Caroline Spencer, Duquesa de Marlborough (nascida Caroline Russell; Bromley ou Bloomsbury, dezembro de 1742 ou janeiro de 43 — Palácio de Blenheim, 26 de novembro de 1811) foi uma nobre inglesa. Ela foi duquesa de Marlborough pelo seu casamento com George Spencer, 4.º Duque de Marlborough.

Família
Lady Caroline foi a única filha, segunda e última criança nascida de John Russell, 4.º Duque de Bedford, e de sua segunda esposa, Gertrude Leveson-Gower. Os seus avós paternos eram Wriothesley Russell, 2.º Duque de Bedford e Elizabeth Howland. Os seus avós maternos eram John Leveson-Gower, 1.º Conde Gower e Evelyn Pierrepont.

Ela teve apenas um irmão por parte de pai e mãe, que era Francis Russell, Marquês de Tavistock, marido de Elizabeth Keppel.

Do primeiro casamento do duque com Diana Spencer, ela teve um meio-irmão, que era John Russell, Marquês de Tavistock, que nasceu e morreu em 6 de novembro de 1732.

Biografia
Em 8 de setembro de 1761, Caroline foi uma das damas de honra da princesa Carlota de Mecklemburgo-Strelitz no seu casamento com o rei Jorge III do Reino Unido, no Palácio de St. James.

No dia 23 de agosto de 1762, aos 19 ou 20 anos de idade, Caroline casou-se com George Spencer, 4.º Duque de Marlborough, de 23 anos, em Bedford House, na cidade de Londres. George era filho de Charles Spencer, 3.º Duque de Marlborough e de Elizabeth Trevor.

O casal teve sete filhos, cinco meninas e dois meninos.

Em 1788, a duquesa enviou uma carta ao pintor Ozias Humphrey, contendo um desenho de um retrato de seu marido, George, feito pelo pintor Thomas Gainsborough, que havia morrido neste mesmo ano. Portanto, ela pede que Humphrey complete o retrato inacabado.

De acordo com Gibbs, a rainha Carlota a chamou de "a mulher mais orgulhosa na Inglaterra."

A duquesa faleceu no dia 26 de novembro de 1811, aos 68 ou 69 anos de idade. Foi sepultada no Palácio de Blenheim.

Descendência
 Caroline Spencer (27 de outubro de 1763 – 23 de novembro de 1813), foi esposa de Henry Welbore Ellis, 2.º Visconde Clifden de Gowran, com quem teve dois filhos;
 Elizabeth Spencer (entre 1764 e 1774 – 1812), foi esposa de John Spencer, com quem teve quatro filhos;
 Charlotte Spencer (entre 1765 e 1772 – 1802), foi esposa do reverendo Edward Nares, com quem teve uma filha;
 George Spencer-Churchill, 5.º Duque de Marlborough (6 de março de 1766 – 5 de março de 1840), sucessor do pai. Foi marido de Susan Stewart, com quem teve quatro filhos;
 Anne Spencer (5 de novembro de 1773 – 7 de agosto de 1865), foi esposa de Cropley Ashley-Cooper, 6.º Conde de Shaftesbury, com quem teve nove filhos;
 Amelia Sophia Spencer (após 1774 – 30 de janeiro de 1829), foi esposa de Henry Pytches Boyce. Sem descendência;
 Francis Spencer, 1.º Barão Churchill (6 de dezembro de 1779 – 10 de março de 1845), foi marido de Frances FitzRoy, com quem teve oito filhos;

Ancestrais

</center>

Naturais de Londres
Duquesas de Marlborough
Filhas de duques
Ingleses do século XVIII
Ingleses do século XIX
Mulheres do século XVIII
Mulheres do século XIX
Família Russell


Kaliwatan sa isda ang Aphyosemion riggenbachi. Una ning gihulagway ni Ahl ni adtong 1924. Ang Aphyosemion riggenbachi sakop sa kahenera nga Aphyosemion, ug kabanay nga Nothobranchiidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kinaminosang kalabotan. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Aprika
Isdangtunay sa Kamerun
Aphyosemion

Aphyosemion riggenbachi


L'Associazione Calcio Palmanova era la società calcistica di Palmanova (cittadina della Provincia di Udine). Era una delle più vecchie società calcistiche del Friuli, essendo stata fondata nel 1909; è fallita nel 2010.

