u atletici 2016. održana su 8. i 10. jula na Olimpijskom stadionu u Amsterdamu. Yasemin Can iz Turske s najbržim vremenom 15:18.15 osvojila je zlatnu medalju. Meraf Bahta iz Švedske osvojila je srebro, dok je Steph Twell iz Velike Britanije osvojila bronzanu medalju.

Rekordi

Raspored

Zemlje učesnice
Učestvovalo je 16 takmičarki iz 11 država.

Rezultati

Reference

Vanjski linkovi
 Zvanični sajt

2016.

Evropsko prvenstvo u atletici 2016 – 5000 m (žene)


La contea di Pinal, in inglese Pinal County, è una contea dello Stato dell'Arizona, negli Stati Uniti. La popolazione al censimento del 2000 era di 179.727 abitanti. Il capoluogo di contea è Florence.

Geografia fisica
Lo United States Census Bureau certifica che l'estensione della contea è di 13.919 km², di cui 13.907 km² composti da terra e i rimanenti 12 km² composti di acqua.

Contee confinanti
 Contea di Maricopa (Arizona) - nord, ovest
 Contea di Gila (Arizona) - nord
 Contea di Graham (Arizona) - est
 Contea di Pima (Arizona) - sud

Storia
La contea venne costituita il 1º febbraio 1875 da parte dei territori delle contee di Maricopa e Pima.

Città e paesi

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Contea di Pinal


Pau er ein kommuna i norðara parti av Pyreneafjøllunum, og høvuðsstaður í Pyrénées-Atlantiques Département í Aquitaine regiónini í Fraklandi.

Keldur

Kommunur í Fraklandi

Pau


Tržišče – wieś w Słowenii, w regionie Sawińskim, w gminie Rogaška Slatina. 1 stycznia 2017 liczyła 179 mieszkańców.

Przypisy

Miejscowości w gminie Rogaška Slatina

Tržišče (gmina Rogaška Slatina)


Crosslandia  è un genere di molluschi nudibranchi della famiglia Scyllaeidae.

Tassonomia
Comprende le seguenti specie:
Crosslandia daedali
Crosslandia viridis  - specie tipo

Note

Altri progetti

Scyllaeidae

Crosslandia


Kaliwatan sa insekto ang Pilipsocus vilhenai. Una ning gihulagway ni André Badonnel ni adtong 1955. Ang Pilipsocus vilhenai sakop sa kahenera nga Pilipsocus, ug kabanay nga Psocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Anggola

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Anggola
Pilipsocus

Pilipsocus vilhenai


Fu padre del celebre poeta, scrittore e regista Pier Paolo Pasolini.

Biografia
Carlo Alberto Pasolini nacque a Bologna il 26 giugno 1892, ultimo di tre figli di Gaspare Argobasto Pasolini, il quale, a sua volta, fu riconosciuto a vent'anni da Girolamo Pasolini. Aveva un fratello maggiore, Pietro Paolo, nato nel 1875 e morto celibe a soli 22 anni nel 1897 ed una sorella, Dora, nata nel 1883 e deceduta nel 1947. Risulta invece priva di fondamento una vecchia diceria che metteva in relazione Carlo Alberto alla stirpe dei Conti Pasolini Dall'Onda in quanto suo nonno Girolamo non era discendente di Pietro Desiderio Pasolini (1782-1839), nobilitato come 1º Conte Dell'Onda (poi Dall'Onda). Rimane comunque in campo l'ipotesi, ad oggi non avvalorata da opportuni riscontri documentali, di un legame più antico fra le due famiglie attraverso un comune capostipite.

Dopo la prematura scomparsa del padre, la cui ludopatia lo aveva portato a sperperare tutti i beni di famiglia, i Pasolini si trovarono in precarie condizioni economiche. L'insana passione per il gioco si era purtroppo trasmessa anche al figlio Carlo Alberto. Per questo motivo, al fine di mantenere sé stesso e la propria famiglia di origine, il giovane Carlo Alberto decise di intraprendere la carriera militare ed entrare nell'esercito, venendo subito avviato alla guerra di Libia. Prese parte alla prima guerra mondiale come volontario e divenne quindi ufficiale di fanteria del Regio Esercito. Nel 1921 sposò la giovane insegnante friulana Susanna Colussi, conosciuta nel suo paese natio, Casarsa, con la quale si spostò poi nuovamente in Emilia, dalla quale ebbe il 5 marzo 1922 il figlio primogenito Pier Paolo Pasolini e, il 4 ottobre 1925, il secondogenito Guido Pasolini, ucciso a diciannove anni dai partigiani comunisti in seguito all'eccidio di Malga Porzus. Dopo la Grande Guerra, si iscrisse al Partito Fascista.

Il 31 ottobre 1926, giorno del fallito attentato a Benito Mussolini da parte del giovane anarchico Anteo Zamboni, Carlo Alberto Pasolini comandava una delle compagnie che facevano da protezione al Duce, nell'ambito delle misure di sicurezza organizzate in occasione della manifestazione per l'inaugurazione, a Bologna, dello stadio Littoriale. A Pasolini era stato affidato il compito di gestire il servizio d'ordine all'inizio di Via dell'Indipendenza, dove sarebbe passata l'automobile che accompagnava Mussolini alla stazione, al termine delle celebrazioni. Fu proprio lui il primo ad individuare e bloccare il quindicenne attentatore, che sarà poi linciato a calci e coltellate dalla scorta fascista.

Nel corso della seconda guerra mondiale fu preso prigioniero e internato in un campo di prigionia inglese in Kenya nel 1941, rimanendovi sino alla fine del conflitto. Al suo ritorno in patria, col grado di colonnello, risulterà affetto da alcolismo e da paranoie, rendendo la sua presenza nella famiglia sempre più difficile. Nel 1951 decide di seguire a Roma la moglie e il figlio che già vi si erano trasferiti alcuni anni prima ed ivi muore nel dicembre del 1958. Venne sepolto presso il cimitero di Casarsa della Delizia, in Friuli, paese natio della moglie.

Coi due figli, ed in particolare col primogenito Pier Paolo, ebbe rapporti per lo più conflittuali, in particolare quando questi nel 1947 si iscrisse al Partito Comunista Italiano. Diceva di lui il figlio poeta:

Onorificenze

Albero genealogico

Note

Bibliografia

 http://www.provincia.bologna.it/portici/Engine/RAServeFile.php/f/articoli_2004/come_eravamo.pdf

Voci correlate
 Attentati a Benito Mussolini

Altri progetti

Militari italiani della prima guerra mondiale
Ufficiali del Regio Esercito
Medaglie di bronzo al valor militare
Pier Paolo Pasolini

Carlo Alberto Pasolini


R.U.R. - Rossumovi univerzalni roboti () jest naučnofantastično djelo češkog pisca Karela Čapeka iz 1920. Predstava je svjetsku premijeru imala 2. januara 1921. u Hradec Královéu;  uveo je riječ "robot" u engleski jezik i naučnu fantastiku u cjelini.  R.U.R. je ubrzo postao uticajan nakon objavljivanja.    Do 1923. prevedena je na trideset jezika.   R.U.R. je u svoje vrijeme bio uspješan u Evropi i Sjevernoj Americi.  Karela Čapek je kasnije uzeo drugačiji pristup istoj temi u svom romanu Rat s Njutima iz 1936. godine, u kojem neljudi postaju klasa sluga u ljudskom društvu.

Premisa
Predstava počinje u fabrici koja proizvodi umjetne ljude, zvane roboti, koje su ljudi stvorili od sintetičke organske tvari (Kao živih bića od vještačkog mesa i krvi, a ne mašinerije, koncept robota u predstavi odstupa od ideje o "robotima" kao neorganskim. Kasnija terminologija bi ih nazvala androidima.). Roboti se mogu zamijeniti za ljude i mogu razmišljati svojom glavom. U početku sretni što rade za ljude, roboti se pobune i uzrokuju izumiranje ljudske rase.

Likovi

Ljudi

 Harry Domin: Generalni direktor, R.U.R.
 Fabry: Glavni inženjer, R.U.R.
 Dr. Gall: šef fiziološkog odjela, R.U.R.
 Dr. Hellman (Hallemeier): Glavni psiholog
 Jacob Berman (Busman): generalni direktor, R.U.R.
 Alquist: službenik radova, R.U.R.
 Helena Glory: predsjednica Lige čovječanstva, ćerka predsjednika Glorija
 Emma (Nana): Helenina sobarica

Roboti

 Marius, muški robot
 Sula, ženski robot
 Radijus, muški robot
 Primus, muški robot
 Helena, ženski robota
 Daemon (Damon), muški robot

Reference
Češka književnost
Naučna fantastika
Karel Čapek
Književnost 20. vijeka

R.U.R.


An Paraepepeotes togatus in uska species han Coleoptera. An Paraepepeotes togatus in nahilalakip ha genus nga Paraepepeotes, ngan familia nga Cerambycidae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 P. t. togatus
 P. t. dilaceratus
 P. t. rossellii

Mga kasarigan

Paraepepeotes

Paraepepeotes togatus


Hrvatska:

 Selišće Sunjsko, naselje u općini Sunja, Sisačko-moslavačka županija
 Katoličko Selišće, naselje u općini Velika Ludina, Sisačko-moslavačka županija

Selišće


Kaliwatan sa lumot ang Ocellularia croceoisidiata. Una ning gihulagway ni Henricus Johannes Maria Sipman. Ang Ocellularia croceoisidiata sakop sa kahenera nga Ocellularia, ug kabanay nga Graphidaceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Habagatang Amerika
Ocellularia

Ocellularia croceoisidiata


Rozgrywka () – pojedyncza gra lub podzielona na więcej niż jedną sesję, gra toczona przez gracza od początku do końca, na przykład kampania trybu gry jednoosobowej, to także ogół rozwiązań oraz elementów, które wybrana gra komputerowa oferuje graczowi. Rozgrywka jest jednym z czynników wpływających na grywalność. Gracze mają odmienne style i modele rozgrywki. Jednym z rodzajów rozgrywki jest tryb współpracy, który umożliwia dwóm lub większej liczbie graczy wspólną walkę z przeciwnikami sterowanymi przez sztuczną inteligencję.

Zobacz też
 nieliniowa rozgrywka

Przypisy

Terminologia gier komputerowych

Rozgrywka (gry komputerowe)


Kaliwatan sa insekto ang Philotarsopsis sigmoides. Una ning gihulagway ni Ian W.B. Thornton ug Courtenay Smithers ni adtong 1977. Ang Philotarsopsis sigmoides sakop sa kahenera nga Philotarsopsis, ug kabanay nga Philotarsidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 New Guinea (pulo)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa New Guinea (pulo)
Philotarsopsis

Philotarsopsis sigmoides


Skok wzwyż mężczyzn – jedna z konkurencji technicznych rozgrywanych podczas halowych lekkoatletycznych mistrzostw Europy w hali Kombank Arena w Belgradzie.

Terminarz

Rekordy

Rezultaty

Eliminacje
Źródło: .

Finał
Źródło: .

Przypisy

Skok wzwyż mężczyzn

Halowe Mistrzostwa Europy w Lekkoatletyce 2017 – skok wzwyż mężczyzn


Libereja: Okhotniki za sokrovisjjami () er en russisk spillefilm fra 2022 af Gleb Orlov.

Medvirkende
 Tikhon Zhiznevskij som Ilja Arsjinov
 Aleksej Serebrjakov som Arkadij
 Diana Pozjarskaja som Arina Koreneva
 Artjom Tkatjenko som Mks
 Sergej Gazarov som Kuchevskij
 Andrej Trusjin som Igor
 Pavel Gaidutjenko som Sapieha

Referencer

Eksterne henvisninger

Russiske film fra 2022

Libereja: Okhotniki za sokrovisjjami


Lillian Palmer is the name of:

Lillian Palmer (athlete) (1913–2001), Canadian athlete who competed in the 1932 Summer Olympics
Lillian McNeill Palmer (1871–1961), Californian metal work artist, partner of Emily Williams

Lillian Palmer


Kaliwatan sa isda ang Lacustricola bukobanus. Una ning gihulagway ni Ahl ni adtong 1924. Ang Lacustricola bukobanus sakop sa kahenera nga Lacustricola, ug kabanay nga Poeciliidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Aprika
Isdangtunay sa Kenya
Lacustricola

Lacustricola bukobanus


An Liophis paucidens in uska species han Colubridae nga ginhulagway ni Alphonse Richard Hoge hadton 1953. An Liophis paucidens in nahilalakip ha genus nga Liophis, ngan familia nga Colubridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Liophis

Liophis paucidens


Marmaraereğlisi là một huyện thuộc tỉnh Tekirdağ, Thổ Nhĩ Kỳ. Huyện có diện tích 197 km² và dân số thời điểm năm 2007 là 16970 người, mật độ 86 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Xem thêm

Huyện thuộc tỉnh Tekirdağ

Marmaraereğlisi


Kaliwatan sa alibangbang ang Copocentra submetallica. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1922. Ang Copocentra submetallica sakop sa kahenera nga Copocentra, ug kabanay nga Heliodinidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Copocentra

Copocentra submetallica


Pi Aurigae (π Aurigae, π Aur) je zvijezda u sazviježđu Kočijaš. Ima prividan sjaj od 4,26 mag. Udaljena je 733 sg od Sunca. Ubraja se u divove spektralne klasse M3II.

