『アゲイン〜ラヴ・ソングをもう一度〜』( - もういちど)は、1999年11月29日から2000年1月28日に、TBS系列の「ドラマ30」枠で放送された昼のテレビドラマ。CBC制作。放送時間は月曜から金曜の13:00-14:00(JST)。全38回。

主人公の石田じゅんが、離婚早々に叔父の経営する芸能プロダクションでマネージャーとなり、奮闘する姿を描く。

あらすじ

キャスト
 石田じゅん:川上麻衣子
 東条梨花:青田典子
 安西五郎:南條豊
 高梨:渡部遼介
 岩代:松橋登
 下沢:近藤康成
 桐本琢也
 大森南朋
 辰郎:睦五朗
 つぐみ:米丘ゆり
 里中:伊沢勉
 吉野:下條アトム
 石田由美子:松原智恵子

スタッフ
 脚本:塩田千種、星川泰子
 演出:堀場正仁、小森耕太郎、西村信
 音楽:大場吉信
 プロデューサー:山本恵三、富永晃一

主題歌
 山口由子「Again」

ドラマ30
1999年のテレビドラマ
芸能界を舞台としたテレビドラマ

アゲイン〜ラヴ・ソングをもう一度〜


An Batis reichenowi in uska species han Aves nga ginhulagway ni Augustus Radcliffe Grote hadton 1911. An Batis reichenowi in nahilalakip ha genus nga Batis, ngan familia nga Platysteiridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Batis

Batis reichenowi


William Neil Eschmeyer, also known as Bill Eschmeyer, is an American ichthyologist. He is the founder and developer of the database and reference work Catalog of Fishes, hosted by the California Academy of Sciences and available both on-line and in print.

 Curator Emeritus, California Academy of Sciences, San Francisco, California
 Research Associate, Florida Museum of Natural History, Gainesville, Florida

Legacy

The following fish are named in his honor:

Eschmeyer nexus.

Rhinopias eschmeyeri a scorpionfish from the Indo-West Pacific.

The Scorpianfish Phenacoscorpius eschmeyeri Parin & Mandritsa, 1992

The Cape Rockfish Trachyscorpia eschmeyeri Whitley, 1970.

Scorpaenopsis eschmeyeri J. E. Randall & D. W. Greenfield, 2004

The knifefish Apteronotus eschmeyeri de Santana, Maldenado-Ocampo, Severi & G. N. Mendes, 2004

See also
:Category:Taxa named by William N. Eschmeyer

References

 Poss, S.G. & Eschmeyer, W.N. 1980. Xenaploactis, a new genus for Prosopodasys asperrimus Günther (Pisces: Aploactinidae), with descriptions of two new species. Proceedings of the California Academy of Sciences, (Series 4) 42(8), pages 287–293

External links
 William N. Eschmeyer at calacademy.org

American ichthyologists
Living people
People associated with the California Academy of Sciences
Year of birth missing (living people)

William N. Eschmeyer


Cuprate refere-se geralmente a um material que pode ser visto como contendo complexos de cobre aniónicos. O termo cuprate deriva da palavra latina para cobre, cuprum. O termo é usado principalmente em três contextos: materiais de óxidos, complexos de coordenação aniónica e compostos de organocímeros aniónicos.  Os exemplos incluem tetraclorocuprato ([CuCl4]2−), o superconductor YBa2Cu3O7 e os organocuprados ([Cu(CH3)2]−)

Referências

Compostos de cobre

Cuprate


Esta é uma lista de prêmios e indicações recebidas por Xuxa, uma cantora e apresentadora de televisão brasileira. Xuxa começou sua carreira em 1985 na PolyGram com o álbum Xuxa e Seus Amigos, tornando-se um nome popular em toda América Latina, Espanha e em menor parte nos Estados Unidos, a partir da década de 1980. Ela vendeu 50 milhões de discos em todo o mundo, e ganhou ao longo de sua carreira vários prêmios, incluindo 2 Grammy Latino.

Ela ficou internacionalmente conhecida por apresentar programas infantis que foram transmitidos em inglês, português e espanhol nos cinco continentes.

Prêmio Humanitário Audrey Hepburn
O Prêmio Humanitário Audrey Hepburn reconhece indivíduos ou/e organizações que fizeram contribuições extraordinárias em favor das crianças através de advocacia, trabalho voluntário, esforços filantrópicos, programas educacionais e inovadores baseados na comunidade.

Brazilian International Press Awards
Criado em 1997 pelo jornalista e produtor Carlos Borges, o Brazilian International Press Awards celebra a arte, cultura e presença brasileira no exterior.

Grande Prêmio do Cinema Brasileiro
O Grande Prêmio do Cinema Brasileiro é uma premiação anual organizada pela Academia Brasileira de Cinema e concedida ao melhor filme estrangeiro e aos melhores do cinema brasileiro em diversas categorias.

Daytime Emmy Awards
O Daytime Emmy Award é um prêmio estadunidense concedido pela Academia Nacional de Artes e Ciências Televisivas, com sede em Nova York e pela Academia de Artes & Ciências Televisivas, em Los Angeles, em reconhecimento à excelência na programação de televisão diurna americana.

Festival de Gramado
O Festival de Gramado é um festival de cinema do Brasil, realizado anualmente no Palácio dos Festivais, no município de Gramado, no estado do Rio Grande do Sul.

Grammy Latino
O Latin Grammy Awards é uma premiação de música latina, criada em 2000 pela Academia Latina da Gravação para as melhores produções da indústria fonográfica latino-americana de determinado ano.

Meus Prêmios Nick
Meus Prêmios Nick (abreviação MPN) é a versão brasileira do Nickelodeon Kids' Choice Awards, o maior prêmio infantil da TV mundial.

Premio Lo Nuestro
O Premio Lo Nuestro é uma premiação anual dos Estados Unidos, apresentado pelo canal Univision, com o intuito de honrar os artistas mais talentos da música latina.

Prêmio Martín Fierro
O Martín Fierro é uma premiação anual promovida pela Asociación de Periodistas de la Televisión y la Radiofonía Argentinas (APTRA) que condecora personalidades do rádio e televisão desde 1959 na Argentina.

Prêmio da Ordem Associativa de Mônaco
O Prêmio da Ordem Associativa de Mônaco é apresentado durante a Noite de Gala das Associações em Monaco. Trata-se da maior distinção concedida a personalidades que se destacam na área filantrópica.

Prêmio Extra de Televisão
O Prêmio Extra de Televisão é realizado desde 1998 pelo jornal Extra, premiando os melhores da televisão brasileira.

Prêmio da Música Brasileira
O Prêmio da Música Brasileira é um prêmio que honra desde 1987 o melhor da música popular brasileira.

Prêmio Quem de Televisão
O Prêmio Quem de Televisão é dado pela revista Quem publicada no Brasil pela Editora Globo.

Shorty Awards
Também conhecido como Shorties, é um evento que homenageia os melhores criadores de conteúdo para o Twitter e outras redes sociais.

Troféu Imprensa
O Troféu Imprensa é apresentado anualmente pelo SBT, para premiar as melhores produções de televisão brasileiras, incluíndo telenovelas.

Festival Internacional da Canção de Viña del Mar
O Festival de Viña del Mar ou Festival de Viña é organizado desde 1960 e é o festival musical mais importante da América Hispânica e um dos mais importantes da América Latina.

Xuxa
Xuxa

Lista de prêmios e indicações recebidos por Xuxa


Oopterinus distinctus is a species of weevil in the family Curculionidae, in the order Coleoptera.
It was first recorded only within four counties in Arkansas when discovered in 1985, but has since been identified in additional counties in Arkansas as well as Louisiana and Alabama as of 2016.

References

Further reading
 Arnett, R.H. Jr., M. C. Thomas, P. E. Skelley and J. H. Frank. (eds.). (2002). American Beetles, Volume II: Polyphaga: Scarabaeoidea through Curculionoidea. CRC Press LLC, Boca Raton, FL.
 Poole, Robert W., and Patricia Gentili, eds. (1996). "Coleoptera". Nomina Insecta Nearctica: A Check List of the Insects of North America, vol. 1: Coleoptera, Strepsiptera, 41-820.
 Richard E. White. (1983). Peterson Field Guides: Beetles. Houghton Mifflin Company.
 Ross H. Arnett. (2000). American Insects: A Handbook of the Insects of America North of Mexico. CRC Press.

Curculioninae
Beetles described in 1985

Oopterinus distinctus


An Heterocompsa formosa in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Martins hadton 1962. An Heterocompsa formosa in nahilalakip ha genus nga Heterocompsa, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Paraguay. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Heterocompsa

Heterocompsa formosa


Kaliwatan sa insekto ang Psylla distincta. Una ning gihulagway ni Franklin William Pettey ni adtong 1933. Ang Psylla distincta sakop sa kahenera nga Psylla, ug kabanay nga Psyllidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Eastern Cape
 Lalawigan sa Northern Cape
 Province of the Western Cape
 Province of KwaZulu-Natal
 Free State
 Gauteng
 Mpumalanga (lalawigan)
 Northern Province
 TVLNW

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Eastern Cape
Insekto sa Lalawigan sa Northern Cape
Insekto sa Province of the Western Cape
Insekto sa Province of KwaZulu-Natal
Insekto sa Free State
Insekto sa Gauteng
Insekto sa Mpumalanga (lalawigan)
Insekto sa Northern Province
Psylla

Psylla distincta


Carriera

Giocatore
Cresce nel , con cui fa il suo debutto nel calcio professionistico a 18 anni, nella seconda divisione francese, giocando titolare nella mediana dei Maritimes.

Notato dal tecnico del , Joel Muller, nel campionato 1995-1996 debutta in prima divisione con la nuova squadra; nella stessa stagione vince coi Grenats la Coppa di Lega francese. Diviene in breve uno dei perni del centrocampo dei Messins, tanto che già nel 1997 finisce nelle mire di Jean Tigana, allenatore del ; tuttavia il presidente del Metz, Carlo Molinari, riesce a trattenere Blanchard in Lorena ancora per una stagione, con la promessa di liberarlo al termine della stessa. È proprio nell'annata 1997-1998 che il centrocampista si rivela al grande pubblico, assurgendo tra i migliori elementi dei Grenats che, dopo un lungo testa a testa con il , terminano il campionato al secondo posto, unicamente per la peggiore differenza reti.

Approfitta del momento di notorietà per accettare l'offerta della , che lo acquista per la cifra di 7 miliardi di lire. L'avventura coi Bianconeri pare cominciare bene per il francese, che realizza un apprezzabile gol, al termine di una grande partita, nell'amichevole agostana contro il ; tuttavia il prosieguo della sua stagione italiana si rivela fallimentare, finendo per disputare solo 12 gare di campionato, 6 di Coppa Italia e 3 in UEFA Champions League con prestazioni meno che mediocri.

Nell'estate 1999 viene quindi ceduto immediatamente al Lens. Tornato in patria, contribuisce subito a un'ottima stagione del club che arriva alla semifinale di Coppa UEFA; inoltre, in maglia Sang et Or consegue di nuovo una seconda piazza in campionato nell'edizione 2001-2002, dietro all'. Dopo un quadriennio in Alta Francia, nel 2003 si accasa all', club con cui vince il campionato 2005-2006 e tre Coppe d'Austria.

Nel giugno 2009, dopo circa 200 partite disputate coi Veilchen, viene acquistato dall', squadra con cui due anni più tardi chiude la carriera da giocatore.

Dopo il ritiro
Intraprende la carriera da dirigente tornando al Lens, stavolta nelle vesti di direttore sportivo, carica che ricopre in due differenti periodi dal 2011 al 2017.

Palmarès

FC Metz: 1995-1996

Austria Vienna: 2005-2006

Austria Vienna: 2004-2005, 2005-2006, 2006-2007

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Jocelyn Blanchard


– japoński piłkarz występujący na pozycji obrońcy.

Kariera klubowa
Od 2000 do 2011 roku występował w klubach Kashiwa Reysol, Sagan Tosu, Kawasaki Frontale i Tochigi SC.

Bibliografia

Japońscy piłkarze
Piłkarze Kashiwa Reysol
Piłkarze Sagan Tosu
Piłkarze Kawasaki Frontale
Piłkarze Tochigi SC
Sportowcy związani z Uki
Ludzie urodzeni w Uki
Urodzeni w 1981

Masayuki Ochiai


A Estação Luzuriaga é uma das estações do Metrotranvía de Mendoza, situada no distrito de Luzuriaga, entre o Parador 9 de Julio e o Parador Piedrabuena. Administrada pela Empresa Provincial de Transporte de Mendoza (EPTM), faz parte da Linha Verde.

Foi inaugurada em 28 de fevereiro de 2012. Localiza-se no cruzamento da Rua Irigoyen H. com a Rua Adolfo Villanueva. Atende os seguintes bairros: Don Octavio, Lago del Torreon e Portal de Cuyo.