Storia
Ha partecipato a campionati di Serie C sia negli anni '30 (Prima Divisione 1934-1935) che negli anni '40 ed arrivando al top nel 1946-1947 dove con Renzo Burini (passato poi al ) raggiunse il 3º posto.

Scesa piano piano di categoria la squadra amaranto (così chiamata dai tifosi per la propria divisa sociale) toccava il punto più basso della sua storia rischiando la retrocessione in terza categoria al termine del campionato 1973-1974.

Durante l'estate di quell'anno, il commendator Dino Bruseschi, presidente dell' degli anni '50 e '60, palmarino e all'epoca sindaco della cittadina, veniva convinto dagli amici a prendere in mano le sorti della squadra.

Nel nuovo polisportivo appena inaugurato il Palmanova vinceva la Seconda Categoria nel 1974-1975 e la Prima Categoria nel 1975-1976. Nella stagione 1976-1977 dopo una accesa lotta con il C.M.M. San Michele Monfalcone cedeva nello scontro diretto (con due gol in contropiede di Botta al 1' e Di Blas all'89') e doveva accontentarsi del secondo posto. Nella successiva stagione 1977-1978, dopo il cambio di allenatore (Fulvio Zonch al posto di Franco Sclauzero) iniziava una rimonta (27 punti su 30 nel girone di ritorno) terminata con uno spareggio con la Pro Gorizia disputato allo Stadio Friuli davanti a 6.000 spettatori e finito 1-1 dopo i tempi supplementari; il sorteggio favoriva la squadra palmarina che accedeva alla Serie D. L'anno successivo, nel nuovo campionato (a quel tempo categoria semiprofessionistica) la squadra per tre quarti di campionato fece pensare ad un ulteriore salto in Serie C2 ma crollò nelle ultime giornate.

Negli anni successivi il Palmanova alterna campionati in Serie D o nel Campionato Nazionale Dilettanti (1978-1979, 1979-1980, 1991-1992, 1992-1993, 1995-1996, 1996-1997, 2000-2001) a retrocessioni nel campionato di Eccellenza e prima categoria fino alla stagione 2008-2009, quando venne retrocesso prima in Promozione e l'anno successivo in prima categoria.
Nel 2009-2010, l'anno del centenario, la società oramai non è solo priva di fondi e anche indebitata.

Sono diversi i dirigenti che si avvicendano al "capezzale" della società ma nessuno riesce far qualcosa per salvarla.
Il fallimento, inevitabile, avviene al termine del campionato.

La società cambia il nome in A.S.D. Palma Calcio e cura la pura attività giovanile in attesa di ricreare una squadra da iscrivere in Terza Categoria.

Cronistoria

Allenatori e presidenti

Calciatori

 Roberto Milocco, libero e capitano amaranto negli anni di Dino Bruseschi, viene chiamato numerose volte in Nazionale Dilettanti nel 1975-1976 e nel 1976-1977.
 Loris Piccini viene proclamato miglior giocatore del Friuli Venezia Giulia nel 1970.
 Paolo Marangon capitano del Palmanova dal 1989 al 1994, nella stagione 1988/89 viene convocato con la Rappresentativa del F.V.G. e vince il titolo nazionale nella finale a Terni contro il Veneto. La Regione FVG gli consegna l'Aquila di Bronzo.

Palmarès

Competizioni regionali

1994-1995

1977-1978, 1990-1991, 1998-1999 (girone B)

1975-1976 (girone A)

1963-1964 (girone E), 1974-1975 (girone C)

Statistiche e record

Statistiche di squadra
 Durante il primo campionato di Serie D nel 1978-1979, è l'unica squadra del suo girone a mantenere il campo inviolato (14 squadre in tutta la categoria).
 21 sono i punti di vantaggio sulla seconda classificata, il Monfalcone, al termine del campionato di Promozione vinto nella stagione 1998-1999.
 Nell'anno 1989, in occasione dell'80º anno di fondazione, l'A.C. Palmanova vince tutti i campionati in tutte le categorie cui partecipa, dai Pulcini alla Prima Squadra che nello stesso anno vince anche la Coppa Regione.