Kinematika
Kreće se brzinom 8,4˙km/s u odnosu na Sunce.Njena galaktocentrična udaljenost iznosi oko 24600-32200˙sg .

Hemijski sastav
Prisustvo željeza iznosi oko 107% u poređenju sa Suncem.

Napomene
 m = prividan sjaj, M = apsolutni sjaj, d = udaljenost u Pc; "Proračun na osnovu jednačine m - M = 5 *log(d/10) , vidi Apsolutna magnituda"

Reference

Vanjski linkovi

 Vizier katalog

Divovske zvijezde M tipa
Divovske zvijezde
Zvijezde M tipa
Kočijaš (sazviježđe)
Bayer objekti
Flamsteed objekti
BD objekti
HD objekti
SAO objekti
TYC objekti
HIP objekti

Pi Aurigae


Trảng Bom là thị trấn huyện lỵ của huyện Trảng Bom, tỉnh Đồng Nai, Việt Nam.

Địa lý
Thị trấn Trảng Bom nằm ở trung tâm huyện Trảng Bom, cách thành phố Biên Hòa khoảng 20 km về phía đông và có vị trí địa lý:
Phía đông giáp các xã Sông Trầu và Đồi 61
Phía tây giáp các xã Bình Minh và Quảng Tiến
Phía nam giáp các xã Quảng Tiến và Đồi 61
Phía bắc giáp xã Sông Trầu.

Năm 2019, thị trấn Trảng Bom có diện tích 15,71 km², dân số là 57.560 người, mật độ dân số đạt 3.664 người/km².

Lịch sử
Dưới thời nhà Nguyễn, thị trấn Trảng Bom ngày nay thuộc xã Đông Thành, tổng Phước Thành, huyện Phước Bình, tỉnh Biên Hòa.

Đến thời Pháp thuộc, vùng đất này sáp nhập vào xã Bình Trước, tổng Phước Vĩnh Thượng, quận Châu Thành.

Năm 1957, chính quyền Việt Nam Cộng hòa thành lập xã Trảng Bom thuộc tổng Phước Vĩnh Thượng, quận Châu Thành.

Năm 1963, quận Châu Thành đổi tên thành quận Đức Tu, xã Trảng Bom thuộc quận Đức Tu.

Năm 1976, xã Trảng Bom chia thành 2 xã Trảng Bom 1 và Trảng Bom 2 thuộc huyện Thống Nhất, tỉnh Đồng Nai.

Năm 1994, xã Trảng Bom 1 chia thành 2 đơn vị hành chính là thị trấn Trảng Bom (thị trấn huyện lỵ huyện Thống Nhất khi đó) và xã Sông Trầu.

Năm 2003, huyện Thống Nhất được chia thành hai huyện Thống Nhất và Trảng Bom, thị trấn Trảng Bom trở thành huyện lỵ của huyện Trảng Bom.

Ngày 27 tháng 5 năm 2019, Bộ Xây dựng ban hành Quyết định số 447/QĐ-BXD công nhận thị trấn Trảng Bom mở rộng (gồm thị trấn Trảng Bom và một phần các xã: Đồi 61, Sông Trầu, Quảng Tiến) là đô thị loại IV.

Hành chính
Thị trấn Trảng Bom được chia thành 5 khu phố: 1, 2, 3, 4, 5.

Chú thích

Xem thêm
Danh sách thị trấn tại Việt Nam

Đô thị Việt Nam loại IV
Huyện lỵ Việt Nam

Trảng Bom (thị trấn)


Eucyclops nagasaki – gatunek widłonoga z rodziny Cyclopidae, nazwa naukowa gatunku została po raz pierwszy opublikowana w 1934 roku przez japońskiego biologa Masuzo Uéno.

Bibliografia
 Walter, T. Chad (2012). Eucyclops nagasaki Uéno, 1934. In: Walter, T.C., Boxshall, G. (2012). World Copepoda database. World Register of Marine Species

Cyclopidae
Gatunki i podgatunki zwierząt nazwane w 1934 roku

Eucyclops nagasaki


Abronius canescens là một loài côn trùng trong họ Ascalaphidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Needham miêu tả năm 1909.

Chú thích

Tham khảo

Abronius

Abronius canescens


Honda là một khu tự quản thuộc tỉnh Tolima, Colombia. Thủ phủ của khu tự quản Honda đóng tại Honda Khu tự quản Honda có diện tích 310 ki lô mét vuông. Đến thời điểm ngày 28 tháng 5 năm 2005, khu tự quản Honda có dân số 27938 người.

Tham khảo

Tỉnh Tolima
Khu tự quản của Colombia

Honda, Tolima


Ang Ghormach ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Ghormach (kapital sa distrito sa Apganistan), Bādghīs, Ghōrmāch,
 Ghōrmāch (distrito sa Apganistan), Bādghīs,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Ghormach


An Cheilodipterus singapurensis in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Pieter Bleeker hadton 1859-60. An Cheilodipterus singapurensis in nahilalakip ha genus nga Cheilodipterus, ngan familia nga Apogonidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cheilodipterus

Cheilodipterus singapurensis


Pratosardo è una località nei pressi di Nuoro, dalla quale dista circa 5 km a ovest, nella quale è stata insediata la zona industriale del capoluogo nella seconda metà del Novecento.

Geografia
Si tratta di un piccolo pianoro tradizionalmente adibito ad attività di pastorizia e agricoltura, che nell'Ottocento fu teatro di alcuni sanguinosi fatti legati ai conflitti sociali originati dall'editto delle chiudende. La zona rappresentava allora per Nuoro, insieme all'altro pianoro di Bad'e Carros, uno dei due principali settori orograficamente sfruttabili per quelle attività, il resto del territorio immediatamente circostante la città essendo prevalentemente inadatto per impervietà; tuttavia, non ebbe mai uno sfruttamento intensivo poiché l'espansione della città avveniva verso Sud-Est in direzione delle più riparate vallate che conducono a Oliena e Orgosolo.

La moderna zona industriale, che è direttamente collegata alla ss. 131 D.C.N., si estende su una superficie di 289 ettari e, dopo il mancato sviluppo dei plessi industriali di Ottana, si situa fra la già affermata z.i. di Macomer-Tossilo e la nascente z.i. di Siniscola, ed era stato studiato già negli anni sessanta come stazione industriale intermedia fra Macomer e Olbia (punto di comunicazione con il Continente). Primo presidente del consorzio industriale fu Ezechiele Sanna, considerato fra i promotori dell'insediamento.

Ospita oggi, oltre alle industrie, impianti sportivi, strutture pubbliche, centri commerciali (grande distribuzione). Da diversi anni è in attesa di realizzazione una manovra per lo spostamento a Pratosardo di alcune attività e strutture attualmente ancora operanti in città, come la Base Logistica Addestrativa di Viale Sardegna a Nuoro e la costituzione, sempre nella nuova caserma di un Reparto della brigata Sassari.

Infrastrutture e trasporti

Ferrovie
La località è attraversata dalla ferrovia Macomer-Nuoro ed è servita da una stazione ferroviaria collegata ai due capolinea e ad altri centri intermedi dai treni dell'ARST.
È possibile spostarsi anche con la linea 9 di autobus da Nuoro a Pratosardo e viceversa.

Voci correlate
 Nuoro
 Stazione di Prato Sardo
 Strada statale 131 Diramazione Centrale Nuorese

Altri progetti

Frazioni della provincia di Nuoro

Pratosardo


Vissuto tra il XV e il XVI secolo, fu sovrano di Chactemal, e padre di Zazil Há, che consegnò in matrimonio a Gonzalo Guerrero, dopo che si era guadagnato la sua fiducia come stratega militare.

Grande adoratore della mitologia dei suoi padri fu un grande comandante militare, e fu molto temuto dai primi spagnoli arrivati nel continente.

Storia del Messico

Nachan Can


Kvinder er flertal af kvinde og kan herudover henvise til:

 Kvinder (film) – en dansk stumfilm fra 1914
 Kvinder (roman) – den danske titel på Charles Bukowskis roman Women fra 1978
 Kvinder (tidsskrift) – et dansk tidsskrift

Kvinder (flertydig)


Krka Nationalpark () er en af de kroatiske nationalparker, opkaldt efter floden Krka (oldgræsk: Kyrikos), som den omslutter. Det er beliggende langs det midterste løb af Krka-floden i det centrale Dalmatien, i Šibenik-Knin distrikt, nedstrøms Miljevci-området, og kun få kilometer nordøst for byen Šibenik. Den blev oprettet for at beskytte Krka-floden og er primært beregnet til videnskabelige, kulturelle, uddannelsesmæssige, rekreative og turistaktiviteter. Det er den syvende nationalpark i Kroatien og blev udpeget  til nationalpark i 1985.

Geografi
Krka-nationalparken ligger helt inden for Šibenik-Knin distrikts territorium og omfatter et område på 109 kvadratkilometer langs Krka-floden: to kilometer ned ad floden fra Knin til Skradin og den nederste del af floden Čikola. Krka Nationalpark er en rummelig, stort set uændret region med enestående og mangefacetteret naturværdi og omfatter et eller flere bevarede eller ubetydeligt ændrede økosystemer. Krka-vandfaldsområdet har den næsthøjeste tæthed af lavendel i Europa, hvilket medfører en høj frekvens af hvepse og bier i området.

Miljø

Flora
Krka Nationalpark hører til den sydeuropæiske region (Middelhavs- og sub-Middelhavsområdet). På grund af sin særlige position og mosaikfordelingen af forskellige typer habitater er den karakteriseret ved en usædvanlig rig og varieret flora og fauna.

Der er fundet otte hundrede og tres arter og underarter af planter i Krka Nationalparks område, herunder flere endemiske arter.

Fauna
Der lever atten fiskearter i Krka-floden, hvoraf ti er endemiske, hvilket gør Krka til et naturområde af højeste kategori. Ørred og dalmatisk barbelgudgeon er et par af de fisk, der kan findes i økosystemet.

Pletter af siv, søer dannet langs en del af floden og sumpede enge bugner af padder og fugle, mens krat og stenbrud er hjemsted for krybdyr.

Overfloden af fuglearter (222), strukturen af fugleområderne og Krka's store betydning for forårs- og efterårstræk gør den til en af de ornitologisk mest værdifulde regioner i Europa. Der er talrige rovfugle i området, de mest bemærkelsesværdige er: fiskeørn, slangeørn, kongeørn, høgeørn, Lannerfalk og vandrefalk. Andre fugle af interesse er stor hornugle, biæder og gåsegrib.

Blandt pattedyr er der 18 arter af flagermus, som generelt er truet eller nær udryddelse i resten af Europa, Myotis capaccinii, vandflagermus og den truede odder.

Ria
En ria er mundingen af en flod, der løber ud i havet, skabt af flodlejets nedsænkning efter Adriaterhavets steg  135 meter efter den sidste kvartære istid. I riaen af Krka-floden strækker havvand sig til bunden af Skradinski buk. Krka-flodens ria er 23,5 kilometer lang.

Denne ria betragtes som et usædvanligt fænomen på grund af dens mangel på forurening og biologisk vitalitet. Det er et område rigt på skaldyr, ferskvandsfisk og saltvandsfisk.

Turisme

Krka Nationalpark byder på flere interessante steder. De tilgængelige attraktioner og faciliteter omfatter forskellige vandrestier, sightseeingture og præsentationer, bådture, souvenirbutikker, et museum og restauranter. Der er også adskillige arkæologiske ruiner  af urestaurerede fæstninger i parkens nærhed, der går helt tilbage til romertiden. De er Čučevo, Nečven, Bogočin, Ključica og Burnum.

Skradinski buk
Skradinski buk er en af de mest attraktive dele af parken. Det er en massiv, klar, naturlig pool med høje vandfald i den ene ende og kaskader i den anden. Det er det laveste af de tre grupper vandfald, der er dannet langs Krka-floden. I et område 400 m i længden og 100 m i bredden er der 17 vandfald og den samlede højdeforskel mellem det første og det sidste fald er 47,7 m. På grund af rigdommen og mangfoldigheden af geomorfologiske former, vegetation og de forskellige effekter forårsaget af lysets spil i boblerne, anses Skradinski buk for at være et af de smukkeste calciumcarbonat- vandfald i Europa.

Flowhastigheden er 43 m3 i sekundet om vinteren, 18 m3 om sommeren, med et gennemsnit på 55 kubikmeter i sekundet, der løber ned ad Skradinski buk årligt. Det er det største travertinkaskadesystem i Europa.