Ver também
 Metrotranvía de Mendoza
 Linha Verde do Metrotranvía de Mendoza
 Luzuriaga

Ligações externas

Luzuriaga
Luzuriaga
Fundações na Argentina em 2012
Luzuriaga

Estação Luzuriaga


The Dagua thrush (Turdus daguae) is a species of thrush found from Panama to north-western Ecuador. It was previously considered a subspecies of the white-throated thrush.

References

Turdidae

Dagua thrush


Ang Bakari ngalan niining mga mosunod:

Apganistan
1 Bakarī, bukid, Velāyat-e Khowst,

Gabon
2 Bakari (lawis), Province de l'Ogooué-Maritime,

Kenya
3 Bakari (suba), Kajiado,

Pakistan
4 Bākāri, suba nga anhianhi, Balochistān,

Republikang Demokratiko sa Congo
5 Bakali, suba, Bandundu Province,

Republikang Sentral Aprikano
6 Bakale (suba),

Pagklaro paghimo ni bot 2016-10
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Gabon
Pagklaro paghimo ni bot Kenya
Pagklaro paghimo ni bot Pakistan
Pagklaro paghimo ni bot Republikang Demokratiko sa Congo
Pagklaro paghimo ni bot Republikang Sentral Aprikano

Bakari


Ethridge – miasto w Stanach Zjednoczonych, w stanie Tennessee, w hrabstwie Lawrence.

Miasta w stanie Tennessee

Ethridge


é uma ilha vulcânica Japonesa administrada pelo Governo Metropolitano de Tóquio. Ela pertence ao Arquipélago de Izu, e está localizada a cerca de 163 quilômetros ao sul de Tóquio e há 36 quilômetros ao sul de Shimoda, em Shizuoka. A Vila de Nii-jima faz parte da Subprefeitura de Ōshima da Metrópole de Tóquio junto com a ilha vizinha Shikine-jima, e a menor e inabitada Jinai-tō. Nii-jima também está dentro da área do Parque Nacional Fuji-Hakone-Izu.

História
Nii-jima permaneceu inabitada desde tempos pré-históricos, e arqueólogos encontraram numerosos vestígios do Período Jōmon, incluindo utensílios de pedra e cerâmica. Durante o Período Edo, Nii-jima, e também Hachijō-jima, era usada como local de exílio para monges e acadêmicos que discordavam do governo. A prática foi descontinuada após a Restauração Meiji.

Geografia
Nii-jima é incomum entre as Ilhas Izu por conta de sua forma alongada. Medindo aproximadamente 11 quilômetros de comprimento por 2.5 quilômetros de largura, possui uma área total de 23.87 km2. A ilha é feita de oito domos de lava riolita em duas grupos no extremo norte e extremo sul da ilha, separados por um baixo e plano istmo. O complexo Mukai-yama (向山) na parte sul da ilha e o domo de lava Achiyama no extremo norte foram formados durante a única erupção histórica de Nii-jima, no século IX. O extremo norte também possui a Miyatsuka-yama (宮塚山), o ponto mais alto da ilha, com 432 metros. Shikine-jima e Jinnai-to também são partes do mesmo complexo, e formam ilhas separadas ao sudoeste e oeste de Nii-jima. A lava riolita resultou nas famosas falésias brancas e praias de areia branca.

Nii-jima é propensa a sequências de terremotos.

Ilhas de Tóquio

Nii-jima


L'aeroporto internazionale di Kemerovo (IATA: KEJ, ICAO: UNEE) (in russo Международный Аэропорт Кемерово) è un aeroporto situato vicino a Kemerovo, capitale dell'oblast' di Kemerovo, a est dell'oblast' di Novosibirsk, in Russia. La struttura è chiamata anche semplicemente aeroporto di Kemerovo.

Dati meteorologici
Le condizioni climatiche nella regione presentano temperature che oscillano tra i -45 °C ed i +35 °C.

Strategia
È uno degli scali aeroportuali civili russi più importanti a sud della Siberia ed uno dei due maggiori aeroporti civili dell'oblast' di Kemerovo. Attualmente è aperto a tutti i tipi di volo: locali, nazionali e internazionali.

Nel 2012 all'aeroporto è stato dato il nome del cosmonauta sovietico Aleksej Leonov, nato nell'oblast' di Kemerovo.

Terminal

All'aeroporto di Kemerovo sono presenti due terminal passeggeri:
 il nuovo terminal internazionale per i voli charter internazionali e i voli di linea nazionali, con la dogana, la polizia di frontiera, la biglietteria nazionale ed internazionale, il bar, i servizi sanitari ed igienici, la sala per le partenze e gli arrivi;
 il terminal nazionale per le partenze e gli arrivi dei voli interni.

Dati tecnici
L'aeroporto di Kemerovo è attualmente dotato di una pista attiva. La lunghezza della pista attiva è di 3,200 m x 60 m. La pista dell'aeroporto è dotata del sistema PAPI.

L'aeroporto è equipaggiato per la manutenzione, l'atterraggio/decollo degli aerei: Airbus A310, Airbus A319, Airbus A320, Airbus A321, Boeing 737, Boeing 747, Boeing 757, Boeing 767-200, Tupolev Tu-134, Tupolev Tu-154M, Tupolev Tu-204, Ilyushin Il-62M, Ilyushin Il-76, Ilyushin Il-96, Ilyushin Il-114, McDonnell Douglas C-17 Globemaster III, Yakovlev Yak-42, Antonov An-24, Antonov An-26, Antonov An-74, Pilatus PC-12, nonché degli elicotteri di tutti tipi.

L'aeroporto di Kemerovo è uno scalo d'emergenza per gli aeroporti internazionali di Krasnojarsk e Novosibirsk.

Collegamenti

Auto
L'aeroporto di Kemerovo si trova a 10 km dal centro di Kemerovo ed è facilmente raggiungibile percorrendo la strada statale per la città di Kemerovo. Con la strada M53, dall'aeroporto si raggiungono l'oblast' di Tomsk e il vicino aeroporto di Tomsk, l'oblast' di Novosibirsk e l'importante aeroporto di Novosibirsk-Tolmačëvo ed inoltre il kraj di Krasnojarsk e l'aeroporto di Krasnojarsk-Emel'janovo. Con la strada R384 si raggiungono altre città dell'oblast' di Kemerovo come Leninsk-Kuzneckij, Novokuzneck e il secondo scalo aereo dell'oblast' di Kemerovo, l'aeroporto di Novokuzneck.

Taxi
L'aeroporto è servito da numerosi taxi che permettono di raggiungere facilmente le principali città dell'oblast' di Kemerovo.

TPL
Terminal aeroportuale, è facilmente raggiungibile dal centro della città dalla Stazione di Kemerovo delle Ferrovie russe con la linea no. 101ž/d (in russo: 101ж/д) del trasporto pubblico municipale, che effettua le fermate intermedie in ulitsa Kirova, vicino al Teatro di Drama di Kemerovo, passa alle Prospettive Kuzneckij e Sovetskij, vicino all'Ufficio Centrale di Poste russe, di fronte alle cineme Kosmos e Jubilejnyj. La prima corsa per l'aeroporto parte dalla stazione ferroviaria alle 06:00 in coincidenze con i principali voli di linea in partenza per Mosca. Inoltre, l'aeroporto è raggiungibile con la linea no. 126 in partenza dalla Prospettiva Kosmomol'skij che effettua le fermate intermedie alle Prospettive Leningradskij e Oktjabr'skij, Lenina. La linea no. 126 a volte limita il capolinea ai mercati centrali della città e non arriva fino all'aeroporto.

Inoltre, l'aeroporto è collegato con altri grandi città dell'oblast' di Kemerovo e dell'oblast' di Tomsk con i collegamenti giornalieri diretti: Novokuzneck, Prokop'evsk, Tomsk, Leninsk-Kuzneckij, Belovo, Kiselevsk, Mezhdurecensk, Anzhero-Sudzhensk, Mariinsk, Tajga, Tashtagol.

Note

Voci correlate
Aeroporto di Novokuzneck
Aeroporto di Tomsk

Altri progetti

Collegamenti esterni

Gallerie fotografiche

Kemerovo
Kemerovo
Oblast' di Kemerovo

Aeroporto di Kemerovo


Patnje svetog Antonija (ili Iskušenja svetog Antonija, 1487–1488) najranija je Michelangelova slika, naslikana kao bliska kopija poznate gravure Martina Schongauera kada je imao samo 12 ili 13 godina.
Čuva se u Muzeju umjetnosti Kimbell u Fort Worthu (Teksas). Prikazuje poznatu srednjovjekovnu temu o kojoj je pisao Atanazije Aleksandrijski u 4. vijeku, koja se isto tako pojavljuje u hagiografskoj zbirci Zlatna legenda hroničara i nadbiskupa Genove Jakoba Voraginskog te u drugim izvorima.
U njoj se govori o egipatskom hrišćanskom asketi svetom Antoniju (251-356), koga su demoni napali u pustinji, čijim se iskušenjima uspješno suprotstavio. U ovoj kompoziciji prikazana je kasnija epizoda kada su svetog Antonija, koji je obično levitirao iznad pustinje podržavan anđelima, jednom demoni uhvatili u zasjedu u zraku.

Vlasništvo
Slika je prethodno pripisana radionici Domenica Ghirlandaija, kod koga je Michelangelo služio kao šegrt.
Iako je stručnjacima za umjetnost bila poznata od 1830-ih, kada ju je u Pisi kupio francuski kipar, ova slika nije uvijek dobijala odgovarajuću pažnju. Nakupine obojenog laka i unakažujuće boje prekrile su kvalitete majstorske izvedbe i izvanredne palete boja.
Američki trgovac umjetninama kupio je Patnje svetog Antonija na aukciji brokerske kuće Sotheby's u julu 2008. za dva miliona dolara. Kada je u septembru iste godine pribavljena izvozna dozvola, donesena je u Metropolitanski muzej umjetnosti u New York Cityju, gdje je očišćena od obezbojenog laka, te kasnije prefarbana i prvi put pomno ispitana. Na osnovu stilskih obilježja poput "naglašenog šrafiranja križa", ustanovljeno je da je sliku zaista naslikao Michelangelo. Ubrzo zatim ovo djelo kupio je Umjetnički muzej Kimbell za neotkriveni iznos, za koji se vjeruje da prelazi šest miliona dolara.

Karakteristike, slikarske tehnike i restauracija

Pod vodstvom starijeg prijatelja, umjetnika Francesca Granaccija, Michelangelo je sa ovom slikom ostvario veliko priznanje ljubitelja umjetnosti.
Još dok je Michelangelo bio żiv historičar umjetnosti Giorgio Vasari u svojoj knjizi Životi najvažnijih slikara, skulptora i arhitekta napomenuo je da je Michelangelo naslikao svetog Antonija po gravuri Martina Schongauera iz 1470-ih. Schongauer se udaljio od tradicije pokazujući sveca u zraku okružen gustim rojem krilatih čudovišta. Tema je odjeknula kod mladog Michelangela, koji se vjerovatn divio maestralnom rasporedu egzotičnih bića u složenim pozama, kao i fantastičnim bićima. Suptilno i sistematski je preradio originalno djelo, čineći ga kompaktnijim. Usavršavao je linije i oblike, te vršio brojne izmjene na konturama krila i udovima dajući čudovištima više životinjskih karakteristika, posebno dodajući riblje ljuske jednom od njih. Njegov biograf i slikar Ascanio Condivi zabilježio je da je Michelangelo posjećivao tržnicu crtajući riblje ljuske, istovremeno proučavajući ih kao i druge dijelove životinjskih primjeraka iz lokalne riblje pijace. Pored ovog poboljšanja, Michelangelo je također dodao pejzaž ispod slike koji podsjeća na dolinu rijeke Arno u okolini Firence.
Nabori na odjeći svetog Antonija također su pojednostavljeni, a lice je dobilo spokojan izraz. Kombinacije boja, posebno zelena za jabuku i lavandu, svojstvene su Michelangelu i najavljuju kombinacije boja koje je kasnije koristio prilikom slikanja freski u Sikstinskoj kapeli. Sve ove izmjene i  poboljšanja nisu bila obilježje originalne gravure Martina Schongauera.
Čini se da je ovo usavršavanje obrisa bilo izuzetno važno za umjetnika. Linije vidljive na slici fine su i sigurne. Širi, živopisniji potezi četkica u pripremnom crtežu mogu se uočiti u ogrtaču svetog Antonija.
Oblici se često preklapaju s prethodno obojenim detaljima, dok je na drugim područjima boja ostrugana. To sugerira prilično intuitivan, postepeni pristup sekvenci slikanja, kao što bi se moglo i očekivati od mladog, neiskusnog, ali odvažnog umjetnika. Michelangelo je bio neprestano zaokupljen usavršavanjem kontura. Nekoliko figura ima ureze na kojima su konture bile naglašene ili premještene u kasnoj fazi izvođenja slike. Umjetnik je također strugao stražnje slojeve boje kako bi razjasnio, izoštrio i usidrio oblike, dok je u drugim područjima izgradio značajnu teksturu i reljef.