Note

Associazione Calcio Palmanova


Visual merchandising (z łac. mercari – handlować; z ang. to merchandise – sprzedawać, z ang. visual – wizualny) – sprzedaż wizualna, sprzedaż za pomocą ekspozycji towaru.

Visual merchandising to prezentacja sklepu i jego towaru w taki sposób aby przyciągnąć uwagę potencjalnych klientów. Jest ściśle związany z praktyką marketingu AIDA. Celem visual merchandisingu jest stworzenie odpowiedniej atmosfery w punkcie sprzedaży w celu wywołania u kupujących określonych efektów. Atmosfera tworzona jest poprzez oddziaływanie na zmysły nabywcy wywołując u niego określone wrażenia: wzrokowe, słuchowe, węchowe oraz dotykowe (marketing sensoryczny). W handlu detalicznym do tego celu wykorzystuje się: witrynę, układ i wyposażenie sklepu, pozycjonowanie produktu, oświetlenie oraz oznakowanie i materiały POSM.

W praktyce visual merchandisingu wykorzystuje się następujące zachowania konsumentów:
 75% klientów wchodzących po raz pierwszy do sklepu zapamiętuje wejście do sklepu,
 65% wszystkich decyzji o zakupie zostaje podejmowanych w sklepie,
 ponad 50% klientów zakupiło towar który zobaczyło na witrynie,
 48% klientów dokonuje zakupu impulsywnego,
 w ciągu 3–8 sekund klient zostaje przyciągnięty/nieprzyciągnięty do wystawy,
 80% naszych wrażeń (pozytywnych/negatywnych) odbierana jest za pomocą wzroku.

Zawód
Osobę zajmującą się sprzedażą wizualną określa się jako visual merchandisera. Zawód ten nie znajduje się w Polsce na liście zawodów regulowanych. Specjaliści wiedzę zdobywają na podstawie doświadczenia zawodowego lub kursów visual merchandisingu oferowanych przez niepubliczne placówki kształcenia ustawicznego i praktycznego.

W zakresie obowiązków visual merchandisera leży:
 Opracowanie standardów ułożenia towaru.
 Przygotowywanie planogramów.
 Kreowanie wewnętrznej aranżacji sklepów (meble, materiały graficzne).
 Stworzenie materiałów szkoleniowych i szkoleń dla pracowników sklepów.
 Opracowanie wyglądu witryn oraz stworzenie harmonogramu na dany sezon.
 Obserwacja i analiza konkurencji.
 Systematyczna kontrola salonów.
 Nadzór nad realizacją standardów i instrukcji VM w sklepach, egzekwowanie ich odpowiedniego poziomu realizacji.
 Sporządzanie raportów z wizyt wraz ze zdjęciami.
 Kontrola przebiegu otwarć nowych salonów w zakresie VM: współtworzenie z architektem salonu, opracowanie układu sklepu, szkolenie pracowników salonów z zasad VM, przygotowanie raportu z otwarcia
 Wykorzystywanie dostępnych w firmie analiz sprzedaży w ramach działań na rzecz VM.
 Wsparcie VM dla sklepów i stoisk partnerów.
 Współpraca z firmami zewnętrznymi.
 Zamawianie materiałów reklamowych POP, POS.
 Współpraca z kierownikami regionalnymi i kierownikami salonów.
 Organizacja pracy własnej.
 Zbieranie informacji z rynku o nowych trendach i sposobach ekspozycji towarów.

Przypisy

Marketing

Visual merchandising


Biografia
Fu il direttore responsabile più longevo del settimanale Topolino, dal 1949 al 1980. Ne fu anche, sia pure saltuariamente, disegnatore e sceneggiatore.

Uno dei suoi meriti principali è l'aver portato il fumetto a livelli di vendita pari a quelli dei settimanali di informazione.