Roški Slap

Roški Slap, der ligger nær Miljevci, er den næstmest populære attraktion i Krka Nationalpark målt i antal besøgende. Det er det sjette vandfald i floden Krka. Rundt om hele lokationen er der en vandresti med vidunderlig udsigt.  Stedet kan besøges hele året rundt. Den nemmeste måde at nå Roški Slap på er at tage en af udflugtsbådene, der drives af Krka Nationalpark, selvom vandfaldet også kan nås med en offentlig vej.

Klostre

Inde i parken ligger øen Visovac, som blev grundlagt under Ludvig 1. af Ungarns regeringstid, hjemsted for det romersk-katolske Visovac-kloster grundlagt af franciskanerne i 1445 nær landsbyen Miljevci. Øen kan besøges med en bådtur fra Skradinski buk. Parken omfatter også det serbiske østlige ortodokse kloster Krka grundlagt i 1345. Krka-klostret er et åndeligt centrum for det ortodokse dalmatiske eparki (stift), og blev første gang nævnt i skriftlige dokumenter i år 1402 som den fromme begavelse af Jelena Šubić, søster til den serbiske kejser Dušan. Klosteret blev bygget og ombygget indtil slutningen af 1700-tallet.

Referencer

Krka nationalpark

Nationalparker i Kroatien
Kroatiens geografi

Krka Nationalpark


Teratokarcinom-izvedeni faktor rasta 1 jest protein koji je kod ljudi kodiran genom  TDGF1  sa hromosoma 3.

Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 188 aminokiselina, а molekulska težina  21.169 Da.

Funkcija
Protein je vanćelijski, vezan za membranu signalni protein koji ima bitnu ulogu u embrionskom razvoju i rastu tumora. Mutacije ovog gena povezane su sa defektima prednjeg mozga. Pseudogeni ovog gena nalaze se na hromosomu 2, 3, 6, 8, 19 i X. Alternativna prerada rezultira višestrukim varijantama transkripta.

Reference

Dopunska literatura

Također pogledajte
Kripto
Teratogen

Geni na hromosomu 3
Ljudski proteini
Proteomika

TCAIM


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Pterophylla beltrani. Una ning gihulagway ni Bolívar, I. ug C. Bolívar ni adtong 1942. Ang Pterophylla beltrani sakop sa kahenera nga Pterophylla, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Estado de Nuevo León

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Galeriya sa hulagway

Insekto
Insekto sa Estado de Nuevo León
Pterophylla

Pterophylla beltrani


Alang sa ubang mga dapit sa mao gihapon nga ngalan, tan-awa ang Desa Temu.

Administratibo nga balangay ang Desa Temu sa Indonesya. Nahimutang ni sa administratibo nga balangay sa Desa Temu, lalawigan sa Provinsi Nusa Tenggara Timur, sa habagatang bahin sa nasod,  km sa sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod. Ang Desa Temu nahimutang sa pulo sa Pulau Sumba.

Hapit nalukop sa durowan ug kabugangan ang palibot sa Desa Temu. Dunay mga  ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Desa Temu medyo gamay nga populasyon.  Ang klima nga savanna. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Oktubre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Hunyo, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Disyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Agosto, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Mga subdibisyon sa Provinsi Nusa Tenggara Timur

Desa Temu (administratibo nga balangay sa Provinsi Nusa Tenggara Timur)


Kaliwatan sa insekto ang Himalthrips janetscheki. Una ning gihulagway ni Pelikan ni adtong 1970. Ang Himalthrips janetscheki sakop sa kahenera nga Himalthrips, ug kabanay nga Thripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Nepal

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Nepal
Himalthrips

Himalthrips janetscheki


Ang Ḏaste Māṟgo ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Dasht-e Mārgō, patag,
 Dasht-e Mārgo (patag sa Apganistan, Helmand, lat 31,26, long 63,88),
 Dasht-e Mārgo (patag sa Apganistan, Helmand, lat 31,21, long 63,64),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Ḏaste Māṟgo


Zgornji Slemen–del () je naseljeno mjesto u sastavu općine Selnica ob Dravi, regija Podravska, Slovenija. Dio je naselja Zgornji Slemen, koje je administrativnim granicama podijeljeno na dva naselja: Zgornji Slemen–del (gradska općina Maribor) i Zgornji Slemen–del (općina Selnica ob Dravi).

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Ruše.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Zgornji Slemen–del je imao 104 stanovnika.

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Sloveniji
Naselja u Podravskoj regiji

Zgornji Slemen–del (Selnica ob Dravi)


Hrnjevac je naseljeno mjesto u sastavu grada Kutjeva, Požeško-slavonska županija, Republika Hrvatska.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Požega.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Hrnjevac je imao 174 stanovnika.

Popis 1991.

Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Hrnjevac je imalo 207 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

Popis 1910.

Literatura

  Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
 Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Hrvatskoj
Naselja u Požeško-slavonskoj županiji

Hrnjevac


An Hoplocerambyx nitidus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Thomson hadton 1865. An Hoplocerambyx nitidus in nahilalakip ha genus nga Hoplocerambyx, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Hoplocerambyx

Hoplocerambyx nitidus


Victorine Studios (French: Studios de la Victorine) are a film studio in the French city of Nice. They are also known as the Nice Studios. Several small studios have also existed in the city.

Originally built in 1921 in an attempt to create a Hollywood-style studio on the French Riviera, the major figures behind the new venture were the producers Louis Nalpas and Serge Sandberg. Initially constructed in the early glasshouse style, the facility was soon converted into a more modern electrified design. It had seven sound stages. They worked in parallel with the other main French studios which were clustered in Paris. A key figure in the development of the Victorine was the producer Louis Nalpas. A second studio complex was located in Nice, Saint-Laurent-du-Var Studios which existed from 1920 to 1944.

During the Second World War, the studios took on greater importance. Following the defeat of France, half of the country was occupied by Germany including the capital at Paris. Nice was located in the southern zone of Vichy France. Many technicians and actors fled south to avoid the Nazis, and found work in productions at the Victorine.

Immediately after the war, the studios resumed their subordinate role to Paris and production there was irregular.

For a while (2000–2017), they were managed by a private company and were renamed "Studios Riviera" but the city decided to repurchase them in November 2017 and restored their original name.

On November 22, 2017, at the end of the public service delegation, the city of Nice took over the management of the studios23 which returned to their original name "les studios de la Victorine".

References

Bibliography
 Crisp, C.G. The Classic French Cinema, 1930-1960. Indiana University Press, 1993.

French film studios

Victorine Studios


Kaliwatan sa alibangbang ang Ethmia candidella. Una ning gihulagway ni Alphéraky ni adtong 1908. Ang Ethmia candidella sakop sa kahenera nga Ethmia, ug kabanay nga Ethmiidae.

Matang nga nahiubos

Ang kaliwatan gibahinbahin ngadto sa matang nga nahiubos:

 E. c. delicatella
 E. c. farinatella
 E. c. wiltshirei

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Ethmia

Ethmia candidella


Kaliwatan sa isda ang Scriptaphyosemion cauveti. Una ning gihulagway ni Romand ug Ozouf-costaz ni adtong 1995. Ang Scriptaphyosemion cauveti sakop sa kahenera nga Scriptaphyosemion, ug kabanay nga Nothobranchiidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kritikal nga nagtikapuo.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Aprika
 Guinea

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Aprika
Scriptaphyosemion
Isdangtunay sa Gini

Scriptaphyosemion cauveti


Kaliwatan sa alibangbang ang Mesosemia philocles. Una ning gihulagway ni Linnaeus ni adtong 1758. Ang Mesosemia philocles sakop sa kahenera nga Mesosemia, ug kabanay nga Riodinidae.

Matang nga nahiubos

Ang kaliwatan gibahinbahin ngadto sa matang nga nahiubos:

 M. p. egabella
 M. p. laetifica

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Mesosemia

Mesosemia philocles


Betsabea con la lettera di David è un dipinto a olio su tela (142x142 cm) realizzato nel 1654 dal pittore Rembrandt Harmenszoon Van Rijn: si trova al Musée du Louvre di Parigi.

L'opera è firmata e datata "REMBRANDT F. 1654".

Rembrandt raffigura Betsabea appena ricevuta la lettera in cui il re David le chiede di tradire il marito Uria: nello sguardo angosciato della donna si legge la scelta tormentata che dovrà fare, cioè se restare fedele al marito o ubbidire al re.

Bibliografia

Altri progetti

Collegamenti esterni
Musée du Louvre - Sito ufficiale museo

Dipinti nel Louvre
Dipinti di Rembrandt
Dipinti su Betsabea

Betsabea con la lettera di David


An Campatonema marginata in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Jones hadton 1921. An Campatonema marginata in nahilalakip ha genus nga Campatonema, ngan familia nga Geometridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Campatonema

Campatonema marginata


Arizona (enskt: State of Arizona), á føroyskum ofta stavaður Arisona, er ein lutstatur í Sambandsríkinum Amerika við umleið 6,39 millionum íbúgvum (2010). Í suðri hevur Arizona mark við Meksiko, í norðri við Utah, í eystri við New Mexico og í vestri við Kalifornia og Nevada. Fleiri enn 5 mál verða talað, men høvuðssmálið er enskt, sum er móðurmál hjá um 75 % av fólkinum. Enskt er alment mál; men mong tala eisini spanskt og navaho. Spanskt er móðurmál hjá umleið 20 %.

Størsti býur og høvuðsstaður er Phoenix. Í Phoenix og økinum rundanum búgva 4,17 mió. fólk. Aðrir stórir býir er Tucson, Mesa, Glendale, Chandler og Scottsdale. Har er eisini Grand Canyon. Tað er ein 16 kilometrar long og upp til 1800 metrar djúp gjógv, á enskum nevnd canyon. Grand Canyon er vorðin til av Koloradoánni, sum í milliardir av árum hevur máað seg djúpt niður í lendið. Eyknevni hjá Arizona er Grand-Canyon-staturin (enskt: The Grand Canyon State).

Landalæra

Um 90 % av statinum er heit og turr sandoyðimørk. Størstu oyðimerkurnar eru Paintedoyðimørk (enskt; Painted Desert) fyri norðan og Sonoranoyðimørk (enskt; Sonoran Desert) fyri sunnan. Einaferð livdu bara dýr, sum høvdu lagað seg til hitan, í Sonoroanoyðimørk. Nú er Phoenix í Suðurarizona ímillum teir býir í USA, sum vaksa skjótast, hóast hann er mítt í oyðimørkini. Fólkavøksturin frá 1960 til 1990 var heili 300 %. Ein av atvoldunum til, at Coloradoá er byrgd og ikki longur rennur í havið, er nógva vatnnýtslan í Phoenix.

Djúpa og breiða gjógvin Grand Canyon í Norðurarizona varð til fyri milliónum árum síðan, so hvørt sum vatnið úr Coloradoánni máaði seg niður í klettin. Í støðum er gjógvin 1600 metrar djúp og hevur máað seg niður ígjøgnum klett, sum er 2000 milliónir ára gamal. Fjølbroyttar steinrenningar, funnar í bergvegginum, siga frá skiftandi jarðfrøðini í Grand Canyon.

Hægsta fjallið er Humphreys Peak í Kachina Peaks Wilderness í Miðarizona. Humphreys Peak er góðar 3 800 metrar høgt.

Landslutir

Arizona hevur 15 counties (landslutir):

Søga

Indiánarnir

Í Arizona vóru fleiri ættarbólkar, sum dyrkaðu jørðina. Puebloindiánarnir høvdu byrgt áir og grivið veitir. Tá ið so turkur kom, veittu teir vatnið út á lendið. Puebloindiánarnir vóru friðarfólk, men teir ræddust at apasjarnar skuldu leypa á. Teir vóru grannar. Pueblo merkir "bygd". Suðuri hevði hohokamfólkið stóra framgongd, tí at tey vóru dugandi bøndur. Grannatjóð teirra, pueblofólkið, bygdi stór hús, sum vóru áføst og í fleiri hæddum. Húsini vóru av leiri og flættaðum kvistum og stóðu í grunnum gryvjum. Hohokamfólkið livdi í Suðurarizona frá um 100 f.Kr. til um 1400. Flestu teirra hildu til í tí fruktagóða Gilaáardali.

Um 800 búsettu tey seg aðrastaðni - størsta búsetingin verður nú á døgum kallað Snaketown (í Pinal County). Tey vórðu ávirkað av mentanum longri suðuri í Meksiko. Tað sæst á lutum og útbúnaði úr leiri, vovnum klæði og vøllunum, teir gjørdu til meksikanskar bóltleikir. Fornfrøðingar vita ikki, hvør lagna teirra var. Tí verður mentanin nevnd hohokam, ið merkir "tey horvnu". Á hohokamverkstøðunum vórðu gjørdir lutir úr reyðum og brúngulum leiri, sum vórðu prýddir við myndum av dýrum og fólki. Mynstrini í hohokamklæðunum vóru týðiliga eftir meksikanskari list. Við tað, at hohokam bøndurnir veittu vatn á velturnar, heystaðu teir tvær ferðir um árið: fyrru ferð um várið, tá ið kavin tíðnaði, og áirnar floymdu upp um áarbakkarnar, aðru fer seint á sumri, tá ið tað regnaði illa. Teir veltu korn, tubakk, bønir og bummull. Hohokamfólkið velti eisini mais.