Prije čišćenja i restauracije, mnogi kvaliteti slikanja u Patnjama svetog Antonija bili su gotovo potpuno prikriveni. Osjećaj dubine bio je slabo uočljiv, a prostorni odnosi i volumen grupnih figura bili su ozbiljno narušeni. Izvanredna paleta boja i prefinjeno rukovanje bili su jedva primjetni. Pažljivo čišćenje, koje je izveo Michael Gallagher, konzervator Metropolitanskog muzeja zadužen za očuvanje slika, transformiralo je prvu poznatu sliku italijanskog renesansnog majstora.

Prilikom proučavanja ovog djela korištena je i moderna metoda infracrvene reflektografije, pomoću koje je otkriveno kako je umjetnik modificirao i razradio Schongauerovo originalno djelo. Priprema panela i slikarskog materijala tipični su za italijansko slikarstvo s kraja 15. vijeka. Panel je pripremljen sa smjesom "gesso", koja se sastojala od životinjskog ljepila i gipsa. Uočene su dvije vrste skiciranih crta koje je Michelangelo napravio kao uvodni vodič, a koje su zatim prekrivene slojevima boje, te korištene prije završnog slikanja. Kist u tečnom mediju bio je korišten za obrise figura i draperija, te kombinacija paralelnog i poprečnog šrafiranja za krajolik i stjenovite izbočine.
Rendgenska snimka slike koja otkriva strukturu panela od drveta topole ispod. Drvo je u izvrsnom stanju, uprkos nekoliko malih crvotočina. Michelangelo je panel prekrio prvim slojem boje, a zatim je djelomično ostrugao kako bi stvorio tamne oblike svetog Antonija i nekoliko demona.
Naslikao je tijelo bodljikavog demona nakon posjete lokalnoj ribljoj pijaci. Ovaj detalj bodljikavog demona s rendgenskog snimka otkriva da je strugao pozadinsku boju kako bi otkrio temeljni premaz ispod, pomažući mu u kreiranju tjelesnih oblina ribe. Michelangelovo nježno paralelno sjenčenje jedva se primjeti na licu svetog Antonija.
U jednoj od najranijih Michelangelovih skulptura, mramornom reljefu koji prikazuje Bitku kentaura, nalazimo i centralno postavljenu figuru izoliranu usred buke. To je motiv kojem se Michelangelo vraćao u brojnim kompozicijama, među kojima je i njegova freska Posljednji sud na stropu Sikstinske kapele.

Značaj
To je jedna od samo četiri sačuvane Michelangelove slike urađene na drvenoj tabli (tabloslikarstvo), za koju je Vasari zabilježio da je umjetnik omalovažavao ulje na platnu u kasnijem životu, i jedina slika iz vremena njegove adolescencije. Schongauerov kasnogotički stil također je u snažnoj suprotnosti s ostatkom Michelangelovog opusa, čak i u njegovoj mladosti. Štampani primjerci umjetničkih djela Martina Schongauera, koji su objavljeni upravo pred kraj njegovog kratkog života, kada ga je Michelangelo kopirao, široko su distribuirani u Evropi i Italiji.

Literatura
 Discovering The Great Masters: The Art Lover's Guide to Understanding Symbols in Paintings, u izdanju Universe Publishing, New York City NY, prvo izdanje 2009. godine, , str. 112-158

Vanjski linkovi
 By the Hand of a Very Young Master?, na nytimes.com
 Michelangelo's First Painting, na metmuseum.org
 The Torment of Saint Anthony, 1487 Michelangelo Buonarroti, na kimbellart.org
 Michelangelo, The Torment of Saint Anthony, na theguardian.com

Renesansna umjetnost
Djela Michelangela

Patnje svetog Antonija (Michelangelo)


Adenozilhomocisteinaza (EC188.8.131.52), S–adenozilhomocistein-sintaza,S–adenozilhomocistein hidrolaza, adenozilhomocistein hidrolaza, S–adenozilsemohiza AdoHciklaza) je enzim koji pretvara S–adenozilhomocistein u homocistein i adenozin. Ovaj enzim katalizira slijedeću hemijsku reakciju:

 S–adenozil-L–homocistein + H2O L–homocistein + adenozin

Enzim sadrži jedan čvrsto vezani NAD+ po podjedinici.

Reference

Vanjski linkovi

EC 3.3.1
Enzimi

AHCY


An Cottus leiopomus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Gilbert ngan Barton Warren Evermann hadton 1894. An Cottus leiopomus in nahilalakip ha genus nga Cottus, ngan familia nga Cottidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nadudultan. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Cottus

Cottus leiopomus


Kaliwatan sa isda ang Astyanax rupununi. Una ning gihulagway ni Fowler ni adtong 1914. Ang Astyanax rupununi sakop sa kahenera nga Astyanax, ug kabanay nga Characidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Astyanax

Astyanax rupununi


An Asemum lucidulum in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Carlo Pesarini ngan Andrea Sabbadini hadton 1997. An Asemum lucidulum in nahilalakip ha genus nga Asemum, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Asemum

Asemum lucidulum


Takmičenja u disciplini 100 m slobodno za žene na Svjetskom prvenstvu u plivanju 2015. održana su 6. i 7. augusta 2015.

Rekordi
Aktualni rekordi u ovoj disciplini prije početka takmičenja prikazani su u tabeli.

Rezultati
Oznake
 K = kvalificirana
 NS = nije startala

Grupe
Napomena: Sva vremena su po istočnoevropskom vremenu (UTC + 3).

Kvalifikacije su počele 6. augusta u 09:30.

Polufinala
Polufinala su održana u 17:32.

Polufinale 1

Polufinale 2

Finale
Finale je održano 7. augusta u 17:32.

Reference

Vanjski linkovi
 Službena stranica

100 m slobodno (žene)
100 m slobodno (žene)

Svjetsko prvenstvo u plivanju 2015 – 100 m slobodno (žene)


Kadril () er en russisk spillefilm fra 1999 af Viktor Titov.

Medvirkende
 Oleg Tabakov som Sanja Arefjev
 Ljubov Polisjjuk som Lida Zvjagintseva
 Stanislav Ljubsjin som Nikolaj Zvjagintsev
 Valentina Telitjkina som Valja Orefjeva
 Nina Usatova som Makejevna

Referencer

Eksterne henvisninger

Russiske film fra 1999
Komediefilm fra Rusland

Kadril


Bjeshkët e Nemuna Nationalpark (, ) er en nationalpark i distrikterne Gjakova og Peja i det vestlige Kosovo. Den omfatter 630 km2 bjergrigt terræn med talrige søer, tætte løv- og nåleskove og alpine landskaber. Parken blev etableret for at beskytte sine økosystemer og biodiversitet, såvel som den kulturelle og historiske arv.

International Union for Conservation of Nature (IUCN) har opført parken som kategori II. Parken er især blevet anerkendt som et vigtigt fugleområde af international betydning udpeget efter BirdLife Internationals konvention. Den grænser op til Valbonëdalen Nationalpark i Albanien mod syd.

Prokletije-bjergene er den sydligste geologiske fortsættelse af De Dinariske Alper. Delen inden for landets territorium strækker sig omkring 26 km fra øst til vest og 50 km fra nord til syd. Bjergtoppen Gjeravica, der stiger til en højde på 2.656 moh., er det næsthøjeste naturlige punkt i bjergkæden såvel som i landet.

Bjergenes afvekslende højder og barske topografi har skabt gunstige betingelser for en mangfoldig vegetation og biodiversitet. Store pattedyr såsom vildkatte, gemse, rådyr, ulve, såvel som sjældne eller truede arter som los og brun bjørn kan findes i parkens skove. Et stort antal fuglearter, mere end et dusin fiskearter og nogle få krybdyr- og paddearter er blevet rapporteret. Næsten 37 arter af pattedyr, 148 arter af fugle, 10 arter af krybdyr, 13 arter af padder og 129 arter af sommerfugle er blevet dokumenteret inden for parkens grænser. Med hensyn til plantegeografi falder parken inden for Balkan blandede skove terrestriske økoregion i den palæarktiske tempererede bredbladede og blandede skov. Floraen er mangfoldig og karakteriseret med høj endemisme. I alt er over 1.000 plantearter blevet identificeret i hele parken.

Vegetationen er vertikalt opdelt i seks forskellige højdezoner. Egeskovszonen, der når cirka 800 meters højde, domineres blandt andet af ungarsk eg, frynseeg og vintereg. Bøgeskovszonen kan findes i den østlige del af parken i en højde mellem 900 meter op til 1.320 meter. Disse omfatter skove af ædelgran, platan, mannaask og slangebarkfyr. Den blandede egeskovszone er hovedsageligt dækket af sølvgran, rødgran og europæisk avnbøg, mellem 1.200 og 1.540 meter. Den mørke nåleskovszone er domineret af slangebarkfyr, silkefyr og rødgran . Zonen strækker sig fra en højde mellem 1.540 meter op til 1.800 meter. Ædelgranskovszonen, der ligger i en højde af 1850-1930 meter, er karakteriseret ved endemiske arter som silkefyr. Kratzonen, i en højde af 1850 til 2050 meter, er dækket af græs, mos, lav og 55 arter af urteagtige planter. De mest almindelige typer omfatter træ storkenæb, vilde jordbær, pil ensian og træ forglemmigej.

Kilder og henvisninger

IUCN Kategori II
Kosovos geografi

Bjeshkët e Nemuna Nationalpark


Os corantes chamados cromotrópicos (chromotrope) são um grupo de corantes azo, que são formados por reação com ácido cromotrópico como componente de acoplamento. Eles são utilizados em algumas colorações histológicas.

O cromotrópico 2B, Chromotrope 2B, Acid Red 176, é obtido por diazotação da 4-nitrobenzenamina, e posterior copulação com ácido 4,5-diidroxinaftaleno-2,7-dissulfônico. Quando puro (em pó) possui coloração azul-avermelhada. É solúvel em água resultando em solução para amarela a vermelho brilhante. Não solúvel em álcool etílico. Em ácido sulfúrico concentrado produz cor púrpura escuro, e quando esta mistura é diluída em água, resulta em cor amarelo a vermelho brilhante. Em solução aquosa, com o acréscimo de solução de ácido clorídrico torna-se amarelo, e com posterior adição de solução de hidróxido de sódio altera-se para azul-avermelhado.

O cromotrópico 2R, Chromotrope 2R, Acid Red 29, sal dissódio do ácido 2-(fenilazo)cromotrópico, é obtido por diazotação da anilina, e posterior copulação com ácido 4,5-diidroxinaftaleno-2,7-dissulfônico. Quando puro (em pó) possui coloração  vermelha. Solúvel em água produzindo solução vermelho-alaranjada, solúvel em elemento de fibra solúvel, solúvel moderadamente em álcool e acetona produzindo solução roxo claro avermelhada, insolúvel em outros solventes orgânicos. Com ácido sulfúrico concentrado produz cor vinho, diluído, rosa; Em solução de ácido nítrico resulta coloração vermelha, e depois laranja. Adicionando ácido clorídrico em solução aquosa a solução torna-se laranja avermelhada, e com adição de hidróxido de sódio altera-se para vermelho vinho profundo. É classificado com o número EC 224-085-0, número MDL MFCD00003955. Apresenta máxima absorção no comprimento de onda de 510 nm, com um segundo pico a 530 nm.

O cromotrópico 6B, Chromotrope 6B, Acid Violet 7, é obtido por diazotação de N-(4-aminofenil)acetamida e posterior copulação com ácido 4,5-diidroxinaftaleno-2,7-dissulfônico. Quando aplicado produz coloração vermelha brilhante purpúrea, e quando em pó apresenta-se com coloração vermelho profundo. Solúvel em água resultando em solução azul avermelhada brilhante a vermelha; Levemente solúvel em etanol, acetona e elementos de fibras solúveis, insolúvel em outros solventes orgânicos. Com ácido sulfúrico concentrado resulta coloração azul avermelhada brilhante, e quando diluída vermelho brilhante. Com solução de ácido nítrico resulta em coloração escarlate a laranja. Adicionando ácido clorídrico em solução aquosa a solução torna-se vermelha, e com adição de solução de hidróxido de sódio altera-se para laranja acastanhado. Tingimento com íons de cobre e ferro alteram sua cor e brilho para um aspecto de azul escuro envelhecido na escala micro, o último pouco superficial, e o íon de cromo encontra pouca influência. É usado para lã, seda, fibra de poliamida e couro, papel, sabão, madeira, coloração de medicamentos e cosméticos, também pode ser usado para coloração biológica..

O cromotrópico 10B, Chromotrope 10B, Acid Violet 13, é obtido por diazotação de naftalen-1-amina, e posterior copulação com ácido 4,5-diidroxinaftaleno-2,7-dissulfônico. Apresenta-se em pó com coloração vermelho brilhante purpúrea. Forma solução púrpura quando dissolvido em água, solúvel em etanol. Com ácido sulfúrico concentrado resulta coloração verde brilhante azulada, quando esta solução é diluída com água, passa a uma solução vermelho brilhante purpúrea. Em solução aquosa a qual se adiciona ácido clorídrico concentrado, a coloração muda para azul, e com adição de solução concentrada de hidróxido de sódio altera-se para coloração amarela a vermelha.

Corantes
Azocompostos

Corantes cromotrópicos


Ang Arroyo La Manga ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Arroyo La Manga (suba), Provincia de Salta,

Mehiko

 Arroyo La Manga (suba nga anhianhi sa Mehiko, Estado de Sonora),
 Arroyo La Manga (suba nga anhianhi sa Mehiko, Estado de Chihuahua),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Mehiko

Arroyo La Manga


Le competizioni di ciclismo dei Giochi della XX Olimpiade si svolsero dal 31 agosto al 4 settembre 1972 al velodromo Olympia-Radstadion per le competizioni su pista mentre le competizioni su strada si svolsero nei giorni 29 agosto e 7 settembre 1972 a Monaco di Baviera, in Germania Ovest.
Come a  si sono disputate sette prove.

Podi

Medagliere

Note

Bibliografia

Altri progetti

Collegamenti esterni

Ciclismo ai Giochi della XX Olimpiade


Pentti Esaijas Salo (ur. 14 października 1941) – fiński zapaśnik walczący w stylu klasycznym. Olimpijczyk z Meksyku 1968, gdzie odpadł w eliminacjach w kategorii 78 kg.

Piąty na mistrzostwach Europy w 1970. Mistrz nordycki w 1973 roku.

Przypisy

Uczestnicy Letnich Igrzysk Olimpijskich 1968
Fińscy olimpijczycy
Fińscy zapaśnicy
Urodzeni w 1941

Pentti Salo


Kaliwatan sa ito ang Ompok pluriradiatus. Una ning gihulagway ni Ng ni adtong 2002. Ang Ompok pluriradiatus sakop sa kahenera nga Ompok, ug kabanay nga Siluridae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Asya
 Indonesia

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Asya
Ompok
Isdangtunay sa Indonesya

Ompok pluriradiatus


Kaliwatan sa isda ang Perryena leucometopon. Una ning gihulagway ni Edgar Ravenswood Waite ni adtong 1922. Ang Perryena leucometopon sakop sa kahenera nga Perryena, ug kabanay nga Perryenidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
habagatan-kasadpang Kadagatang Pasipiko

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Pasipiko
Perryena (Perryenidae)

Perryena leucometopon


Kaliwatan sa insekto ang Valenzuela complexus. Una ning gihulagway ni Turner, B. D. ni adtong 1975. Ang Valenzuela complexus sakop sa kahenera nga Valenzuela, ug kabanay nga Caeciliusidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Jamaica

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Jamaica
Valenzuela

Valenzuela complexus


Ivan Tsarevitj i Seryj Volk () er en russisk animationsfilm fra 2011 af Vladimir Toroptjin.

Medvirkende
 Artur Smoljaninov
 Nikita Jefremov - Ivan Tsarevitj
 Mikhail Bojarskij
 Tatjana Bunina - Vasilisa
 Ivan Okhlobystin

Referencer

Eksterne henvisninger

Russiske film fra 2011
Animationsfilm fra Rusland

Ivan Tsarevitj i Seryj Volk


Kaliwatan sa ito ang Centromochlus macracanthus. Una ning gihulagway ni Soares-porto ni adtong 2000. Ang Centromochlus macracanthus sakop sa kahenera nga Centromochlus, ug kabanay nga Auchenipteridae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Centromochlus

Centromochlus macracanthus


Arnav Sharma é uma criança indiana que ganhou notoriedade ao atingir a pontuação máxima em teste de QI. A pontuação de Sharma chegou a 162 pontos, um total de dois pontos mais alto do que o QI estimado do físico teórico Albert Einstein, e o célebre cosmólogo Stephen Hawking. Sharma também possui um conhecimento geográfico acima da média e pode descrever todas as capitais do mundo.

Biografia
Arnav Sharma estuda na Crossfields em Near Reading, no Reino Unido.

Crianças-prodígio

Arnav Sharma


Sigle
 RIV – Regolamento Internazionale dei Veicoli
 RIV – Azienda metalmeccanica "Roberto Incerti & C. Villar Perosa"
 RIV – acronimo di regione informazioni volo (flight information region - FIR)

Codici
 RIV – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto March Air Force Base, Riverside / March (California), Stati Uniti
 RIV – codice identificativo dell'NDB e del TACAN di Rivolto, radioassistenze per la navigazione aerea

Altro
Riv – fiume ucraino

Riv


The Mills of the Kavanaughs – trzeci z kolei (po Land of Unlikeness i wyróżnionym Nagrodą Pulitzera Lord Weary's Castle) tomik amerykańskiego poety Roberta Lowella, opublikowany w 1951. Zbiorek powstał w trudnym dla poety okresie, po rozwodzie z Jean Stafford, odejściu z Kościoła katolickiego i ślubie z Elizabeth Hardwick, gdy doświadczał nawracających trudności psychicznych. Utwory składające się na tomik są monologami dramatycznymi w stylu Roberta Browninga i Roberta Frosta. Tom jest oceniany niżej niż dwa poprzednie zbiorki. Obok tytułowego poematu The Mills of the Kavanaughs zawiera między innymi wiersze Falling Asleep over the Aeneid, Her Dead Brother, Mother Marie Therese, David and Bathsheba in the Public Garden, The Fat Man in the Mirror i Thanksgiving's Over.
Poeta posługuje się wierszem białym (blank verse). Kolejnym tomikiem Lowella był Life Studies.

Przypisy

Linki zewnętrzne

Utwory poetyckie Roberta Lowella
Utwory literackie z 1951

The Mills of the Kavanaughs


An Homostolus acer in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Smith ngan Lewis Radcliffe hadton 1913. An Homostolus acer in nahilalakip ha genus nga Homostolus, ngan familia nga Ophidiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Homostolus

Homostolus acer


Andrea Goldsmith   is an American electrical engineer and the Dean of Engineering and Applied Science at Princeton University. She is also the Arthur LeGrand Doty Professor of Electrical Engineering at Princeton. She was previously the Stephen Harris Professor in the School of Engineering at Stanford University, as well as a faculty affiliate at the Stanford Neurosciences Institute.  Her interests are in the design, analysis and fundamental performance limits of wireless systems and networks, and in the application of communication theory and signal processing to neuroscience. She also co-founded and served as chief technology officer of Plume WiFi and Quantenna Communications. Since 2021, she has been a member of the President's Council of Advisors on Science and Technology (PCAST).

Early life and education
Goldsmith was raised in the San Fernando Valley, California. Her father Werner Goldsmith was a professor of mechanical engineering at UC Berkeley, and her mother Adrienne Goldsmith was an animator for cartoon shows including The Rocky and Bullwinkle Show. Goldsmith earned her bachelor's degree in engineering math from the University of California, Berkeley, in 1986, and her MS and PhD in electrical engineering from UC Berkeley in 1991 and 1994, respectively. In the years between obtaining her bachelor's and PhD, she spent four years as a systems engineer at a Silicon Valley defense communications startup.

Work and academic career
Goldsmith started her academic career at the California Institute of Technology and was there for four years. She joined Stanford in 1999, becoming an associate professor in 2002 and a full professor in 2007. At Stanford, she has served as chair of the faculty senate, and on the school's task force on women and leadership. In 2006, she took a leave of absence from Stanford and co-founded Quantenna Communications, a company that produces silicon chipsets designed for high-speed, wireless high-definition video home networking. She served as chief technology officer of the startup until returning to Stanford in 2008. She was also a founder and CTO of Plume WiFi, which was founded in 2014 and develops WiFi technology. She joined Princeton in 2020 as Dean of Engineering and Applied Science at a pivotal time, where it is expected to grow its engineering faculty by 50%, build a new neighborhood with new buildings for all engineering departments and interdisciplinary institutes, and foster significantly more innovation, entrepreneurship, and partnerships with industry.

As an inventor and consultant, she has secured 29 patents. She has authored and co-authored several books, including Wireless Communication, MIMO Wireless Communications and Principles of Cognitive Radio. She has launched and led several multi-university research projects, including DARPA's ITMANET program, and she is a principal investigator in the National Science Foundation Center on the Science of Information.

In the IEEE, Goldsmith served on the board of governors for both the Information Theory and Communications societies. She has also been a distinguished lecturer for both societies, served as president of the IEEE Information Theory Society in 2009, founded and chaired the Student Committee of the IEEE Information Theory society, and chaired the Emerging Technology Committee of the IEEE Communications Society. She chairs the IEEE Committee on Diversity and Inclusion.

She won the 2017 Women in Communications Engineering Mentorship Award from the IEEE Communications Society for her efforts in encouraging women in the fields of technology and engineering. In 2017, she was elected to the Academy of Arts and Sciences, and also to the National Academy of Engineering for contributions to adaptive and multiantenna wireless communications. Goldsmith won the 2020 Marconi Prize, generally recognized as the top prize in communications.

Awards
 IEEE fellow for contributions to the development of adaptive techniques and the analysis of fundamental capacity limits for wireless communication systems in the year 2005.
 National Academy of Engineering Gilbreth Lecture Award, 2002
 Silicon Valley Business Journal Women of Influence Award, 2010
 IEEE Communications Society Edwin H. Armstrong Achievement Award, 2014
 Member, National Academy of Engineering, 2017–present
 Member, American Academy of Arts and Sciences, 2017–present
 Women in Communications Engineering (WICE) Mentorship Award, 2017
 ACM Athena Lecturer Award, 2018
 Marconi Prize, 2020

Publications

Books and book chapters
 Entropy, Mutual Information, and Capacity for Markov Channels with General Inputs, T. Holliday, A. Goldsmith, P. Glynn, Stanford University Press, 2002
 EE359 Wireless Communications, A. Goldsmith, Stanford University Press, 2002
 Wireless Communications, A. Goldsmith, Cambridge University Press, 2005
 MIMO Wireless Communications, E. Biglieri, Cambridge University Press, 2007
 Principles of Cognitive Radio, A. Goldsmith, L. Greenstein, N. Mandayam, H.V. Poor, Cambridge University Press, 2012

Personal life
Goldsmith lives in Menlo Park, California, with her husband, scientist Arturo Salz, and their children.

External links
 People of ACM.
 Google Scholar, Andrea Goldsmith
 Andrea Goldsmith Profile at Stanford University

References

Living people
American electrical engineers
Stanford University faculty
Local area networks
Wireless networking
American women computer scientists
American computer scientists
People from Menlo Park, California
People from the San Fernando Valley
UC Berkeley College of Engineering alumni
California Institute of Technology faculty
Electrical engineering academics
Fellows of the American Academy of Arts and Sciences
American women engineers
Fellows of the Royal Academy of Engineering
Female Fellows of the Royal Academy of Engineering
Stanford University Department of Electrical Engineering faculty
Engineers from California
21st-century women engineers
Year of birth missing (living people)
American telecommunications engineers
American women academics
21st-century American women

Andrea Goldsmith (engineer)


Annabella Avery Thorne (sinh ngày 8 tháng 10 năm 1997) là một nữ diễn viên, vũ công, người mẫu và ca sĩ người Mỹ. Cô là một nữ diễn viên trẻ đã xuất hiện trên hơn 20 bộ phim và phim truyền hình và hơn 60 chương trình quảng cáo. Cô được biết đến nhiều nhất qua vai diễn Cece Jones trong sêri phim của Disney Channel là Shake It Up.

Tiểu sử
Bella Thorne được sinh ra tại Pembroke Pines, Florida. Cô là con út trong gia đình có 4 anh chị em, gồm Kaili (sinh năm 1992), Dani (sinh năm 1993) và Remy (sinh năm 1995), anh chị của Bella cũng là diễn viên và người mẫu. Cha của Bella Thorne là Reinaldo, là người gốc Cuba và cô cũng tuyên bố mình còn mang dòng máu Ý và Ai-len.