Hohokamar funnu upp kynstrið at brenna myndir við sýru. Teir sýrubrendu skeljar, sum teir keyptu frá fólki á vesturstrondini. Djór vórðu málað við tjøru á skeljar. So varð skelin dyppað í tynta sýru, sum brendi burtur tað ómálaða, og tað málaða varð verandi eftir. Hohokamfólkið málaði seg um kroppin, tá ið tey skuldu til kappleikir og halda átrúnaðarligar høgtíðsdagar. Hohokambøndurnir byrgdu veitirnar við flættaðum mottum. Soleiðis veittu teir vatnið av einari veltu á aðra.

Innliman

Arizona var einaferð spanskt hjáland. Tá ið Meksiko tók loysing frá Spania 1821, var Arizona partur av Meksiko. Í 1845 bað Arizona um at verða limað inn í USA. Tað varð atvold til kríggj ímillum Meksiko og USA í 1846-1848. Meksiko tapti. Arizona bleiv alment lutstatur í USA 14. februar í 1912.

Fólkið

15,2 % verða søgd at liva undir fátækramarkinum (2011). 4,1 % av fólkinum eru arbeiðsleys, og miðallívsævin í lutstatinum er 78,93 ár. Undir 1 % av fólkinum eru ikki lesifør. BTÚ fyri hvønn íbúgva í lutstatinum er 31 485 USD. Í januar 2009 búðu 6 500 180 fólk í Arizona. Um 5,63 % vóru indiánar (heimafólkið), 88,74 % vóru av evropeiskari ætt, og hini vóru úr Asia, Afrika og ymiskum oyggjabólkum í Kyrrahavi. Meginparturin av fólkinum er katolikkar, og eini 15 % eru protestantar. 58 % av fólkinum búgva í býum við fleiri enn 100 000 íbúgvum.

Í Arizona eru heilar 54 ymiskar indiánarastammur, og nógvar av teimum tosa hvør sítt mál.

Mál

 Enskt 74,1 %
 Spanskt 19,5 %
 Navaho 1,9 %
 Onnur 4,5 %

Átrúnaðir

 Katolikkar - 25 %
 Evangelistar - 23 %
 Ateistar - 22 %
 Protestantiskar - 15 %
 Mormonar - 4 %
 Jødar - 1 %
 Onnur - 11 %

Fólkasamansetning

 Hvít 88,74 %
 Latínoamerikanarar 29,6 %
 Svørt 4,20 %
 Indiánar 5,63 %
 Asiatar 2,75 %
 Hawaiianar 0,31 %

Viðgitið fólk úr Arizona

 Bruce Babbitt
 Alice Cooper
 Barry Goldwater
 Marty Robbins
 John McCain
 Frank Lloyd Wright

Politikkur

Jan Brewer (føddur 26. september 1944 í Hollywood, Kalifornia) er guvernørur. Hon umboðar republikanararnar.

Staturin hevur í 2010 samtykt eina lóg, ið krevur at innflytarar skulu hava skjøl á sær, sum prógva at teir hava loyvi til at vera í USA. Løgreglan skal spyrja øll tey, sum hon kortini steðgar av einhvørjari orsøk, og heldur sær út til at kunna vera ein innflytari, hvørt tey hava hesi pappírini. Hava innflytarar ikki pappírini á sær, fáa teir bót. Fleiri býir í USA hava sett handilsforboð móti Arizona, og Barack Obama hevur funnist harðliga at lóggávuni. Líknandi lóggávur eru hinvegin galdandi í fleiri evropeiskum londum.

Hygg eisini at

 Phoenix
 Grand Canyon
 Sameindu Statirnir Í Amerika

Bøkur

 Bayless, Betsy, 1998, Arizona Blue Book, 1997-1998. Phoenix, Arizona.
 McIntyre, Allan J., 2008, The Tohono O'odham and Pimeria Alta. Arcadia Publishing, Charleston, South Carolina. (ISBN 978-0-7385-5633-8).
 Miller, Tom (editor), 1986, Arizona: The Land and the People. University of Arizona Press, Tucson. (ISBN 0-8165-1004-0).
 Officer, James E., 1987, Hispanic Arizona, 1536-1856. University of Arizona Press, Tucson. (ISBN 0-8165-0981-6).
 Thomas, David M. (editor), 2003, Arizona Legislative Manual. In Arizona Phoenix, Arizona, Arizona Legislative Council. Google Print. Retrieved January 16, 2006.
 Trimble, Marshall, 1998, Arizona, A Cavalcade of History. Treasure Chest Publications, Tucson, Arizona. (ISBN 0-918080-43-6).
 Woosley, Anne I., 2008, Early Tucson. Arcadia Publishing, Charleston, South Carolina. (ISBN 0-7385-5646-7).

Ávísingar úteftir

 Official Website of the State of Arizona

Keldur

 Wikipedia (enskt)
 Census Bureau Home Page
 The World Almanac 2008
 The World Factbook 2006

Myndasavn

Sí eisini
Sambandsríki Amerika

Arizona

Arizona


Giovanna Antonelli (fødd 18. mars 1976 í Rio de Janeiro) er sjónleikari úr Brasil.

Antonelli fekk sín fyrsta stóra leiklut í sjónvarpsrøðini Malhação (soap opera). Hon spældi Isa Pasqualete frá 1995 til 2000. Í 2000 spældi hon Sharon í filminum Bossa Nova.

Eftir sín film debut, fekk hon leiklutin sum Capitu í Laços de Família, sum er ein telenovela frá 2000. Eftir tann leiklutin hevur Giovanna eitt nú spælt Mariu Magdalenu í sjónleikinum Jesus Christ Superstar.

Brasilskir sjónleikarar
Føðingar í 1976

Giovanna Antonelli


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Atlanticus robustus. Una ning gihulagway ni Bey-bienko ni adtong 1951. Ang Atlanticus robustus sakop sa kahenera nga Atlanticus, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Shandong Sheng

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Shandong Sheng
Atlanticus

Atlanticus robustus


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Chrotogonus tuberculatus. Una ning gihulagway ni Kevan, D.K.M. ni adtong 1959. Ang Chrotogonus tuberculatus sakop sa kahenera nga Chrotogonus, ug kabanay nga Pyrgomorphidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Kenya
 Etyopiya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Kenya
Insekto sa Etyopiya
Chrotogonus

Chrotogonus tuberculatus


Kaliwatan sa alibangbang ang Philonome cuprescens. Una ning gihulagway ni Walsingham ni adtong 1914. Ang Philonome cuprescens sakop sa kahenera nga Philonome, ug kabanay nga Lyonetiidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Philonome

Philonome cuprescens


André Ramalho Silva (Ibiúna, 16 de fevereiro de 1992) é um futebolista brasileiro que atua como zagueiro. Atualmente joga pelo .

Carreira
André Ramalho Silva começou a carreira no Red Bull Brasil, o jogador sofreu dispensas pela base do São Paulo e do Palmeiras, e se profissionalizou na Áustria.

Red Bull Salzburg Juniors
O jogador teve passagem pelos juniores do Red Bull Salzburg e logo se firmou na equipe durante a temporada de 2010-11, onde sagrou-se campeão da quarta divisão nacional.

Sua participação regular na equipe fez com que a diretoria do Red Bull Salzburg buscasse desenvolver o atleta em outras equipes austríacas, aquelas que eram próprios para o desenvolvimento de jovens talentos, e André foi emprestado na temporada seguinte para conquistar mais oportunidades contra equipes do quarto escalão austríaco.

USK Anif (empréstimo)
No Anif, o jogador conquistou a titularidade muito rápido, e esteve frequentemente no time titular durante a segunda metade da temporada, já que foi contratado no início de 2012.

Liefering (empréstimo)
Pelo Liefering, o jogador jogou mais vezes, agora tendo a oportunidade de estar com o clube pela temporada completa. Na equipe, o brasileiro atuou por posições diferentes da de zagueiro, lá, o jovem desenvolveu sua posição de volante.

Na equipe, o brasileiro sagrou-se campeão da quarta divisão ao final da temporada 2012-13.

Red Bull Salzburg
Pelo time principal do Red Bull Salzburg, após passar pelos times mantidos pela equipe para o desenvolvimento de novos talentos, o jogador retornou de forma definitiva, assumindo a posição de zagueiro titular da equipe.

Na equipe, o brasileiro ganhou 4 títulos em 99 jogos, sendo 2 vezes o Campeonato Austríaco e mais 2 vezes a Copa da Áustria.

Bayer Leverkusen

Após seu destaque no futebol austríaco, André Ramalho foi contratado pelo Bayer Leverkusen em janeiro de 2015 (no final da temporada 2014-15), mas só chegou na equipe durante a temporada 2015-16.

André teve passagem discreta pela Bundesliga, conseguindo se firmar no time apenas durante o final da temporada, onde alternava entre jogos de zagueiro e de volante.

Mainz 05 (empréstimo)
Em agosto de 2016, o Mainz 05 anuncia que o jogador chega para compor o elenco até o final da temporada.

No time, André atuou com frequência assim que pode se recuperar de uma lesão, mas não conseguiu atrair o interesse da equipe para contratá-lo para temporada seguinte após 20 jogos.

Retorno ao Red Bull Salzburg

Após 2 temporadas na Alemanha, o brasileiro retornou ao Red Bull Salzburg em dezembro de 2017, após não conseguir se firmar no time do Bayer.

No seu retorno, o jogador garantiu de vez o seu status de ídolo. Pela equipe Austríaca, o brasileiro conquistou mais 3 vezes o Campeonato Austríaco, além de 4 títulos da Copa da Áustria, tendo 11 títulos no país levando em conta suas duas passagens.

Na equipe da Red Bull, o jogador também ajudou a fazer com que a equipe tivesse sua estreia na Liga dos Campeões da UEFA em 2019, onde reencontrou seu antigo colega de equipe: Sadio Mané.

Ramalho concluiu sua passagem pelo Red Bull Salzburg ao final da temporada 2020-21, tendo feito algumas partidas como capitão da equipe durante sua campanha desde a volta. André marcou época no time, sendo um dos 10 jogadores estrangeiros com mais jogos pelos Touros.

PSV Eindhoven
Em 2021, aos 29 anos, André foi contratado pelo PSV Eindhoven após mais de 200 jogos do zagueiro com a equipe austríaca. O jogador assinou contrato até junho de 2024.

No clube de Eindhoven, André sofreu uma lesão ao final de sua primeira temporada com a equipe, mas recuperou a tempo de conseguir começar a temporada seguinte. O brasileiro, que vinha ganhando espaço como um dos capitães da equipe, conseguiu conquistar 3 Supercopa dos Países Baixos em sequência, além do bicampeonato da Copa dos Países Baixos. Ramalho também conseguiu levar o PSV a uma Liga dos Campeões após 7 temporadas de ausência.

Títulos
 Red Bull Salzburg
 Campeonato Austríaco: 2013–14, 2014–15, 2018–19, 2019–20, 2020–21
 Copa da Áustria: 2013–14, 2019–20
 Regionalliga West: 2010–11

 Liefering
 Regionalliga West: 2012–13
 PSV Eindhoven
 Supercopa dos Países Baixos: 2022, 2023, 2024
 Copa dos Países Baixos: 2021–22, 2022–23

Naturais de Ibiúna
Futebolistas do estado de São Paulo
Futebolistas do FC Red Bull Salzburg
Futebolistas do FC Liefering
Futebolistas do Bayer 04 Leverkusen
Futebolistas do 1. FSV Mainz 05
Futebolistas do PSV Eindhoven

André Ramalho


Toomas Edur  (known internationally as Thomas Edur; 20 January 1969) is an Estonian former ballet dancer, and until 2019, the artistic director of Estonian National Ballet.

Edur was born in Tallinn. He is a graduate of Tallinn Ballet School in 1988. From 1990 to 2009, he was a principal dancer with the English National Ballet (ENB).

Edur was married to fellow former ENB dancer Age Oks. Oks is also Estonian, and is professionally known as Agnes Oaks.

References

1969 births
Living people
Commanders of the Order of the British Empire
Estonian male ballet dancers
English National Ballet principal dancers
Estonian expatriates in the United Kingdom
People from Tallinn

Thomas Edur


The Cure is a 2018 Philippine television drama science fiction series broadcast by GMA Network. Directed by Mark A. Reyes, it stars Jennylyn Mercado in the title role and Tom Rodriguez. It premiered on April 30, 2018 on the network's Telebabad line up replacing Sherlock Jr. The series concluded on July 27, 2018 with a total of 65 episodes. It was replaced by Victor Magtanggol on its timeslot.