Sự nghiệp

2003-2009: Dirty Sexy Money và My Own Worst Enemy
Vai diễn đầu tiên của Bella là một vai nhỏ trong bộ phim năm 2003 Stuck on You. Kể từ đó, Bella cũng tham gia các dự án phim truyền hình và phim ngắn bao gồm Entourage và The O.C diễn vai thời trẻ của Taylor Townsend. Năm 2007, Bella tham gia dàn diễn viên của mùa thứ hai của Dirty Sexy Money, đây là vai diễn chính thức của Bella ở thời điểm đó với vai diễn Margaux Darling. Loạt phim kể về một luật sư và người đàn ông của gia đình tên Nick George, khi cha của Nick đột tử trong một tai nạn máy bay, Nick đảm nhận làm luật sư cho gia đình Darling, trong khi cố gắng phát hiện ra ai đã làm điều này. Năm 2008, Bella cùng với Christian Slater và Taylor Lautner tham gia loạt phim ngắn tên My Own Worst Enemy, đây được xem là bước đột phá trong sự nghiệp vì đây là vai diễn dài hơi của Bella. Cùng năm đó, cô cũng tham gia loạt phim October Road trong vai Angela Ferilli. Anh trai của Bella là Remy cũng tham gia loạt phim với tư cách khách mời với vai Eddie Latekka thời còn trẻ.

Năm 2009, cô tham gia loạt phim web tên Little Monk, trong vai Wendy bạn cùng lớp của Monk. Hiện loạt phim được phát hành dưới định dạng DVD "Best of Monk". Cũng trong năm đó, cô thủ vai phản diện trong phim kinh dị Forget Me Not. Cô cũng có một vai phụ trong phim truyền hình gia đình tên Raspberry Magic được công chiếu ở Liên hoan phim Cinequest, và liên hoan phim Mỹ Châu Á San Francisco năm 2010.

2010-13: Big Love và Shake It Up
Năm 2010, Bella đảm nhận vai diễn Tancy "Teenie" Henrickson của diễn viên Jolean Wejbe trong loạt phim Big Love của HBO. Cô cũng tham gia loạt phim Shake It Up của Disney, từng có tên gọi cũ là Dance, Dance Chicago. Cô đảm nhận vai vũ công trẻ tuổi đầy nhiệt huyết với chứng khó đọc Cece Jones. Nội dung phim tập trung chủ yếu về hài kịch tình huống giữa Bella và bạn diễn Zendaya. Shake It Up bắt đầu quá trình sản xuất ở Hollywood, California vào tháng 7/2010 và được chiếu vào ngày 7/11/2010 trên kênh Disney. Mặc dù có kinh nghiệm dày dặn trong việc đóng phim, nhưng Bella lại không có kinh nghiệm trong việc nhảy. Sau khi kí hợp đồng vào tháng 10/2009, Bella bắt đầu học nhảy 3 lớp học nhảy mỗi tối. Đĩa đơn đầu tiên của Bella là Watch Me được phát hành vào ngày 21/6/2011, đạt hạng 86 trêng bảng xếp hạng Billboard Hot 100 Mỹ, hạng 9 trên bảng xếp hạng Top Heatseekers Mỹ và nhận chứng nhận vàng từ RIAA. Vào ngày 29/9/2011, Disney thông báo sẽ sản xuất mùa thứ hai của Shake It Up với 26 tập. Một tập phim đặc biệt dài 90 phút là tập cuối cùng của mùa 2 cũng được lên sóng vào ngày 17/8/2012.

Ngày 4/6/2012, Disney thông báo sẽ ra mùa 3 của Shake It Up. Năm 2012, Bella nhận vai diễn Avalon Greene trong phim ngắn Frenemies do Disney sản xuất. TTYLXOX được phát hành vào ngày 6/3, đạt hạng 97 trên bảng xếp hạng Billboard Hot 100. Ngày 30/3/2013, hãng Hollywood Records thông báo trên Twitter là Bella đã kí hợp đồng thu âm với hãng. Ngày 25/7/2013, Disney thông báo sẽ hủy bỏ Shake It Up sau khi mùa thứ 3 kết thúc. Vào ngày 23/4/2013, cô thông báo sẽ ra album với 11 bài hát, cô phát biểu "những gì mà người hâm mộ của tôi có thể mong đợi cho album này là hoàn toàn khác với những nghệ sĩ khác, vì tôi không thích chỉ là một ca sĩ mà mọi người chỉ nhớ đến vì một bài hát. Tất cả những ca khúc của tôi đều có sắc thái riêng. Tôi muốn trải nghiệm các phong cách âm nhạc khác nhau". Bella cũng nói rằng Britney Spears, Ke$ha, và Destiny's Child là những nghệ sĩ đã truyền cảm hứng cho album của cô.

2014-hiện tại: Phim ngắn và Famous In Love
Năm 2014, Bella tham gia bộ phim hài Blended với diễn viên Adam Sandler và Drew Barrymore với vai diễn con gái của nhân vật của Adam Sandler. Cô cũng tham gia phim Alexander and the Terrible, Horrible, No Good, Very Bad Day (2014) và phim The DUFF (2015), cô thủ vai phản diện trong một trường trung học. Ngày 30/7, cô nhận được vai trong mùa thứ 15 của loạt phim CSI trong tập phim The Book of Shadows được chiếu vào ngày 19/10/2014. Cô cũng xuất hiện trong phần hai của phim Mostly Ghostly 2: Have You Met My Ghoulfriend trong vai Cammy Cahill là người mà nhân vật Max Doyle thích thầm. Bộ phim được chiếu vào dịp lễ Halloween tháng 10/2014. Ngày 15/10, Bella thông báo là album đầu tay đã bị hủy bỏ, vì cô không thích bị autontune quá nhiều. Nhưng cô lại ra mắt một album mini tên Jersey vào ngày 17/11. Điã đơn "Call It Whatever" lọt vào bảng xếp hạng Billboard nhạc dance ở vị trí 47, sau đó lên hạng 10 và trụ được 10 tuần trên bảng xếp hạng.

Bella từng kí một hợp đồng phát hành một loạt sách với ấn bản đầu tiên tên Autumn Falls. Cô cũng từng tham gia bộ phim kinh dị của Manis Film là Big Sky cùng với Kyra Sedgwick, trong vai Hazel. Ngày 12/12, Bella nhận vai trong trong loạt phim Scream Queen do MTV sản xuất, loạt phim dựa trên bản gốc bộ phim Scream. Bella được gia vai chính nhưng cô lại chọn vai "Nina xấu tính" vì nghĩ vai diễn này sẽ đột phá hơn. Năm 2015, Bella tham gia lồng tiếng cho bộ phim Frog Kingdom phát hành ở thị trường Mỹ, cô lồng tiếng cho vai Công chúa Ếch cùng với Drake Bell và Cameron Dallas. Bộ phim được chiếu dưới định dạng DVD từ ngày 30/6/2015 bởi hãng Lionsgate Home Entertainment.

Ngày 1/6/2015, có tin công bố rằng Bella sẽ cùng với Kian Lawley tham gia bộ phim Shovel Buddies của AwesomenessTV Film, trong vai Kate, bộ phim được ra mắt trên iTunes vào ngày 11/10/2016. Cô cũng thủ vai thiếu niên Jamie với tính cách đặc biệt cố che giấu một bí mật trong phim Keep Watching.

Cũng trong năm 2015, cô đóng vai ca sĩ trẻ nổi tiếng trong bộ phim Alvin and the Chipmunks: The Road Chip. Năm 2016, cô đóng vai Rain trong phim Tyler Perry's Booo! A Madea Halloween.

Năm 2017, Bella quay trở lại diễn xuất trong phim truyền hình với loạt phim Famous in Love được chiếu trên kênh Freedom trong vai diễn Paige Townsen, một sinh viên đại học bình thường đoạt được vai chính trong phim bom tấn Hollywood. Cùng năm, Bella thủ vai chính trong loạt phim You Get Me của Netflix cùng với Halston Sage, Taylor John Smith và Nash Grier. Trong tháng 10 cùng năm, Bella cũng tham gia bộ phim hài The Babysitter được đạo diễn bởi McG và do Netflix phát hành.

Bella đóng vai chính trong bộ phim Midnight Sun, được dựa trên nguyên bản của bộ phim Nhật Bản cùng tên. Bộ phim được công chiếu vào ngày 23/3/2018.

Đời tư
Đến từ Pembroke Pines, Florida, nhưng Bella đã sống cùng gia đình ở California kể từ đầu năm 2006. Sở thích của cô bao gồm nhảy múa, chơi bóng đá, dành thời gian với gia đình và chơi với hai con chó của mình (một Cocker Spaniel và một con sói lai), sáu con mèo và một con rùa (Bella rất yêu động vật). Cô cũng thừa nhận là một nhà sưu tập những cuốn sách bìa cứng, nghe âm nhạc những năm 1980, và sử dụng YouTube như một công cụ nghiên cứu cho việc nhập vai. Bella là một người ủng hộ cuồng nhiệt của Humane Society, the Cystic Fibrosis Foundation, và The Nomad Organization, cung cấp giáo dục, thực phẩm và vật tư y tế cho trẻ em ở Châu Phi.

Bella Thorne được chẩn đoán mắc chứng khó đọc khi cô học lớp một. Cô hiện đang được học tại nhà sau khi theo học một trường công, nơi cô đã bị bắt nạt bởi những bạn cùng lứa do sự khó đọc của mình và do cô nói tiếng Tây Ban Nha (đây là tiếng mẹ đẻ của cô). Bella đã cải thiện trong việc học sau khi tham dự một trung tâm Sylvan Learning. Cô cũng đã đề cập đến chứng khó đọc của mình trong một cuộc phỏng vấn vào tháng 4 năm 2010 với tạp chí American Cheerleader, và giải thích rằng cô đã vượt qua chứng khó đọc bằng cách đọc tất cả mọi thứ cô có thể tìm thấy, bao gồm cả nhãn hộp ngũ cốc.

Phim tham gia

Phim

Phim truyền hình

Đĩa hát

Đĩa đơn

Đĩa đơn quảng cáo

Các bài hát khác

Giải thưởng và đề cử

Tham khảo

Liên kết ngoài

 Thorne Kids  at Life.com

Nghệ sĩ của Walt Disney Records
Nữ diễn viên điện ảnh Mỹ
Nữ diễn viên Mỹ thế kỷ 21
Nữ diễn viên truyền hình Mỹ
Người mẫu nhí Hoa Kỳ
Nữ diễn viên thiếu nhi Mỹ
Ca sĩ thiếu nhi Mỹ
Nữ ca sĩ nhạc pop Mỹ
Người Mỹ gốc Ireland
Người Mỹ gốc Ý
Nhạc sĩ nhạc pop thiếu nhi
Nghệ sĩ của Hollywood Records
Tín hữu Kitô giáo Mỹ
Nữ người mẫu Mỹ
Nữ ca sĩ thế kỷ 21
Ca sĩ nhạc pop Mỹ
Tiểu thuyết gia Mỹ thế kỷ 21
Người Florida

Bella Thorne


Rachel Nicol (ur. 16 lutego 1993 w Reginie) – kanadyjska pływaczka specjalizująca się w stylu klasycznym, wicemistrzyni świata na krótkim basenie i finalistka igrzysk olimpijskich.

Kariera
W lipcu 2015 roku na igrzyskach panamerykańskich w Toronto zdobyła srebro w sztafecie 4 × 100 m stylem zmiennym i brąz na 100 m stylem klasycznym.

Kilkanaście dni później, podczas mistrzostw świata w Kazaniu zajęła szóste miejsce w sztafecie 4 × 100 m stylem zmiennym. W konkurencji 50 m stylem klasycznym uzyskała czas 31,04 i uplasowała się na dziesiątej pozycji ex aequo z reprezentantką Belgii Fanny Lecluyse. Na dystansie dwukrotnie dłuższym była jedenasta z wynikiem 1:07,24 min.

Na igrzyskach olimpijskich w Rio de Janeiro na 100 m żabką z czasem 1:06,68 zajęła piąte miejsce. Nicol płynęła też w sztafecie zmiennej 4 × 100 m, która zarówno w eliminacjach jak i finale poprawiła rekord Kanady i została ostatecznie sklasyfikowana na piątej pozycji.

W grudniu 2016 roku podczas mistrzostw świata na krótkim basenie w Windsorze wraz z Kylie Masse, Katerine Savard i Penny Oleksiak zdobyła srebrny medal w sztafecie 4 × 100 m stylem zmiennym. Na dystansie 100 m stylem klasycznym była ósma, uzyskawszy w finale czas 1:05,48.

Na mistrzostwach świata w Budapeszcie w 2017 roku zajęła ósme miejsce w konkurencji 50 m stylem klasycznym (30,80). Na 100 m stylem klasycznym z czasem 1:07,03 uplasowała się na dziesiątej pozycji.

Przypisy

Kanadyjscy olimpijczycy
Kanadyjscy pływacy
Pływacy na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 2016
Urodzeni w 1993
Ludzie urodzeni w Reginie (Kanada)

Rachel Nicol


Die 2023-Rugbykampioenskapsreeks was die elfde jaarlikse rugbytoernooi tussen die nasionale spanne van Argentinië, Australië, Suid-Afrika en Nieu-Seeland. Die kompetisie word bedryf deur SANZAAR, 'n gesamentlike onderneming van die vier lande se nasionale rugbyunies. Die spanne is onderskeidelik die Pumas, Springbokke, Wallabies en die All Blacks.

Die toernooi het afgeskop op 8 Julie met Suid-Afrika teen Australië en Argentinië as gasheer vir Nieu-Seeland, en het geëindig op 29 Julie; vroeër en korter as in 2022, omrede die Rugbywêreldbeker nog ingepas moes word. Die toernooi het om borgskapredes bekendgestaan as The Castle Rugby Championship in Suid-Afrika, The Fortinet Rugby Championship in Nieu-Seeland, The eToro Rugby Championship in Australië en The Zurich Rugbykampioenskap in Argentinië.

Nieu-Seeland het die toernooi vir die 20ste keer gewen. Buitendien het hulle die Bledisloebeker ingepalm en die Vryheidsbeker gewen, terwyl Suid-Afrika met die Mandela Uitdaagplaat en Argentinië met die Poematrofee weggestap het.

Formaat
Die formaat vir die 2023-toernooi was soortgelyk aan dié van 2019 verkort weens die Rugbywêreldbeker wat later die jaar in Frankryk plaasvind. Elke span het 'n totaal van drie wedstryde gespeel, en ses in totaal. Met 'n wen het 'n span vier punte verdien, gelykop twee ligapunte, en 'n verloor met agt of meer punte nul ligapunte. 'n Bonuspunt kon verdien word op een van twee maniere: deur ten minste drie drieë meer as die teenstander in 'n wedstryd te druk, of deur met sewe punte of minder te verloor. Die kompetisie se wenner was die span met die meeste ligapunte aan die einde van die toernooi.

Telkaart

Wedstryddatums

Week 1

Week 2

Week 3

Statistiek

Meeste punte en drieë

Sien ook

Verwysings

Eksterne skakels
  Amptelike webwerf

Die Rugbykampioenskap
Sport in 2023

2023-Rugbykampioenskapreeks


Turnir kandidata 2018. bio je šahovski turnir na kojem su učestvovala osmerica vrhunskih svjetskih šahista s ciljem da se odredi izazivač za titulu svjetskog prvaka 2018. Održan je u Berlinu od 10. do 28. marta, a osvojio ga je Fabiano Caruana, koji će se u novembru 2018. u Londonu sastati s pobjednikom Svjetskog prvenstva 2016, Norvežaninom Magnusom Carlsenom.

Organizacija

Konačni poredak

Opis po kolima

Reference

Vanjski linkovi

2018. u šahu
2018. u Njemačkoj
Šah u Njemačkoj
Sportska takmičenja u Njemačkoj
Sport u Njemačkoj
Sport u Berlinu

Turnir kandidata 2018.


Fărcaș là một xã thuộc hạt Dolj, România. Dân số thời điểm năm 2002 là 3663 người.

Chú thích

Tham khảo

Xem thêm

Xã của hạt Dolj

Fărcaș


1 Pułk Wojskowej Straży Granicznej – jednostka organizacyjna Wojskowej Straży Granicznej w II Rzeczypospolitej.

Geneza
17 grudnia 1918 szef Straży Granicznej płk Małyszko przedstawił Ministerstwu Spraw Wojskowych wstępny projekt etatów oddziałów granicznych. Na ich podstawie do końca lutego 1919 sformowano 1 pułk Straży Granicznej. W skład 1 pułku weszły: 1 dywizjon stacjonujący czasowo w Warszawie oraz 3 dywizjon SG z Mławy. 21 marca 3 dywizjon SG zmienił nazwę na II/1 pułku Straży Granicznej. Tym samym jego 1 szwadron stał się 5., a 2 szwadron 6 szwadronem 1 pułku SG.

Przemianowanie i zmiany organizacyjne
Wiosną 1919 Straż Graniczna przeszła pod wyłączną komendę Ministerstwa Spraw Wojskowych. W ramach zmian strukturalnych nastąpiły zmiany w nazwie. Odtąd korpus SG nazywał się Wojskową Strażą Graniczną. Oddziały Wojskowej Straży Granicznej w terenie podporządkowano w całości Dowództwom Okręgów Generalnych. 1 pułk Wojskowej Straży Granicznej podporządkowany został Dowództwu Okręgu Generalnego "Warszawa". Inspektorat Wojskowej Straży Granicznej spełniał jedynie funkcje inspektorskie na ogólnych zasadach inspektorów broni. Kontrolował stan wyszkolenia, sprawności i gotowości bojowej. Był też ogniwem łącznikowym pomiędzy odpowiednimi ministerstwami. Dowództwo pułku stacjonowało w Ostrołęce, dowództwo I dywizjonu w Łomży, a II dywizjonu w Mławie.

17 kwietnia sformowano 7 szwadron pod dowództwem kapitana Krzyżanowskiego. W czerwcu dywizjon otrzymał nowe wyposażenie produkcji amerykańskiej, a broń i amunicję – francuskie.

Rozporządzeniem ministra Spraw Wojskowych z 14 lipca 1919 wprowadzono nową organizację i dyslokację oddziałów granicznych. Dowództwo 1 pułk Wojskowej Straży Granicznej przeniesiono z Ostrołęki do Łomży. dowództwo I dywizjonu z Łomży do Szczuczyna, dowództwo II dywizjonu na czas formowania pozostawało w Łomży, a dotychczasowy III(sic!)/1 p WSG wszedł w podporządkowanie 3 pułku WSG. Faktycznie 30 lipca 1919 II dywizjon wyszedł ze składu 1 pułku  WSG i wszedł w podporządkowanie dowódcy 3 pułku Wojskowej Straży Granicznej jako I/3 p WSG. Szwadrony dywizjonu zmieniły numerację odpowiednio: 5 na 4, 6 na 1, 7 na 3 i 8 na 2.
Po sformowaniu w Łomży nowych 1,3,6 i 7 szwadronów oraz nowego dowództwa II dywizjonu, te ostatnie przeniesiono z Łomży do Myszyńca, a szwadrony rozesłano na odcinki graniczne. Ponadto przy pułku sformowano 2 szwadron szkolny i zakwaterowano go w Łomży.

Już połowie 1919 Ministerstwo Spraw Wojskowych i Inspektorat Wojskowej Straży Granicznej podjęły przygotowania do przejęcia Pomorza Gdańskiego. W związku z tym zaplanowano też przesunięcia na innych odcinkach granicy. 1 pułk Wojskowej Straży Granicznej miał ochraniać granicę od Rajgrodu do Mławy.

W lutym 1920 pułk przejął odcinek granicy zaczynający się od rz. Omulew i dalej do m. Napierki od pododdziałów 3 pułku WSG. Pułk ten nie otrzymał dodatkowych sił, a nowy odcinek obsadził drogą poszerzenia sektorów granicznych poszczególnych szwadronów w kierunku zachodnim.

24 lutego 1920 inspektor WSG nakazał pułkowi przyjąć następujące ugrupowanie: dowództwo pułku rozmieścić w Łomży, dowództwo 1 dywizjonu w Szczuczynie, a 2 dywizjonu w Chorzelach. 1 szwadron w Boguszach, 2 szwadron w Niedźwiadnej, 3 szwadron w Koźle, 5 szwadron w Dąbrowie, 6 szwadron w Zarembach, a 8 w Janowcu. Zaznaczył też, że po sformowaniu 3 i 7 szwadronu, osobiście wyznaczy miejsca służby.

3 marca 1920 wiceminister spraw wojskowych generał podporucznik Kazimierz Sosnkowski przemianował dotychczasową formację "Wojskowa Straż Graniczna" na "Strzelców Granicznych". Pułk zmienił swoją nazwę.

Służba graniczna
Pułk obsadzał początkowo linię graniczną Grajewo–Zieluń.
3 maja przeszedł na granice nowo sformowany 7 szwadron. Obsadził odcinek od Rudnej do Bronisława [wł.]. 5 szwadron zajął odcinek od Lawieczyna do Wylazłowa [wł.]. 6 szwadron nie spełniał wymogów pododdziału granicznego, został zdjęty z granicy i odesłany do 1 Dywizji Piechoty Legionów. W jego miejsce dywizja oddała szwadron pod dowództwem rtm. Lubinskiego w składzie 143 żołnierzy, który to przyjął numer 6. Wraz ze "starym" 6 szwadronem odesłano do wojsk liniowych także część żołnierzy 5 szwadronu będących podejrzanymi o uprawianie procederu przemytniczego.

14 lipca 1919 ukazało się rozporządzenie ministra spraw wojskowych odnośnie do dyslokacji i reorganizacji oddziałów granicznych. Zgodnie z tym rozkazem, 1 pułk Wojskowej Straży Granicznej rozlokowano na odcinku granicznym od Jeziora Rajgrodzkiego do rzeki Omulew. Dowództwo pułku przeniesiono z Ostrołęki do Łomży.
I dywizjon ochraniał odcinek od Jeziora Rajgrodzkiego do rzeki Pissy. Dowództwo 1 dywizjonu przeniesiono z Łomży do Szczuczyna. 1 szwadron po sformowaniu go w Łomży przegrupowano do Rajgrodu, 2 szwadron pozostał w Boguszach, 3 szwadron po sformowaniu w Łomży, przeniesiono do Niedźwiadnej a 4 szwadron pozostał w Kolnie.
Nowy II dywizjon 1 pułku WSG ochraniał odcinek granicy od rzeki Pissy do rzeki Omulew. Dowództwo dywizjonu sformowano w Łomży i przeniesiono do Myszyńca. 5 szwadron stacjonował w Lemanie, 6 szwadron sformowano w Łomży i przeniesiono do Krysiak, 7 szwadron stacjonował do Pełtach, 8 szwadron po przybyciu z Warszawy rozmieścił się w m. Surowe.
Dalej granice ochraniał 3 pułk Wojskowej Straży Granicznej.
Tym samym rozporządzeniem nakazano sformowanie przy pułku 2 szwadronu szkolnego WSG.

Żołnierze pułku
Stan na dzień 5 października 1919:
 dowódca pułku – ppłk Alfred Walter
 zastępca dowódcy pułku – ppłk Sergiusz Bogucki (do 25 II 1920 → dowódca 6 pułku SG)
 adiutant pułku – ppor. January Suchodolski
 dowódca 1 dywizjonu – mjr Ludwik Postępski
 dowódca 1 szwadronu – por. Adam Podleski
 dowódca 2 szwadronu – por. Arkadiusz Jałowiecki
 dowódca 3 szwadronu – rtm. Rudolf Wirski
 dowódca 4 szwadronu – rtm. Mariusz Romer
 dowódca 2 dywizjonu – mjr Leonard Samborski
 dowódca 5 szwadronu – por. Władysław Jercho
 dowódca 6 szwadronu – rtm. Stanisław Bebeńkowski
 dowódca 7 szwadronu – por. Władysław Kozubski
 dowódca 8 szwadronu – por. Wiktor Domejko
 dowódca szwadronu szkolnego – mjr Leon Żeromski

Rozmieszczenie pułku

Przekształcenia
 1 dywizjon Straży Granicznej → I dywizjon 1 pułku Straży Granicznej → I dywizjon 1 pułku Wojskowej Straży Granicznej → I dywizjon 1 pułku Strzelców Granicznych
 3 dywizjon Straży Granicznej → II dywizjon 1 pułku Straży Granicznej → II dywizjon 1 pułku Wojskowej Straży Granicznej → I dywizjon 3 pułku Wojskowej Straży Granicznej → I dywizjon 3 pułku Strzelców Granicznych

Uwagi

Przypisy

Bibliografia

Formacje graniczne w Łomży
Wojsko w Ostrołęce
Historia Ostrołęki
Pułki Wojskowej Straży Granicznej

1 Pułk Wojskowej Straży Granicznej


Merely Mary Ann er en amerikansk stumfilm fra 1920 af Edward J. Le Saint.

Medvirkende
 Shirley Mason - Mary Ann
 Casson Ferguson - Lancelot
 Harry Spingler - Peter
 Georgia Woodthorpe - Mrs. Leadbatter
 Babe London - Rosie Leadbatter
 Kewpie Morgan - Drunkard
 Jean Hersholt
 Paul Weigel - Vicar

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1920

Merely Mary Ann (film fra 1920)


Lantian Road () is a station on Line 9 and Line 14 of the Shanghai Metro. The station is located on Middle Yanggao Road at Yunshan Road, between  and  in Pudong. It is named after Lantian Road, which intersects with Yunshan Road one block south of the station. It began passenger trial operation with the rest of phase 3 of Line 9, an easterly extension with 9 new stations, on 30 December 2017. It became an interchange station as it also serves Line 14, which opened on 30 December 2021.