The series is streaming online on YouTube.

Premise
The life of Greg, Charity and Hope take a turn when Greg's mother is diagnosed with late-stage cancer. Desperate to find a treatment, Greg gets his hands on an experimental drug made by Evangeline Lazaro and gives it to his mother. The drug becomes the root of a zombie infection that threatens to spread all over the city. Greg, Charity, Evangeline and her son, Joshua will start to find a cure.

Cast and characters

Lead cast
 Jennylyn Mercado as Charity "Charie" Valdez-Salvador
 Tom Rodriguez as Gregory "Greg" Salvador

Supporting cast
 Mark Herras as Darius
 LJ Reyes as Katrina Contes
 Jay Manalo as Fernan / Supremo
 Jaclyn Jose as Evangeline Lazaro
 Ronnie Henares as Eduardo
 Diva Montelaba as Suzy
 Arra San Agustin as Anna Mercado-Lazaro
 Leanne Bautista as Hope V. Salvador

Guest cast
 Ken Chan as Joshua "Josh" Lazaro
 Irma Adlawan as Agnes Salvador
 Glenda Garcia as Lorna Valdez
 Maricris Garcia as Josie
 John Feir as Jimboy Marquez
 Jhoana Marie Tan as April Sison
 Gerald Madrid as Lito Sison
 Edwin Reyes as Jomalesa
 Jenzel Angeles as Josie
 Angela Evangelista as MY
 Bruce Roeland as Dex
 Jacob Briz as Yel
 Jazz Yburan as Aja
 Vincent Magbanua as Lowie
 Yul Servo as Lando
 Kris Bernal as Myra
 Matt Evans as Elmer
 Kiel Rodriguez as Arvin
 Shyr Valdez as Becky
 Teresa Loyzaga as Mariz Almijarez
 Renz Valerio as Cesar
 Lotlot de Leon as Rosita
 Kylie Padilla as Adira Aguilar
 Emilio Garcia as Rudy Aguilar
 Pen Medina as Rigor
 Ruru Madrid as Xavier
 Janice Hung as Valda

Accolades

References

External links

2018 Philippine television series debuts
2018 Philippine television series endings
Filipino-language television shows
GMA Network drama series
Philippine science fiction television series
Television shows set in the Philippines
Thriller television series
Zombies in television

The Cure (TV series)


An Aeolesthes pericalles in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni J. Linsley Gressitt ngan Yves Rondon hadton 1970. An Aeolesthes pericalles in nahilalakip ha genus nga Aeolesthes, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Laos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Aeolesthes

Aeolesthes pericalles


Lúcio Valério Septímio Basso () foi um oficial romano do , ativo no reinado dos imperadores Graciano ,   e  .

Vida

Lúcio talvez era neto de Septímio Basso e filho de Valério Máximo com sua 1ª esposa Septímia. Seu filho chamava-se Valério Adélfio Basso e o nome dele indica que Lúcio se casou com uma filha de Clódio Celsino Adélfio; Valério Faltônio Adélfio talvez era seu neto. Sabe-se através de uma inscrição (vi 1184a = D782) que durante o reinado de Graciano,  e  (379/383) serviu como prefeito urbano de Roma.

Bibliografia

Romanos antigos do século IV
Prefeitos urbanos de Roma
Oficiais de Graciano
Oficiais de Valentiniano II
Oficiais de Teodósio I
Septimii
Valerii

Lúcio Valério Septímio Basso


La contea di Baxter, in inglese Baxter County, è una contea dello Stato dell'Arkansas, negli Stati Uniti. La popolazione al censimento del 2000 era di 38.386 abitanti. Il capoluogo di contea è Mountain Home.

Geografia fisica
La contea di Baxter si trova nella parte settentrionale dell'Arkansas. L'U.S. Center Bureau certifica che l'estensione della contea è di 1.520 km², di cui 1.436 km² composti da terra e i rimanenti 84 km² composti di acqua.

Contee confinanti
 Contea di Ozark (Missouri) - nord
 Contea di Fulton (Arkansas) - est
 Contea di Izard (Arkansas) - sud-est
 Contea di Stone (Arkansas) - sud
 Contea di Searcy (Arkansas) - sud-ovest
 Contea di Marion (Arkansas) - ovest

Principali strade ed autostrade
  U.S. Highway 62
  U.S. Highway 412
  Highway 5
  Highway 14

Storia
La contea di Baxter fu costituita il 24 marzo 1873.

Città e paesi

Altri progetti

Collegamenti esterni

Baxter

Contea di Baxter


An Paraclemensia acerifoliella in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Fitch hadton 1854. An Paraclemensia acerifoliella in nahilalakip ha genus nga Paraclemensia, ngan familia nga Incurvariidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Paraclemensia

Paraclemensia acerifoliella


Goldbeck GmbH er en tysk bygge- og anlægsvirksomhed med hovedkvarter i Bielefeld, Nordrhein-Westfalen. De har væsentlige aktiver i Tyskland, Polen og Tjekkiet.

Virksomheden blev grundlagt 1. september 1969 af Ortwin Goldbeck i Bielefeld-Ummeln som en stålbyggekoncern.

Referencer

Bygge-, konstruktions- og anlægsvirksomheder fra Tyskland

Goldbeck (virksomhed)


Kaliwatan sa insekto ang Eschatothrips variegatus. Una ning gihulagway ni Ian A. Hood ni adtong 1954. Ang Eschatothrips variegatus sakop sa kahenera nga Eschatothrips, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Brasil

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Brasil
Eschatothrips

Eschatothrips variegatus


Taeniochauliodes esbenpeterseni là một loài côn trùng trong họ Corydalidae thuộc bộ Megaloptera. Loài này được Kimmins miêu tả năm 1930.

Chú thích

Tham khảo

Taeniochauliodes

Taeniochauliodes esbenpeterseni


Il M9 Half-track era un veicolo semicingolato da trasporto truppe statunitense, utilizzato durante la seconda guerra mondiale. Venne progettato dalla ditta produttrice di macchine agricole International Harvester (IH) per fornire un veicolo simile all'M2 Half-track, quando la produzione del semicingolato M2 Half-track e del suo derivato M3 Half-track non riusciva a tenere il passo con la richiesta. Sfruttava lo stesso telaio del M5, già prodotto dalla IH per il programma "Affitti e prestiti", ma con sistema di stivaggio e dotazine radio dell'M2. Il mezzo rimase in servizio per un periodo significativo, durante il quel venne utilizzato dalle forze armate di undici paesi diversi. Alla fine della guerra erano stati prodotti circa 3.500 esemplari.

Tecnica

L'M9 impiegava lo stesso scafo e la stessa meccanica dell'M5, mentre dall'M2 era mutuata l'impostazione della stiva, l'accesso alle radio dall'interno, i portelloni posteriori e l'affusto a piedistallo per la mitragliatrice pesante Browning M2 da 12,7 mm. La variante M9A1 introduceva i miglioramenti introdotti durante la guerra su M2, M3 ed M5, quali, sul sedile anteriore sinistro, di una ralla rialzata e protetta, a "pulpito", modello M49 per la mitragliatrice antiaerea e tre candelieri per le mitragliatrici medie.

A causa della carenza di acciaio cementato, vennero utilizzate piastre di corazzatura omogenea, più spesse di quelle usate sull'M3 (7,9 mm contro 6,4 mm) ma meno efficaci: una pallottola perforante di fucile poteva penetrarle a 270 m contro i 180 m dell'M3. La corazzatura rese il veicolo più pesante dell'originale, tuttavia le "prestazioni erano essenzialmente simili".

Storia

Sviluppo
Gli Stati Uniti adottarono i semicingolati in grandi quantità in quanto potevano essere costruiti in maniera più rapida ed economica dalle industrie automobilistiche civili rispetto ai veicoli corazzati delle industrie belliche specializzate. L'M2 era stato inteso come trattore d'artiglieria, ma veniva utilizzato anche per il trasporto delle squadre di mitraglieri dei reggimenti di fanteria meccanizzata e per le unità da ricognizione, prima che divenisse disponibile in quantità la più veloce e meglio armata autoblindo M8 Greyhound.

Per soddisfare le esigenze degli Alleati era richiesto un ritmo produttivo molto maggiore di quello garantito dalle aziende produttrici dell'M2 e del più grande M3. La International Harvester possedeva le capacità per produrre i semicingolati e così i militari accettarono alcune differenze dovute ai diversi procedimenti produttivi, autorizzando l'azienda alla produzione, per il programma "Affitti e prestiti", dell'M5 Half-track e dell'M9, equivalenti rispettivamente di M3 ed M2.

La IH iniziò la produzione di M9 nell'agosto 1942. Secondo l'esperto americano di storia militare e specialista della difesa Steven Zaloga, nel 1943 furono prodotti 2.026 M9 and 1.407 M9A1.

Impiego operativo
La produzione di M9 fu tutta ceduta ai paesi alleati, come la maggior parte di tutti i modelli di semicingolato prodotti dalla IH durante la guerra. La versione M9A1 venne ceduta sia all'Unione Sovietica che al Regno Unito, che a sua volta la fornì agli altri paesi del Commonwealth delle nazioni.

Oltre che durante la seconda guerra mondiale, gli M9 furono poi impiegati anche nella guerra arabo-israeliana del 1948, in quella di Corea, nella crisi di Suez, nella guerra del Vietnam, in quella dei sei giorni e nella guerra del Kippur.

Utilizzatori
Durante la seconda guerra mondiale gli M9 furono distribuiti a vari paesi ma non alle forze armate statunitensi, per le quali era sufficiente la produzione di M2 e M3. I britannici cedettero alcuni semicingolati alla Francia libera e ad altri governi in esiliio. L'Unione Sovietica ricevette lotti di M9 direttamente dagli Stati Uniti. Nel dopoguerra il mercato dell'usato militare dismesso fu fonte di approvvigionamento di questi mezzi da parte di alcuni paesi, in particolare Israele. Inoltre trasferimento di semicingolati americani continuò dopo la guerra nell'ambito del piano di aiuto denominato Military Aid Program (MAP) ai seguenti paesi (ad eccezione della Repubblica Popolare Cinese, che impiegò esemplari di preda bellica della Repubblica di Cina durante la guerra civile oppure mezzi ceduti dall'Unione Sovietica):
 Exército Brasileiro
 Canadian Army
 Zhōnghuá Mínguó Lùjūn
 Zhongguo Renmin Jiefangjun Lujun
 Armáda České republiky
 Armée de terre - 603 esemplari di M9/M9A1 ricevuti dagli Stati Uniti
 Rikujō Jieitai
 Pak Fauj
 Forze di difesa israeliane
 Wojska Lądowe
 Sovetskaja Armija – 413 esemplari ricevuti tramite "Affitti e prestiti" dagli Stati Uniti
 British Army

Note

Bibliografia
 Berndt, Thomas (1993). Standard Catalog of U.S. Military Vehicles. Iola, WI: Krause Publishing. ISBN 0-87341-223-0
 Berndt, Thomas (1994). American Tanks of World War II. Minnesota, MN: MBI Publishing Company. ISBN 0-87938-930-3

 Green, Michael (2014). American Tanks & AFVs of World War II. Oxford, UK: Osprey Publishing. ISBN 1-78200-931-0
 Green, Michael; Green, Gladys (2000) Weapons of Patton's Armies. Minnesota, MM: MBI Publishing Company. ISBN 0-7603-0821-7
 Hunnicutt, R. P. (2010). Half-Track: A History of American Semi-Tracked Vehicles. Navato, CA: Presidio Press. ISBN 0-89141-742-7
 Ness, Leland L. (2002). Jane's World War II Tanks and Fighting Vehicles. London, UK and New York City, NY: HarperCollins. ISBN 0-00-711228-9

 Zaloga, Steven J. (1994). M3 Infantry Half-Track 1940–1973. Oxford, UK: Osprey Publishing. ISBN 1-85532-467-9

Altri progetti

Collegamenti esterni

Veicoli militari statunitensi della seconda guerra mondiale
Veicoli militari trasporto truppe
Semicingolati

M9 Half-track


An Brachyramphus perdix in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Peter Simon Pallas hadton 1811. An Brachyramphus perdix in nahilalakip ha genus nga Brachyramphus, ngan familia nga Alcidae. Ginklasipika han IUCN an species komo harani ha karat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Brachyramphus

Brachyramphus perdix


Dosquebradas là một khu tự quản thuộc tỉnh Risaralda, Colombia. Thủ phủ của khu tự quản Dosquebradas đóng tại Dosquebradas Khu tự quản Dosquebradas có diện tích 71 ki lô mét vuông. Đến thời điểm ngày 28 tháng 5 năm 2005, khu tự quản Dosquebradas có dân số 139839 người.

Tham khảo

Tỉnh Risaralda
Khu tự quản của Colombia

Dosquebradas


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Neoconocephalus argentinus. Una ning gihulagway ni Ludwig Redtenbacher ni adtong 1891. Ang Neoconocephalus argentinus sakop sa kahenera nga Neoconocephalus, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Buenos Aires

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Buenos Aires
Neoconocephalus

Neoconocephalus argentinus


Death Valley (á føroyskum: Deyðans dalur ella Deyðadalur) er ein dalur sum er báðumegin markið millum Kalifornia og Nevada í USA. Í Death Valley eystarlaga í Kalifornia er ómetaliga heitt. Har hava tey mált upp í næstan 57 °C (1913). Tað er tann hægsti hitin, sum nakrantíð er máldur á jørðini. Dalurin er lægri enn vatnskorpan á sjónum, og rundanum eru høg fjøll, sum veita regnskugga. Tí regnar næstan ikki. Viðhvørt kunnu ganga fleiri ár ímillum, at tað regnar. Sum eitt portur inn til Mohaveoyðimørkina, liggur hin størsta amerikanska tjóðlundin í teimum 48 niðaru statunum, Death Valley National Park ella Deyðadalur Tjóðlund. Hon er djúpasti dalur í USA, 86 m. lægri enn sjógvurin.

Sí eisini

 Tjóðarlundir í USA

Kelduávísingar

Kalifornia
Landafrøði hjá USA

Death Valley


Autumn Story – trzeci minialbum południowokoreańskiej grupy Astro, wydany 10 listopada 2016 roku przez wytwórnię Fantagio Music. Ukazał się w dwóch edycjach "Red" i "Orange". Płytę promował singel "Confession" (kor. 고백 Gobaek). Sprzedał się w nakładzie  egzemplarzy w Korei Południowej (stan na luty 2017 r.).

Lista utworów

Notowania

Przypisy

Linki zewnętrzne
 Teledysk do Confession w serwisie YouTube

Albumy k-pop
Minialbumy wydane w roku 2016
Minialbumy Astro

Autumn Story


夏の嵐(なつのあらし)

 夏の嵐 (1954年の映画) - 1954年公開のイタリア映画。原題:Senso
 夏の嵐 - 深井迪子による小説。
 夏の嵐 (1956年の映画) - 1956年公開の日本映画。上記小説の映画化。
 夏の嵐 (1971年のテレビドラマ) - 1971年にTBS系列「花王 愛の劇場」枠で放送されたテレビドラマ。
 夏の嵐 (1989年のテレビドラマ) - 1989年に放送された東海テレビ制作の昼ドラ。
 夏の嵐! - 1992年にTBS系列で放送されたテレビドラマ。
 夏のあらし! - 2006年から連載中の小林尽の漫画。およびそれを原作とするアニメ。
 夏の嵐 - 寺岡呼人の楽曲。1995年発売のアルバム『GOLDEN CIRCLE』に収録。

関連項目

 Wikipedia:索引 なつ#なつのあ
 春の嵐 (曖昧さ回避)、冬の嵐 (曖昧さ回避)

同名の作品

夏の嵐


Milan Kerbr (9 de junho de 1967) é um ex-futebolista profissional tcheco que atuava como atacante.

Carreira
Milan Kerbr representou a Seleção Checa de Futebol, na Eurocopa de 1996.

Ligações externas
Perfil em Fifa.com

Futebolistas da Chéquia
Jogadores da Seleção Tcheca de Futebol
Jogadores da Eurocopa de 1996
Futebolistas do Sigma Olomouc

Milan Kerbr


An Parathylactus in uska genus han Coleoptera. An Parathylactus in nahilalakip ha familia nga Cerambycidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Parathylactus

Parathylactus


Ang Bratschenkopf ngalan niining mga mosunod:

Awstriya

 Bratschenkopf (tumoy sa bukid sa Awstriya, Salzburg), Politischer Bezirk Zell am See,
 Bratschenkopf (tumoy sa bukid sa Awstriya, Vorarlberg), Politischer Bezirk Bludenz,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Awstriya

Bratschenkopf


Sinapse su mjesta i procesi putem kojih se prenose i realiziraju informacije koje organizam, preko čula  (receptora) ,  prima iz vanjske i unutartjelesne sredine,  u obliku  bioelektričnih struja koje se označavaju kao  nervni impulsi. Kada ti signali dođu do kraja jednog nerva, prenose se na drugi ili  u neku  ćeliju efektornog organa (mišići i žlijezde). To je omogućeno preko posebnih veza koje se zovu  sinapse.  To  su spojevi između samih nervnih ćelija i između nervnih i efektorskih ćelija. Sinapse se posmatraju i kao citološko-anatomski fenomen, ali i kao sam proces transfera bioloških i hemijskih informacija.

Tipovi transmisije impulsa

Sinapse  se mogu se svrstati prema načinu  povezivanja  struktura koje su uključene   prije- i poslije-sinapsnih komponenti. Velika većina sinapsi u  nervnom sistemu sisavara  su klasični Aksonsko-dendritske sinapse, ali  postoje i  razni  drugi aranžmani. Ovo uključuje, ali nije ograničeno na Akso-akonske, Dendro-dendritske, Akso-sekrecijske i  somato-dendritske, Dendro-somatske i somato-somatske sinapse.

Akson može imati  sinapse  nakon dendrita,  ćelijskog  tijela ili  drugog aksona ili aksonskog  terminala, kao i u krvotoku  ili difuzno u susjednom  nervnom tkivu.

Električne sinapse

Električne sinapse kod kičmenjaka, uključujuči i ljude,  su međuneuronski  spojevi  koji postoje   u srčanim i ćelijama glatkih mišića.
Ove sinapse  su u stvari direktni kanali za provođenje električnoih impulsa  od  jedne ćelije efektora  (izvršitelja radnje)  na drugu. Ti kanali se zovu pukotinske veze (eng.  gap junctions).  Sastoje se  od  dva kružna kanala-koneksona koji  dolaze  iz  ćelija koje grade sinapsu i spajaju se u jedan kanal. Koneksoni nastaju od  šest  proteinskih molekula-koneksina koji su,  u  njegovim  zidovima,  kržno raspoređene.

Bioelektrični impulsi  u  ovim sinapsama se prenose  veoma brzo, što omogućava da se sve mišićne ćelije jednog glatkog mišića ili  srca istovremeno kontrahiraju. Preko njih se   informacije prenose dvosmjerno: u oba pravca, sa presinapsne  na postsinapsnu  ćeliju i obrnuto. Električne sinapse se ne zamaraju.

Hemijske sinapse
Sve  sinapse  u ljudskom  centralnom nervnom sistemu  su hemijske sinapse. Kada nervni impuls stigne do kraja presinapsnog neurona  (nervne ćelije),  ona na svojim krajevima  luči  supstancu koja ima funkciju  neurotransmitera. Ona se veže za receptore na postsinapsnom neuronu i pokreće električni  impuls. Na taj način se električni impuls pretvara u hemijski i ponovo konvertira u električni impuls susednog  neurona. Ovaj proces zove se podraživanje ili ekscitacija.  Uloga neurotransmitera nije  samo u  prenosu  impulsa na druge neurone,  jer mogu i blokirati  njihovo prenošenje.  Taj proces i sama pojava se zovu  inhibicija.

Hemijske sinapse  su jednosmjerne, tj. provode nervne  impulse samo u jednom pravcu:  sa presinapsnog na postsinapsni neuron. To ih čini veoma djelotvornim u  prenosu  informacija u centralnom nervnom sistemu, jer omogućavaju  da  se nervni signali  brzo usmjere ka ciljnim strukturama.

Anatomija hemijskih sinaspsi

Hemijske sinapse  uključuju:
 presinapsni završetak,
 sinapsne  pukotine, i
postsinapsni receptor.
Presinapsni završeci  izgledaju kao dugmići (čvorići), zbog čega se zovu i završni čvorići ili sinapsni čvorići (dugmići).

Unutar presinapsnog završetka nalaze se mitihondrije i sinapsne  vezikule (=mjehurići) . U sinapsnim vezikulama se nalaze neurotransmiteri. Mitohondrije su generatori  energije u procesu razgradnje  (katabolizam) adenozin trifosfata, koja je potrebna za sintezu neurotransmitera.  Akcijski potencijal  nervnog impulsa  se širi  i putuje duž nerva izazivajući njegovu depolarizaciju. Kada  dostigne presinapsne  čvoriće,  izaziva njihovu depolarizaciju.  Ćelijska membrana presinapsnog završetka sadrži dosta naponski-zavisnih kalcijevih  kanala.  Nakon depolarizacije membrane,  otvaraju se  ulazi ovih kanalia pa  kalcijevi ioni, iz okolnog medija  ulaze u presinapsni završetak.  Oni  se vežu na određena mjesta na unutrašnjoj površini membrane koja se zovu mjesto za oslobađanje. To izaziva  pokrete  sinapsnih vezikula i islobađanje neurotransmitera u sinapsnu pukotinu. Pritom se ne  prazne sve vezikule već samo jedan njihov dio.

Na membrani postsinaptičkog neurona nalaze se različiti  receptori, koji  sadrže dvije komponente:
 vezujuća strši spolja i veže  neurotransmiter, a
 ionoformna  prolazi  kroz  ćelijsku membranu – u unutarćelijski sadržaj.

Ionoformska komponenta se javlja u vidu  ionskih kanala koji dozvoljavaju prolaz specifičnih iona kroz membranu ili u obliku sistema sekundarnog glasnika. Sekundarni glasnici su supstance unutarćelijski  prenosnici  informacije  do jedra.

Ionski kanali
Ionski kanali imaju dva oblika: anionski i kationski. Anionski propuštaju negativne, najvećim dijelom  ione hlora. To su inhibicijski  kanali.
Kationski kanali propuštaju  ione natrija, kalcija i kalija. Natrijski i kalcijski kanali imaju podražujuću (ekcitatacijsku), a kalijski – inhibicijsku  funkciju.
Svi ionski kanali deluju brzo i kratko.

Sistem sekundarnih glasnika
Mnoge od funkcija nervnog sistema, kao što je  npr. pamćenje zahtijevaju dugotrajne promjene, posebno kod dugoročnog pamćenja. Ionski kanali, međutim,  nisu osposobljeni za ovu funkciju. Dugotrajne promjene se ostvaruju aktivacijom sistema sekundarnog glasnika. Postoje više vidova ovog procesa, a najčešći je G-protein.
G-protein je zakačen, sa unutrašnje strane ćelijske membrane , zakačen za  dio postsinapsnog receptora. Sadrži tri komponente:
α komponenta je aktivatorski dio G-proteina, a
β i γ  pričvršćuju G protein na ćelijsku membranu i receptor. Nakon aktivacije receptora, komponenta  α  se odvaja od β i γ dijela G-proteina i kreće se slobodno u ćelijskoj citoplazmi. Unutar citoplzme, podjedinica  α može imati  slijedeće uloge:

 Otvaranje specifičnih ionskih kanala, koji su otvoreni duže  nego kad se aktiviraju bez posredovanja sekundarnog glasnika;
 Aktivacija cikličnog adenozin monofosfata (cAMP) ili cikličnog guanozin monofosfata (cGMP). Ove supstance uzrokuju  dalje promjene;
Aktivacija jednog ili više intracelularnih enzima.
Aktivacija transkripcije gena, što rezultira sintezom novih proteina u ćeliji i promjenu njene strukture, funkcije i metabolizma.

Osobenosti hemijskih sinapsi

Zamor sinapse
Ako  se hemijske sinapse uzastopno stimuliraju,  učestalost  prenosa signala na postsinapsni  neuron  se postepeno  smanjuje. Ova pojava ima  važnu ulogu u  regulaciji prenošenja impulsa u nervnom sistemu. Primjerice, kada  dođe do epileptičnog napada , sinapse se stimuliraju velikom brzinom. Vremenom se  zamore i, usljed prekida prenosa impulsa,  pa epileptični napad prestaje.
Glavni uzrok zamaranja sinapse je utrošak neurotransmitera u sinapsnim vezikulama. Potrebno je dovoljno vremena za sintezu novih količina.

Uticaj  nekih faktora  na brzinu transmisije impulsa
Alkaloza pojačava podražljivost  neurona, a  acidoza  je smanjuje.
Hipoksija – prekid  snabdijevanja kisikom smaljuje ekscitabilnost sinapsi.
Kofein, teofilin i  teobromin povećavaju brzinu  sinapsne transmisije.

Kašnjenje sinapsi
U toku transmisije  nervnog impulsa potrebno je određeno vrijeme za početak odvijanja procesa lučenja  neurotransmitera, njegovu difuziju kroz  sinapsnu pukotinu, vezanje i aktiviranje receptora. To vreme obuhvata  kašnjenje sinapse u prenošenju impulsa.

Ekscitacija i inhibicija
Pri aktivaciji, neki postsinapsni receptori izazivaju aktivaciju (podražaj, ekscitaciju) postsinapsnog neurona, dok ga  drugi inhibiraju.