Station Layout

Gallery

References

Shanghai Metro stations in Pudong
Railway stations in China opened in 2017
Line 9, Shanghai Metro
Line 14, Shanghai Metro

Lantian Road station


An Stenochariergus dorianae in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Giesbert ngan Hovore hadton 1989. An Stenochariergus dorianae in nahilalakip ha genus nga Stenochariergus, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Panamá. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Stenochariergus

Stenochariergus dorianae


Suregada gaultheriifolia is 'n struik wat aan die familie Euphorbiaceae behoort. Die spesie is endemies aan oos-sentraal Madagaskar.

Bron
 Plants of the World Online

Suregada
Flora van Madagaskar
Endemiese plante van Madagaskar

Suregada gaultheriifolia


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Thoracistus semeniphagus. Una ning gihulagway ni Rentz, D.C.F. ni adtong 1988. Ang Thoracistus semeniphagus sakop sa kahenera nga Thoracistus, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Province of KwaZulu-Natal

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Province of KwaZulu-Natal
Thoracistus

Thoracistus semeniphagus


Amalie Jørgensen Vangsgaard (født 29. november 1996) er en dansk fodboldspiller, der spiller som angreb for franske Paris Saint-Germain i Division 1 Féminine og Danmarks kvindefodboldlandshold.

Karriere

Jetsmark IF
Hun startede som 4 årig med at spille fodbold i en klub, nemlig hendes barndomsklub Jetsmark IF ved Pandrup. Hun startede på et hold, hvor der kun var drenge, men efter et par år var der så mange piger, at de kunne lave deres eget hold. Hun spillede skiftevis mellem at spille på et hold med piger på hendes egen alder og på et hold med piger der var to år ældre. Det gav hende meget styrke og udfordring, da disse piger både var større og stærkere end Amalie. Udover at træne i klubben, trænede Amalie også meget derhjemme, hvor hun spillet mur og øvede sig i at jonglere.

Fortuna Hjørring
Hun skiftede til Fortuna Hjørring, da hun var 12-13 år, for at spille på klubben U15 hold. Derefter rykkede hun op på klubbens U18 Hold, men blev kort tid efter skadet hvilket holdt hendes ude i et stykke tid. Hun debuterede d. 2. april 2014, på Fortuna Hjørrings førstehold i 3F Ligaen, hvor hun også optrådte i både pokalturneringen og UEFA Women's Champions League.

Ballerup-Skovlunde Fodbold
Efter mange succesfulde år i Fortuna, skiftede hun i 2018 til ligaklubben Ballerup-Skovlunde Fodbold, hvor hun spillede frem til sommeren 2019.

FC Nordsjælland
Siden 2019, har hun spillet for FC Nordsjællands kvinder i Gjensidige Kvindeligaen, hvor hun i sæsonen 2019-20 var holdets topscorer med 8 mål i 19 ligakampe. Med FCN, vandt hun også bronze i klubbens første sæson i ligaen. Hun scorede i øvrigt 5 gange i DBUs Landspokalturnering for kvinder 2019-20, hvor hun også blev pokalmestre.

Hun forlængede i juli 2020, med yderligere to sæsoner i klubben.

Klubben meddelte i den 23. juli 2021, at Vangsgaard stoppede i klubben.

Linköpings FC
Samme dag som meddelelsen om hendes stop i FC Nordsjælland, annoncerede hun skiftet til den svenske topklub Linköpings FC i Damallsvenskan. Hun blev sæsonens topscorer i Damallsvenskan 2022 med i alt 22 mål.

Paris Saint-Germain
Hun underskrev i januar 2023 en tre-årig aftale med den franske storklub Paris Saint-Germain.

Landshold
Hun har været indkaldt på U/19-landsholdet flere gange, og har officielt spillet 20 landskampe og scoret 3 gange. Hun deltog også ved U/19-EM i fodbold for kvinder 2015, hvor landsholdet dog ikke nåede videre fra gruppespillet.

Vangsgaaard fik officielt debut på det danske landshold den 1. september 2022 i den sidste VM-kvalifikationskamp mod , som indskifter i 64. minut for Sofie Bredgaard. Hun scorede sit første landsholdsmål den 22. juli 2023 ved VM i fodbold 2023 i Australien/New Zealand som matchvinder i 1–0-sejren over .

Referencer

Eksterne henvisninger

Kvindelige fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Ballerup-Skovlunde Fodbold
Fodboldspillere fra FC Nordsjælland (kvinder)
Fodboldspillere fra Fortuna Hjørring

Amalie Vangsgaard


Željko Kecojević, rođen 9. januara 1961. u Tuzli, je bosanskohercegovački glumac.
Bio je jedan od prepoznatljivijih i talentiranijih jugoslavenskih mladih glumaca. Poznat je po ulogama Željka Stanarevića i Muse Puse Tufahije u kultnoj predstavi Audicija. Idejni je tvorac i autor predstave Sve mi diraj, očevinu ne sa Jasminom Geljom. Trenutno živi i radi u Torontu. Gradi glumačku karijeru u Kanadi i Sjedinjenim Američkim Državama učestvujući u većem broju filmova i nekoliko televizijskih serija poput: Cosmopolis, ZOS: Zone of Separation, Covert Affairs i drugi.

Filmografija

 The waiting room (2015)
 Transporter: The Series (2012)
 Cosmopolis (2012)
 Covert Affairs (Pilot) (2010)
 Gangster Exchange (2010)
 Survival of the Dead (2009)
 Zone of Separation (2009)
 Air Emergency (2007)
 1-800-Missing (2004)
 This Is Wonderland (2004)
 Blue Murder (2003)
 Master Spy: The Robert Hanssen Story (2002)
 Hajde da se volimo 2 (1989)
 Azra (1988)
 Vanja (1988)
 Vanbračna putovanja (1988)
 Posljednji skretničar uzanog kolosijeka (1986)
 Misija Majora Atertona (1986)
 Ja sam starinski ormar (1986)
 Brisani prostor (1985)
 Veliki talenat (1984)
 Nastojanje (1982)

Reference

Rođeni 1961.
Biografije, Tuzla
Bosanskohercegovački glumci
Jugoslavenski glumci
Kanadski glumci

Željko Kecojević


Laelius macfarlanei – gatunek błonkówki z rodziny Bethylidae.

Gatunek ten został opisany w 2013 roku przez Darrena Francisa Warda. Epitet gatunkowy nadano na cześć Roda MacFarlane'a, który odłowił materiał typowy.

Samice mają ciało długości od 3 do 3,5 mm przy długości przedniego skrzydła od 2 do 2,1 mm. U samca długość ciała wynosi od 2 do 2,7 mm, a przedniego skrzydła od 1,5 do 1,7 mm. Głowa jest czarna z brązową większą częścią czułków i pomarańczowymi szczytami pięciozębnych żuwaczek. Trapezowaty nadustek zaopatrzony jest w ząbek środkowy. Mezosoma jest czarna, o bardzo słabo zaznaczonych notauli. Odnóża mają czarne biodra, ciemnobrązowe uda i brązowe pozostałe człony. Przednie skrzydła odznaczają się długą, równomiernie zakrzywioną żyłką radialną oraz obecnością komórek medialnych i submedialnych. Gładka i błyszcząca metasoma ma barwę czarną u samicy i ciemnobrązową u samca.

Owad endemiczny dla Nowej Zelandii, znany z regionów Auckland, Wellington i Northland na Wyspie Północnej oraz regionów Nelson i Marlborough na Wyspie Południowej.

Przypisy

Bethylidae
Błonkówki Nowej Zelandii
Gatunki i podgatunki zwierząt nazwane w 2013 roku

Laelius macfarlanei


An Macroeme plana in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Perty hadton 1832. An Macroeme plana in nahilalakip ha genus nga Macroeme, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Macroeme

Macroeme plana


Monkey Business - Quattro folli in alto mare (Monkey Business) del 1931 è il terzo film dei fratelli Marx, il primo ad avere un soggetto originale ed essere stato girato ad Hollywood. La regia è stata affidata al debuttante Norman Z. McLeod, futuro regista di Horse Feathers - I fratelli Marx al college nel 1932. In questo film recitano quattro dei fratelli Marx: Groucho, Chico, Harpo e Zeppo.

Trama
Per sfuggire alle autorità i quattro si imbarcano clandestinamente su un lussuoso transatlantico, nascondendosi nella stiva. A bordo vengono scoperti e dopo una serie di inseguimenti su e giù per la nave finiscono per diventare le guardie del corpo di una banda di gangsters. Allo sbarco la figlia di uno dei gansters viene rapita e toccherà ai fratelli Marx salvare la situazione.

Produzione
Della sceneggiatura scritta da Perelman e Johnstone, Groucho disse: "Fa schifo". In effetti essa venne progressivamente riscritta dagli stessi fratelli, dal regista MacLeod, dal produttore Mankievicz e da molti altri scrittori e schetchisti come lo zio dei fratelli, Al Shean ed Eddie Cantor. Il film si fonda su due spettacoli teatrali dei nostri, Home again e Mr. Green reception.
In questo film manca la classica spalla femminile Margaret Dumont che, però, riapparirà successivamente.
Il film venne proibito in Irlanda per timore che potesse incoraggiare comportamenti anarchici e quindi riedito con dodici tagli nel 1932.

Riconoscimenti
Nel 2000 l'American Film Institute ha inserito il film al 73º posto della classifica delle cento migliori commedie americane di tutti i tempi.

Citazioni e riferimenti
La pellicola viene vista nel suo titolo di testa e in qualche fotogramma e riconosciuta da Jeffrey Goines (Brad Pitt) durante la permanenza del protagonista James Cole (Bruce Willis) nell'ospedale psichiatrico nel film L'esercito delle 12 scimmie.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Film commedia
Film dei fratelli Marx


Aspalathus tuberculata is 'n plant wat hoort tot die genus Aspalathus. Die spesie is endemies aan die Wes-Kaap en is deel van die fynbos. Dit kom vanaf die Breederiviervallei tot by Caledon en ooswaarts in die Klein-Karoo so ver as die Klein Swartberg voor.

Bronne
 SANBI Redlist
 Plants of the World Online

Aspalathus
Flora van Suid-Afrika
Endemiese plante van Suid-Afrika

Aspalathus tuberculata


Kaliwatan sa insekto ang Myrsidea antiqua. Una ning gihulagway ni Ansari ni adtong 1956. Ang Myrsidea antiqua sakop sa kahenera nga Myrsidea, ug kabanay nga Menoponidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Myrsidea

Myrsidea antiqua


Kaliwatan sa sisi ang Amphibalanus improvisus. Una ning gihulagway ni Darwin ni adtong 1854. Ang Amphibalanus improvisus sakop sa kahenera nga Amphibalanus, ug kabanay nga Balanidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Sisi
Sisi sa Yellow Sea
Amphibalanus

Amphibalanus improvisus


Kaliwatan sa alibangbang ang Trabala durga. Una ning gihulagway ni Walter Karl Johann Roepke ni adtong 1951. Ang Trabala durga sakop sa kahenera nga Trabala, ug kabanay nga Lasiocampidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Trabala

Trabala durga


17. etape af Tour de France 2020 var en 170 km lang  i Alperne, som blev kørt den 16. september 2020 med start i  og mål på toppen af . Etapen blev betegnet som løbets "kongeetape". Rytterne skulle op af to stigninger udenfor kategori (Hors catégorie). Først kom Col de la Madeleine, inden den afgørende stigning op mod mål på Col de la Loze som er 21,5 km lang, som i gennemsnit stiger med 7,8%. Loze var løbets sværeste og højeste bjerg.

Inden starten på etapen valgte vinderne af løbet i 2019, Egan Bernal fra , at udgå af løbet. På det tidspunkt var han over en halv time efter de førende i det samlede klassement.

Miguel Ángel López fra  vandt etapen, og kørte sig samtidig ind på tredjepladsen i det samlede klassement. Løbets førende rytter Primož Roglič kom ind 15 sekunder senere, efterfulgt af Tadej Pogačar på tredjepladsen, 30 sekunder efter López. Pogačar overtog samtidig løbets prikkede bjergtrøje, efter at Benoît Cosnefroy havde erobret den på 2. etape.

Resultater

Etaperesultat

Klassement efter etapen

Pointkonkurrencen

Bjergkonkurrencen

Bedste unge rytter

Holdkonkurrencen

Udgåede ryttere
  Egan Bernal () – stillede ikke til start.
  Stefan Küng () – stillede ikke til start, pga han skulle forberede sig til VM.
  Mikel Nieve () – stod af på Col de la Madeleine.
  Jens Debusschere () – faldt for tidsgrænsen.

Referencer

Eksterne henvisninger

 Officielle hjemmeside

17

17. etape af Tour de France 2020


An Xylergates lacteus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Bates hadton 1864. An Xylergates lacteus in nahilalakip ha genus nga Xylergates, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha:
 Guyana.
 Surinam.
 Venezuela.

Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Xylergates

Xylergates lacteus


An Dicrolene pullata in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Garman hadton 1899. An Dicrolene pullata in nahilalakip ha genus nga Dicrolene, ngan familia nga Ophidiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Dicrolene

Dicrolene pullata


Kamruddin Ahmed (1912-1982) was a Bangladeshi diplomat, lawyer and politician.