 Ekscitacija

Ekscitaciju  nastaje zbog  slijedećih  promena  na postsinapsnom neuronu:
Otvaranje natrijskih kanalaː Ulaskom iona natrija u ćeliju, raste membranski  potencijal  (negativnost potencijala mirovanja se smanjuje), što može dovesti do njegove depolarizacije,  odnosno pojave električnog impulsa (akcijskog potencijala).
Zatvaranje kalijskih i hloridnih kanala.Ioni kalija izlaze iz ćelije,  kroz pomenute kanale.  Izlaskom kalija membranski potencijal se smanjuje (tj. negativnost se povećava), čime se potencijal udaljava od praga akcijskog  potencijala.Ioni hlora su negativno naelektrizirani pa njihov ulazak spolja također povećava negativnost potencijala mirovanja.
Različite promjene unutrašnjeg  ćelijskog metabolizma  povećavaju podražljivost ćelije.

 Električne promjene tokom ekscitacije

Električni potencijal nervne ćelije u mirovanju  je od -65 do -90 mV, zavisno  od veličine ćelije i debljine nervnog vlakna. Usljed aktiviranja sinapse, lučenja  neurotransmitera i njegovog vezanja  za postsinapsne receptore,   otvaraju se  kanali ulaska iona natrija u unutrašnjost ćelije, što izaziva porast  ćelijskog potencijala.  Ako taj potencijal dovoljno poraste, počinjedepolarizacija neurona. Naime,  porast potencijala aktivira otvaranje novih naponski-zavisnih natrijskih kanala pa dolazi do novog porasta potencijala i do stvaranja akcijskog potencijala.  Za izazvanje  ove promjene, porast potencijala mora biti dovoljno velik,  npr. sa -65 na oko -45 mV. Taj porast zove se eksitacijski potsinapsnki potencijal (EPSP).  Tada  porast iznosi oko +20 mV. Ukoliko vezivanje neurotransmitera ne izazove dovoljno veliku promjenu mirovnog potencijala, da bi se aktivirali naponski-zavisni natrijski kanali, stvaranje nervnog impulsa će izostati i informacija neće biti proslijeđena  na postsinapsni neuron.

Aktiviranje jedne sinapse nikada ne može samostalno  izazvati  EPSP, jer je količina neurotransmitera siviše mala. Za aktivaciju je potrebna  aktivacija  velikog broja sinapsi.

 Inhibicija

Inhibiciju transmisije  izazivaju sledeće promjene:

.
Otvaranje kanala za jone hlora;
Otvaranje kalijskih kanala;
Zatvaranje natrijskih kanala.

 Električne promjene tokom inhibicije
Inhibicija može biti presinaptička i postsinaptička.Presinaptička inhibicijase  dešava u presinapsnim čvorićima. Nervni impuls koji se širi niz presinapsni neuron,  otvaranjem hloridnih kanala smanjuje se  i poništava. Tako izostaje oslobađanje neurotransmitera iz presinapsnih čvorića. Ovaj oblik inhibicije  izaziva neurotransmiter Gama-aminobuterna kiselina (GABA) (γ-amunobuterna kiselina). Hiperpolarizaciju također izaziva i ispuštanje kalijevih iona iz ćelijePostsinaptička inhibicija (IPSP)
nastaje zbog pojave inhibicijskog  postsinapsnog potencijala (IPSP). Kod inhibicije neurona vezivanje neurotransmitera dovodi do aktivacije hlornih kanala. Ulazak iona hlora dodatno smanjuje potencijal  mirovanja, kao npr. sa -65 na -70 mV. Na taj način taj potencijal se udaljava od praga aktivacije (npr. -45 mV). Ova pojava zove se hiperpolarizacija, a potencijal inhibicijski postsinapsni potencijal  Ovaj oblik inhibicije  izaziva neurotransmiter glicin
 Vremenska i prostorna sumacija Sumacija'''  je pojava  da veliki broj električnih potencijala koji su slabi i samostalno ne mogu da izazovu EPSP, zbirno mogu izazvati EPSP, odnosno depolarizaciju neurona.
To zbrajanje potencijala  može biti
prostorno, istovremneno na različitim mjestima neurona,  i
vremensko,  ukoliko u vrlo kratkom periodu nakon prve aktivacije sinapsi slijedi druga aktivacija istih sinapsi. Promjena membranskog potencijala koju izazove prva promjena traje oko 15 ms;  ako u ovom  roku dođe do nove promjene potencijala,  one se sumiraju.

Dodatne slike

Također pogledajte
 Neurotransmiter
 Nervni sistem
 Neuron

Reference

Vanjski linkovi

 Ficha con descripción funcional.
 La sinapsis: estructura y función. Por Simón Brailowsky.
 Animación de una sinapsis química. Sitio de Ed. McGraw-Hill (en inglés).
 Comunicación interneuronal. Apuntes de fisiología animal.

Fiziologija
Neurologija
Biofizika
Biohemija
Neurofiziologija

Sinapsa


Tudorski domenski protein 3 jeprotein koji je kod ljudi kodiran genom TDRD3 . Goulet et al. (2008) navode da se gen TDRD3 nalazi u hromosomu 13, sekvenca 13q21.2. Utvrdili su da gen TDRD3 sadrži 14 egzona i da obuhvata oko 176,5 kb. Egzon 14 nije kodirajući.

TDRD3 ije multifunkcijski protein koji djeluje kao  as a transcripcijski koaktivator iu jedru i skelskim proteinima pri stresu citoplazmatskih granula (Yang et al., 2010).
Sadrži tudorski i UBA proteinski domen i ima tri različite izoforme

Aminokiselinska sekvenca

Dužina polipeptidnog lanca je  651 aminokiselina, a molekulska težina   73.185 Da..

Simboli

C:  Cistein
D: Asparaginska kiselina
E: Glutaminska kiselina
F:  Fenilalanin
G:  Glicin
H:  Histidin
I:  Izoleucin
K: Lizin
L: Leucin
M:  Metionin
N:  Asparagin
P:  Prolin
Q:  Glutamin
R:  Arginin
S:  Serin
T:  Treonin
V:  Valin
W:  Triptofan
Y:  Tirozin

Funkcija gena
Linder et al. (2008) otkrili su da je izolirani UBA domen TDRD3 vezan za ubikvitinske veze preko lys48 u lancu tetraubikvitina, ali ne i za monoubikvitin, lys63-ubikvitin ili SUMO1 . Analiza kvaščeve 2-hibridne biblioteke cDNK ljudskog mozga otkrila je da je TDRD3 u interakciji s FXR1. Eksperimenti otpuštanja proteina i koimunoprecipitacije pokazali su da je TDRD3 također u interakciji s FMRP (FMR1) i FXR2. Prekomjerna ekspresija/nadekspresija TDRD3 ili izloženost arsenitu, u HeLa ćelijama uzrokovala je stvaranje stresnih granula koje sadrže TDRD3, FMRP, DAP5 (EIF4G2) i TIAR (TIAL1). Analiza mutacije otkrila je da je regija C-terminalna na tudorskom domenu TDRD3 u interakciji s dva neovisna domena u FMRP-u. Otkrili su da mutacija ile304-to-asn (I304N) u FMRP-u, koja je povezana sa sindromom fragilnog X , poništava interakciju između TDRD3 i FMRP-a.

Nezavisno, Goulet et al. (2008) identificirali su TDRD3 kao komponentu granula citoplazmatskog stresa. TDRD3 nakupljen u granulama stresa nakon ćelijskog stresa izazvanog arsenitom i kolokaliziran s FMRP-om i proteinom G3BP koji veže RNK. I FMRP i TDRD3 slijedili su poliribosome izolirane iz normalnih i stresnih HeLa ćelija, duž kolone za isključivanje veličine. Analiza mutacije otkrila je da je tudorski domen TDRD3 neophodan i dovoljan za translokaciju TDRD3 u granule naprezanja nakon tretmana arsenitom. Eksperimenti smanjenja proteina pokazali su da je TDRD3 u interakciji s proteinima uključenim u obradu RNK, uključujući proteine bogate argininom i glicinom EWS (EWSR1), FUS, DDX3 (DDX3X), SERBP1 i EEF1A1. Objavili suda je tudorski domen tudora simetrični motiv vezanja dimetiliranog arginina (sDMA), te su otkrili in vitroda je izolirana tudor domen TDRD3 vezanog imobiliziranog sDMA. Mutacija glu691 u lys (E691K) unutar tudor domene TDRD3 poništila je ovu interakciju. Mutacija E691K je također eliminirala ili oslabila interakciju TDRD3 s EWS, FUS, DDX3 i EEF1A1 i smanjila regrutiranje TDRD3 u granule pod stresom.

Yang et al. (2010) pregledali su mikromrežu proteinskog domena na molekule koje mogu očitati oznake metilarginina povezane s transkripcijskom aktivacijom. Otkrili su da je TDRD3 vezan za aktivirajuću asimetričnu oznaku dimetilarginina na histonu H4 arg3 (H4R3me2a) kataliziranom pomoću PRMT1  i na H3R17me2a,  uz katalizator CARM1. TDRD3 je prepoznao oznaku SDMA H4R3me2s, ali slabije. TDRD3 je funkcionirao kao koaktivator u reporterskim testovima ovisnim o reporterima, estrogenim receptorima (ER ili ESR1) i androgenim receptorima (AR). Analiza imunoprecipitacijske sekvence hromatina otkrila je da je TDRD3 općenito povezan s početnim mjestima transkripcije i da je povezan s promotorom pS2 (TFF1) na način ovisan o CARM1 u ćelijama MCF7 ljudskog raka dojke. Nokautiranje endogenog TDRD3 u MCF7 u ćelijama smanjilo je ER-ovisnu reportersku aktivnost i smanjilo ekspresiju TFF1, NRAS i DDX5. Zaključili su da je TDRD3 protein koji veže metilarginin i koji ima različite uloge u jedru i citoplazmi. Pretpostavili su da je u jedru TDRD3 efektorska molekula za metilne oznake generirane od CARM1 i PRMT1 i da funkcionira kao transkripcijski koaktivator. U citoplazmi, TDRD3 se akumulira u stresnim granulama, kao odgovor na stres i funkcionira kao molekula skele.

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi

Geni na hromosomu 13
Ljudski proteini
Proteomika

TDRD3


Ankylopteryx (Ankylopteryx) insularis là một loài côn trùng trong họ Chrysopidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Navás miêu tả năm 1922.

Chú thích

Tham khảo

Ankylopteryx

Ankylopteryx insularis


"The Vulture" is the fifth episode of the first season of the American television police sitcom series Brooklyn Nine-Nine. It is the 5th overall episode of the series and is written by co-executive producer Laura McCreary and directed by Jason Ensler. It aired on Fox in the United States on October 15, 2013. It is the fifth episode to be broadcast but it's the fourth episode to be produced.

In this episode, the crime unit investigates a murder scene, but they are interrupted and forced to give the case to a Major Crimes detective known as "The Vulture" (Dean Winters), who always takes the credit for cases that are nearly completed. Meanwhile, Holt and Gina Linetti (Chelsea Peretti) try to help Terry Jeffords (Terry Crews) deal with his shooting problems after an incident involving a mannequin.

The episode was seen by an estimated 3.43 million household viewers and gained a 1.5/4 ratings share among adults aged 18–49, according to Nielsen Media Research. The episode received positive reviews from critics, who praised the cast's performance and the writing.

Plot
In the cold open, Jake, Amy, Rosa, and Scully discuss their oldest arrests, when Boyle arrives, he misinterprets their conversation and talks about a 68-year-old he slept with in his 20s.

At the morning briefing, Jake Peralta (Andy Samberg) reports a man's murder and deduces that the victim's wife may be responsible. He decides to investigate the case alone and brushes off Amy Santiago (Melissa Fumero) and Rosa Diaz's (Stephanie Beatriz) offer to help him, instead working with Charles Boyle (Joe Lo Truglio). Meanwhile, Raymond Holt (Andre Braugher) asks Terry Jeffords (Terry Crews) for help with target shooting at a shooting range despite the fact that Terry hasn't recovered from the mannequin incident. He agrees, but discovers Gina Linetti (Chelsea Peretti) will be joining them.

Jake and Boyle interrogate many people in the building where the murder took place, but are called back to the precinct. It turns out that the case was handed to Major Crimes Unit and a detective named Keith Pembroke (Dean Winters) is now investigating the case. Pembroke is known as "The Vulture" for arriving in the middle of an investigation, claiming it and then taking the credit. At the shooting range, Jeffords freaks out due to Holt and Linetti's failure at shooting accuracy and shoots at the target to teach them. However, he finds that it was a ploy to make him get back to shooting so Holt could approve his return to the field, and Linetti was there to act as a witness.

Peralta and the gang go to a bar where they discuss how to get revenge on the Vulture. After much consideration, they decide to investigate the murder scene and find the corkscrew used to kill the victim. They theorize that the corkscrew was a magnetic one and search the trash conduit to find it and succeed. However, the Vulture scolds Holt for interfering with the crime scene. After being confronted by Jeffords, Peralta decides to give credit to the Vulture and take all the blame to stop his behavior. Holt also learns that Jeffords managed to hit adequate targets for re-certification after intimidation from Linetti. Later, Peralta and Boyle send the Vulture a replica of Peralta's butt, which the Vulture had slapped throughout the episode.

Reception

Viewers
In its original American broadcast, "The Vulture" was seen by an estimated 3.43 million household viewers and gained a 1.5/4 ratings share among adults aged 18–49, according to Nielsen Media Research. This was a slight increase in viewership from the previous episode, which was watched by 3.34 million viewers with a 1.5/4 in the 18-49 demographics. This means that 1.5 percent of all households with televisions watched the episode, while 4 percent of all households watching television at that time watched it. With these ratings, Brooklyn Nine-Nine was the second most watched show on FOX for the night, beating Dads and The Mindy Project but behind New Girl, fourth on its timeslot and ninth for the night in the 18-49 demographics, behind The Goldbergs, New Girl, Person of Interest, The Biggest Loser, Chicago Fire, NCIS: Los Angeles, NCIS, and Agents of S.H.I.E.L.D..

Critical reviews
"The Vulture" received mostly positive reviews from critics. Roth Cornet of IGN gave the episode a "great" 8.0 out of 10 and wrote, "'The Vulture' is the strongest Brooklyn Nine-Nine episode to date. Funny, sharp, and a great use of the characters as a whole, let's hope that this entry is an indication of what's to come on this freshman series."

Molly Eichel of The A.V. Club gave the episode an "A−" grade and wrote, "Brooklyn Nine-Nine is not a show that's subtle about its episodic themes. 'The Vulture' is a prime example. An episode about teamwork is resolved when the team works together. It's a simple concept. The theme this week isn't best illustrated by its storyline, though. Instead, it's the actual practice that works. Peralta, Boyle, Diaz, Santiago (and Hitchcock and Scully, but, losers? Amirite?) work together to solve their case, but in the end, their ensemble creates the most satisfying episode of Brooklyn Nine-Nine in its short run so far."

References

External links

2013 American television episodes
Brooklyn Nine-Nine (season 1) episodes

The Vulture (Brooklyn Nine-Nine)


An Xipholena lamellipennis in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Frédéric de Lafresnaye hadton 1839. An Xipholena lamellipennis in nahilalakip ha genus nga Xipholena, ngan familia nga Cotingidae. Ginklasipika han IUCN an species komo harani ha karat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Xipholena

Xipholena lamellipennis


An Podiceps taczanowskii in uska species han Aves nga ginhulagway ni Hans von Berlepsch ngan Jean Stanislaus Stolzmann hadton 1894. An Podiceps taczanowskii in nahilalakip ha genus nga Podiceps, ngan familia nga Podicipedidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an duro. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Podiceps

Podiceps taczanowskii


An Kumba gymnorhynchus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Iwamoto ngan Sazonov hadton 1994. An Kumba gymnorhynchus in nahilalakip ha genus nga Kumba, ngan familia nga Macrouridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Kumba

Kumba gymnorhynchus


Swartkoppie kan na enige van die volgende artikels verwys:

Plante
 Wurmbea dolichantha
 Wurmbea elatior
 Wurmbea elongata
 Wurmbea marginata

Medies
 Swartkoppie (medies)

Swartkoppie


I.S.P.M.V.: Fenris / S.F.V. Valkyrie is a role-playing game supplement for Traveller published by FASA in 1980.

Contents
I.S.P.M.V.: Fenris / S.F.V. Valkyrie is a set of deck plans for the Fenris, a 2000-ton heavily armed Q-ship masquerading as a cargo vessel, and its eight small Valkyrie fighters. The supplement is based on the spaceship creation rules originally published in Traveller Book 5: High Guard.

In addition to the rulebook, the supplement includes ten pages of 11" x 17" blueprints in 15 mm scale for the Fenris, and two sheets of additional descriptions.

Publication history
I.S.P.M.V.: Fenris was written by L. Ross Babcock III and was published in 1981 by FASA as an 8-page pamphlet and 10 large map sheets.

Reception
Several reviewers questioned the efficacy of this supplement.
In the July 1981 edition of The Space Gamer (Issue No. 41), William A. Barton questioned the value of the supplement, which was relatively expensive: "I feel I.S.P.M.V.: Fenris to be just a bit overpriced for what the buyer is actually getting. For a referee who wants new ship plans and doesn't have the time or skill to create his own, FASA's creations might come in handy. Otherwise, it would probably be better to do your own."\
That same month, in Issue 51 of Dragon, Tony Watson also questioned the value of the supplement for referees who enjoyed creating their own work: "If the referee is conversant in constructing vessels that the players enjoy and has a sufficiency of such ships, then he probably should not buy these playing aids. But if for any reason he finds new ships attractive, these are good candidates."
In Issue 18 of Different Worlds, Doug Houseman noted several shortcomings: the larger blueprints were split bewtween two sheets of paper but often at critical points; the use of black and white as opposed to colour or grey scale meant that certain areas on the blueprints were ambiguous. However, he found the plans to be professionally done, and would be useful for campaigns where the player characters were passengers on a large merchant ship.

References

Role-playing game supplements introduced in 1980
Traveller (role-playing game) supplements

I.S.P.M.V.: Fenris / S.F.V. Valkyrie


An Tmesisternus schaumii in uska species han Coleoptera. An Tmesisternus schaumii in nahilalakip ha genus nga Tmesisternus, ngan familia nga Cerambycidae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 T. s. interruptus
 T. s. schaumii
 T. s. yorkensis
 T. s. obscurus

Mga kasarigan

Tmesisternus

Tmesisternus schaumii


Voglia di ricominciare (This Boy's Life) è un film statunitense del 1993 diretto da Michael Caton-Jones.

Il film è tratto dal romanzo autobiografico scritto da Tobias Wolff.

Trama
Anni cinquanta. Caroline e l'irrequieto figlio adolescente Toby Wolff vagabondano di città in città in cerca di fortuna a seguito dell'abbandono del padre di Toby, che già da tempo vive con un'altra donna.

Dopo diverse relazioni finite male, Caroline si stabilisce a Seattle dove conosce Dwight Hansen, un uomo all'apparenza distinto e rispettabile. In difficoltà economiche e desiderosa di dare una solida figura paterna al figlio, Caroline inizia a frequentare Dwight. Quando l'indisciplinato Toby viene espulso da scuola a causa del suo comportamento, Dwight convince Caroline a mandare a vivere per qualche tempo il ragazzo a casa sua, nella cittadina di  Concrete, assieme ai suoi figli, in modo anche da approfondire la loro conoscenza. Qui tuttavia Toby scopre ben presto che Dwight è in realtà un uomo violento e senza scrupoli, che tiranneggia i propri figli. Col pretesto di impartire a Toby una severa educazione e farlo maturare, finisce spesso per maltrattarlo. Anche Caroline capisce col tempo la vera personalità di Dwight, ma in mancanza di migliori alternative, lo sposa e si trasferisce a Concrete.

Col passare del tempo, Toby fa amicizia con un compagno di classe, il disadattato omosessuale Arthur Gayle. Giunto all'ultimo anno di liceo, decide di lasciare quella vita e di iscriversi alla stessa università frequentata dal fratello Gregory tempo prima, cercando di ottenere una borsa di studio. Poiché i suoi voti non sono molto positivi, Toby è costretto a falsificarli con l'aiuto di Arthur. Alla fine però, Toby viene accettato dalla Hill School di Pottstown, in Pennsylvania, con una borsa di studio completa. Il successo raggiunto dal ragazzo non fa che aumentare la rabbia e la frustrazione di Dwight nei suoi confronti e un giorno tra i due scoppia una violenta rissa, che non culmina in tragedia solo grazie all'intervento di Caroline. Dopo questo episodio Caroline, forte dell'appoggio di Toby, trova finalmente il coraggio di lasciare Dwight per sempre, insieme al figlio.

Produzione
Il film è stato girato tra febbraio e maggio 1992 negli stati di Washington, Utah e nella Columbia Britannica. Il film è uscito nelle sale Usa il 23 maggio 1993, incassando poco più di 4 milioni di dollari. In Italia è uscito a settembre dello stesso anno.

Riconoscimenti
1993 - Los Angeles Film Critics Association Award
New Generation Award a Leonardo DiCaprio
1993 - Chicago Film Critics Association Award
Miglior performance rivelazione a Leonardo DiCaprio
1993 - New York Film Critics Circle Awards
Candidatura Miglior attore non protagonista a Leonardo DiCaprio
1994 - National Society of Film Critics Awards
Candidatura Miglior attore non protagonista a Leonardo DiCaprio

Altri progetti

Collegamenti esterni

Film drammatici
Film basati su opere letterarie

Voglia di ricominciare


Kaliwatan sa alibangbang ang Stigmella ficivora. Una ning gihulagway ni Åke Gustafsson ni adtong 1985. Ang Stigmella ficivora sakop sa kahenera nga Stigmella, ug kabanay nga Nepticulidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Aprika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Aprika
Stigmella

Stigmella ficivora


Escura fitzroyensis là một loài côn trùng trong họ Myrmeleontidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được New miêu tả năm 1985.

Chú thích

Tham khảo

Escura

Escura fitzroyensis


Kaliwatan sa isda ang Leptolebias aureoguttatus. Una ning gihulagway ni Da Cruz ni adtong 1974. Ang Leptolebias aureoguttatus sakop sa kahenera nga Leptolebias, ug kabanay nga Rivulidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Leptolebias

Leptolebias aureoguttatus


Nông trường Thái Bình là một thị trấn nông trường thuộc huyện Đình Lập, tỉnh Lạng Sơn, Việt Nam.

Thị trấn Nông trường Thái Bình có diện tích 11,62 km², dân số năm 1999 là 3.196 người, mật độ dân số đạt 275 người/km².

Theo thống kê năm 2019, thị trấn Nông trường Thái Bình có diện tích 11,62 km², dân số là 1.590 người, mật độ dân số đạt 137 người/km².

Chú thích

Xem thêm
Danh sách thị trấn tại Việt Nam

Thái Bình

Nông trường Thái Bình (thị trấn)


AYD – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Alroy Downs (Australia)

Ayd


The Lure er en amerikansk stumfilm fra 1914 af Alice Guy Blaché.

Medvirkende
 James O'Neill.
 Fraunie Fraunholz.
 Kirah Markham.
 Claire Whitney.
 Wallace Scott.

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1914
Dramafilm fra USA

The Lure


Amaya Forch Barry (born 5 March 1972) is a Chilean actress and pop singer known for making appearances on various Chilean television programs.

After playing in a number of television and theatre productions, Forch began to venture into singing. At the Viña del Mar International Song Festival, she sang alongside David Hasselhoff. In 2002, Forch played Carmela in a production of La pérgola de las flores and also joined the talent show Rojo as a judge. In 2004, she played in the Televisión Nacional de Chile (TVN) telenovela  and a production of Man of La Mancha in 2009. That same year, she appeared on TVN's El Baile en TVN, the Chilean version of Dancing with the Stars. In 2019–20, she played in the Chilean-German thriller television series Dignity a recurring character.

In 2010, Forch and Valentín Trujillo recorded a collaboration song for an album featuring numerous Chilean artists to raise relief funds for the 2010 earthquakes in Chile and Haiti.

In 2006, Forch married journalist Amaro Gómez-Pablos and their marriage would end a decade later in 2014 over several months. After the divorce, she returned to acting and singing with the seventh season of Los 80.

Citations

Living people
1972 births
Actresses from Santiago
Chilean stage actresses
Chilean television actresses
Chilean pop singers
21st-century Chilean women singers

Amaya Forch


Lotnisko zapasowe – lotnisko określone w planie lotu, na którym może odbyć się lądowanie, kiedy nie zaleca się lądowania na lotnisku przeznaczenia.

Lotniska zapasowe dzieli się na:

 "lotnisko zapasowe po starcie" oznacza lotnisko zapasowe, na którym statek powietrzny może lądować, jeżeli byłoby to konieczne, wkrótce po starcie, w sytuacji, gdy nie jest możliwe wykorzystanie lotniska startu;
 "lotnisko zapasowe na trasie" oznacza lotnisko, na którym statek powietrzny, znajdując się na trasie w warunkach nienormalnych lub w sytuacji awaryjnej, mógłby lądować;
 "lotnisko zapasowe na trasie ETOPS" oznacza dogodne i odpowiednie lotnisko zapasowe, na którym statek powietrzny, lecąc na trasie w trakcie operacji ETOPS, może lądować w przypadku wyłączenia silnika lub w innych warunkach nienormalnych lub w sytuacji awaryjnej;
 "lotnisko zapasowe docelowe" oznacza lotnisko zapasowe, na które statek powietrzny może lecieć, jeżeli lądowanie na lotnisku zamierzonego lądowania stanie się niemożliwe lub niecelowe.

Przypisy

Lotnisko zapasowe