Early life
Ahmed was born on 8 September 1912 in Sholaghar, Sreenagar Upazila, Munshiganj District, Bengal Presidency, British India. He graduated from Barisal Zilla School in 1929 and from B. M. College in 1931. He completed his B.A. in 1934 and M.A. in 1935 from the University of Dhaka in English.

Career
Ahmed after finishing his studies joined Armanitola Government High School in Dhaka as a teacher. He was a supporter of All India Muslim League which he left after the Partition of India in 1947. In East Pakistan he joined the Sarba-daliya Rastrabhasa Sangram Parishad (All Party State Language Movement) which campaigned for Bengali language to be made a state language of Pakistan. In 1954 he joined the Awami Muslim League and was elected to the Central Committee of the Awami Muslim league in 1955. He then left politics to join the Pakistan diplomatic service. He was appointed Deputy High Commissioner of Pakistan to India based in Kolkata in 1957 and left his post in 1958. From 1958 to 1961 he was the Pakistani Ambassador to Myanmar and Combodia. In 1962 he became a lawyer. In 1971 at the start of Bangladesh Liberation war he was arrested by Pakistan Army and kept in prison till the end of the war. After the independence of Bangladesh he served as the General Secretary of Trade Union Federation. From 1976 to 1978 he was the President of the Asiatic Society of Bangladesh. He wrote a number of historical books on Bengal and Bangladesh. His son, Nizamuddin Azad, was killed in the Bangladesh Liberation war and was a member of the Mukti Bahini.

Death
Ahmed died in Dhaka on 6 February 1982.

References

Bangladeshi diplomats
1912 births
1982 deaths
Pakistani politicians

Kamruddin Ahmed


Øldir: 15. øld - 16. øld - 17. øld

Áratíggju:  1460-árini 1470-árini 1480-árini 1490-árini 1500-árini - 1510-árini - 1520-árini 1530-árini 1540-árini 1550-árini 1560-árini

Árstal: 1505 1506 1507 1508 1509 - 1510 - 1511 1512 1513 1514 1515

Hendingar

Føðingar

Andlát

1510-árini

1510


Gregory Dyke (nascido em 20 de maio de 1947) é um executivo, jornalista e locutor de rádio britânico. Ele é o ex-presidente da Associação de Futebol (FA). Dyke também é comentarista no programa esportivo The Pledge da Sky News. Na década de 1990, ele ocupou cargos de executivo-chefe (CEO) no LWT Group, Pearson Television e Channel 5.

Ele é mais notável por seu mandato como diretor-geral da BBC de janeiro de 2000 a janeiro de 2004, posição a partir da qual ele renunciou após críticas pesadas sobre o processo de comunicação de notícias da empresa no Inquérito Hutton. Ele é o presidente da empresa de televisão infantil HIT Entertainment, e foi o Chanceler da Universidade de York de 2004 a 2015.

Ligações externas
 Biografia de Greg Dyke (em Inglês) na BBC.com

Personalidades mundiais da televisão premiados com o Emmy Internacional
Nascidos em 1947
Naturais de Londres
Jornalistas do Reino Unido

Greg Dyke


An Acanthicus hystrix in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Agassiz hadton 1829. An Acanthicus hystrix in nahilalakip ha genus nga Acanthicus, ngan familia nga Loricariidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Acanthicus

Acanthicus hystrix


Ang Band-e Afghānbāyo ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Band-e Afghānbāy wa Band-e Fōlād, bukid, Sar-e Pul,
 Band-e Afghānbāyo (bukid sa Apganistan), Sar-e Pul,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Band-e Afghānbāyo


Politico (oprindeligt The Politico; egen skrivemåde: POLITICO) er et amerikansk politisk medieselskab med hovedsæde i Arlington County, Virginia, der dækker forskellige politiske emner både i og omkring USA og internationalt. Det blev stiftet i januar 2007 af John Harris og Jim VandeHei, der begge, indtil opstarten af POLITICO, havde været journalister på The Washington Post.

Selskabet dækker både emner som lobbying, medier, USA's Kongres, regering og præsidentembede i deres amerikanske avis POLITICO, magasin POLITICO Magazine og amerikanske hjemmeside, og dækker derudover diverse emner omhandlende national politik i europæiske lande og EU-politik gennem deres publikation europæiske POLITIO Europe og tilhørende hjemmeside.

Referencer

Eksterne henvisninger

 politico.com
 politico.eu

Aviser fra USA
Etableret i 2007

Politico


Sciocoris longifrons is a species of stink bug in the family Pentatomidae. It is found in North America.

References

Further reading

Sciocorini
Insects described in 1933
Hemiptera of North America

Sciocoris longifrons


All Star Comics é uma série de revistas em quadrinhos estadunidense da All-American Publications, uma das três empresas que se fundiram com a National Periodical Publications para formar a atual DC Comics. Com a exceção das duas primeiras edições, All Star Comics mostrava principalmente as histórias da Sociedade da Justiça da América. A série destacou-se por ter introduzido a Sociedade da Justiça, a primeira equipe de super-heróis e pela introdução da Mulher-Maravilha.

Série Original

O conceito original para All Star Comics era uma antologia continha várias séries populares de outras antologias publicadas pelas All-American Publications e National Comics.

All Star Comics #1 (capa datada do Verão [do Hemisfério Norte] de 1940) continha principalmente histórias de super-heróis, como o Flash, Gavião Negro, Ultra-Man da Era de Ouro da All-America, bem como do Homem-Hora, Espectro e Sandman da National. A tirinhas de aventura "Biff Bronson" e de comédia "Red, White and Blue" também estrearam no Verão [do Hemisfério Norte] de 1940, cf. data de capa.

A edição #3 teve um significado histórico, pois mostrou a primeira reunião e aparição da Sociedade da Justiça da América, onde seus membros descrevem histórias de suas façanhas, que mais tarde, dariam lugar a uma coleção de aventuras solo. Além do Flash, Gavião Negro, Homem-Hora, o Espectro e o Sandman, estava o Senhor Destino da More Fun Comics da Nacional; e o Lanterna Verde e o Átomo de principal título da All-American, All-American Comics. A Sociedade da Justiça da América (SJA) era originalmente uma narrativa moldura usada para apresentar uma antologia de histórias solos sobre personagens individuais, com cada história sendo tratada por um artista diferente. A formato de antologia foi abandonado em 1947 e substituído por uam série de histórias onde os heróis se uniam para combater o crime.

All Star Comics #8 (data de capa de Janeiro de 1942) também é um marco na histórias dos quadrinhos, pois, apresentou a primeira aparição da Mulher-Maravilha em uma história de 8 páginas escrita por William Moulton Marston, sob o pseudônimo de "Charles Moulton" com desenhos de H. G. Peter. A inserção da história foi para testar o interesse do leitor no conceito da Mulher-Maravilha. O que acabou gerando uma resposta bastante positiva dos fãs e a Mulher Maravilha conseguiu tornar-se o título principal da antologia da Sensation Comics a partir da edição #1. A mesma edição mostrou a introdução do Doutor Meia-Noite e Starman , como membros da Sociedade da Justiça. A partir da edição #11, a Mulher Maravilha iria aparecer em All Star Comics como membro da Sociedade da Justiça.

Com a edição #34 (Abril–Maio de 1947), Gardner Fox deixou a série e um novo super-vilão, o Mago, foi introduzido. A Sociedade da Injustiça travou a primeira luta SJA na edição #37 numa história escrita por Robert Kanigher. A convidada Canário Negro apareceu na edição #38 e entrou para a equipe três edições mais tarde em #41.

All Star Comics aumentou sua periodicidade de trimestral para bimestral e o SJA durou até Março de 1951 na edição #57 em uma história ironicamente intitulada "The Mystery of the Vanishing Detectives" (algo como, O Mistério dos Detetives Desaparecidos").

Com a queda nas vendas dos quadrinhos de super-heróis no início da década de 1950, a All Star Comics foi renomeada para All-Star Western em 1951 na edição #58. A partir desta edição, as histórias da "Sociedade da Justiça da América" foram substituídas por histórias de heróis de faroeste.

Renascimentos

Renascimento da série de 1976
Em 1976, o nome da All Star Comics foi ressuscitado para uma série que retratava as aventuras da atual SJA. A nova série ignorou a numeração da All-Star Western e continuou a numeração original, estreando com a All-Star Comics #58. A partir da edição #66, um hífen foi adicionado ao título e as palavras "All-Star Comics" ficaram muito menor na parte da cobertura; enquanto as palavras "Sociedade da Justiça" (tradução de "Justice Society") ficaram muito maior. A década de 1970, a série apresentou novos personagens como  a Poderosa e a Helena Wayne uma versão da Caçadora. Esta série teve dezessete edições até ser cancelada abruptamente na edição #74 como parte da Implosão da DC e as aventuras da SJA foram continuadas na Adventure Comics.

Roy Thomas, fã de longa data da SJA, sugeriu a Gerry Conway que a SJA merceia um título próprio novamente. Conway ofereceu a Thomas uma oportunidade como ghost-write numa edição de renascimento da All-Star Comics, mas ele recusou, pois, estava sob um contrato de exclusividade com a Marvel Comics na época. Entretanto, em 1981, Thomas mudou-se para a DC e finalmente trabalhou com os personagens.

Renascimentos posteriores
As duas edições da série All-Star Comics foi publicada como parte do enredo de "Justice Society Returns" em Maio de 1999.

Edições encadernadas
 All Star Comics Archives:
 Volume 0 inclui #1-2, 144 páginas, Março de 2006,
 Volume 1 inclui #3-6, 272 páginas, 1992,
 Volume 2 inclui #7-10, 256 páginas, 1993,
 Volume 3 inclui #11-14, 240 páginas, Novembro de 1997,
 Volume 4 inclui #15-18, 224 páginas, Dezembro de 1998,
 Volume 5 inclui #19-23, 224 páginas, Dezembro de 1999,
 Volume 6 inclui #24-28, 240 páginas, Outubro de 2000,
 Volume 7 inclui #29-33, 216 páginas, Julho de 2001,
 Volume 8 inclui #34-38, 208 páginas, Agosto de 2002,
 Volume 9 inclui #39-43, 192 páginas, Agosto de 2003,
 Volume 10 inclui #44-49, 216 páginas, Agosto de 2004,
 Volume 11 inclui #50-57, 276 páginas, Março de 2005,
 Justice Society
 Volume 1 inclui #58-67 e DC Special #29, 224 páginas, Agosto de 2006,
 Volume 2 inclui #68-74 e Adventure Comics #461-466, 224 páginas, Fevereiro de 2007,
 Showcase Presents: All-Star Comics inclui as edições #58-74 e Adventure Comics #461-466, 448 páginas, Setembro de 2011,

Millennium Edition
Em 2000 e 2001, a DC Comics reimprimiu várias das mais edições mais notáveis da série Millennium Edition. All Star Comics #3 e #8 foram reimpressas neste formato.

Ligações externas
 All Star Comics no Mike's Amazing World of DC Comics.
Publicações da DC Comics
Terra 2
Sociedade da Justiça

All Star Comics


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Duolandrevus bengkulu. Una ning gihulagway ni Andrey Vasil'evich Gorochov ni adtong 2016. Ang Duolandrevus bengkulu sakop sa kahenera nga Duolandrevus, ug kabanay nga Gryllidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Sumatra (pulo)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Sumatra (pulo)
Duolandrevus

Duolandrevus bengkulu


Monterol is a village in Umag municipality in Istria County, Croatia.

Demographics
According to the 2021 census, its population was 38. It was 19 in 2001.

References

Populated places in Istria County

Monterol


Ramesh Behl was an Indian film director and producer belonging to Behl family of Hindi films. He produced known successful films like   The Train (1970 film), Kasme Vaade (1978). He directed films like Jawaani (1984), Pukar (1983) and Apne Apne (1987). He is the only filmmaker to have taken R. D. Burman as the music director for all his films. He died on 5 January 1990.

Personal life

His wife Madhu Behl was the daughter of actor Kamal Kapoor.

Behl's son Goldie Behl is also a director and producer. His daughter Srishti Arya (, married to Sameer Arya - the son of Sulbha Arya and Ishan Arya) is a producer, media executive, co-founder of Rose Audiovisuals with her brother Goldie, former treasurer and the Vice President of the Producers Guild of India, former core member of Indian Film and TV Producers Council, and was the head of Netflix India till 2021.

He is also father of 2 more daughters, Shraddha Behl and chef Tania R. Behl. Ramesh's sister  Shukla was married to Rajendra Kumar.

Filmography
As Director:

See also
 List of Hindi film families

References

External links

20th-century Indian film directors
Hindi-language film directors
Hindi film producers
1990 deaths
Year of birth missing
Place of birth missing

Ramesh Behl