Nel 1968, durante un collegamento con gli stabilimenti Arnoldo Mondadori Editore all'interno di una puntata di Canzonissima '68, Gentilini - intervistato da Luigi Silori - rese ufficialmente noto in diretta, per la prima volta, che il 60% dei disegni delle storie Disney pubblicate in Italia, erano anche prodotti in Italia. In quella stessa breve trasmissione, tra l'altro, Gentilini mostrò a Silori i disegnatori Giovan Battista Carpi e Romano Scarpa che composero in diretta una tavola di Topolino.

Nel 1980 subentrò al suo posto Gaudenzio Capelli.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Autori Disney
Direttori di periodici italiani

Mario Gentilini


Trấn Dương là một xã thuộc huyện Vĩnh Bảo, thành phố Hải Phòng, Việt Nam.

Xã Trấn Dương có diện tích 11,82 km², dân số năm 1999 là 7620 người, mật độ dân số đạt 645 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Trấn Dương


Picsearch è una compagnia svedese, fondata nel 2000, che ha un motore di ricerca di immagini per Internet. Ha un indice che comprende più di 1.700.000.000 immagini Web. Ha clienti come MSN, Ask e Lycos. È riconosciuto come uno dei tre più grandi motori di ricerca di immagini, assieme a Google e Yahoo.

L'azienda
Picsearch è stato creato nel 2000 da due studenti dell'Università di Linköping. Il suo motore di ricerca di immagini è stato lanciato nell'estate del 2001. L'azienda ha il proprio quartier generale a Stoccolma in Svezia.

Collegamenti esterni

Motori di ricerca

Picsearch


Sušobreg je naseljeno mjesto u sastavu općine Konjščina, Krapinsko-zagorska županija, Republika Hrvatska.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Zlatar–Bistrica. Teritorijalnom reorganizacijom u Hrvatskoj naselje Sušobreg je podijeljeno između općine Konjščina pod imenom Donji Sušobreg, koje je zatim promijenjeno u Sušobreg i općine Marija Bistrica pod imenom Gornji Sušobreg, koje je zatim promijenjeno u Sušobreg Bistrički. Za narodnosni sastav 1991. godine pogledati pod Sušobreg.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Sušobreg je imao 222 stanovnika.

Napomena: U 2001. naselje nastalo dijeljenjem naselja Sušobreg na Donji Sušobreg (općina Konjščina), i Gornji Sušobreg (općina Marija Bistrica). Iste godine Donji Sušobreg promijenio je ime u Sušobreg. Sadrži podatke za bivše naselje Sušobreg od 1857. do 1991.

Popis 1910.

Za sastav stanovništva na popisu 1910. godine, pogledati pod: Sušobreg.

Literatura

  Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
 Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Hrvatskoj
Naselja u Krapinsko-zagorskoj županiji

Sušobreg


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Pareumastacops vismiae. Una ning gihulagway ni Marius Descamps ni adtong 1979. Ang Pareumastacops vismiae sakop sa kahenera nga Pareumastacops, ug kabanay nga Eumastacidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Amazonas

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Amazonas
Pareumastacops

Pareumastacops vismiae


An Vinculopsis epipaschia in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Munroe hadton 1964. An Vinculopsis epipaschia in nahilalakip ha genus nga Vinculopsis, ngan familia nga Crambidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Vinculopsis

Vinculopsis epipaschia


Melbourne bounce (også kendt som Melbourne sound) er en stilart af elektrohouse som hovedsageligt stammer fra Australiens Melbourne-område i de tidlige 2010'er, før det fik modtaget udbredt klubstatus. Tempoet er som regel hurtigere end de fleste house-genrer, tit sat på omkring 128-150 BPM, med forskellige sange fra genren som læner sig hen imod det sidstnævnte. Dette giver produktionen en 'hoppende' lyd, dermed navnet. Melbourne bounce-numrer deler strukturer lignende til andre kommercielle former for 2010'ernes housemusik, med dropdelene som regel indeholder tunge, ophakket og sidekædede synths, vokaler eller horn, og enkle skæve baslinjer. Berømte DJs som udviklede og spredte genren inkluderer Will Sparks og Timmy Trumpet.

De vigtigste indflydelser i Melbourne bounce inkluderer fundamenter fra bestemte undergenrer som fidget house, Dutch House, hardhouse, complextro, og den festivalsorienteret atmosfære fra big room house. Genren inkorporerer også almindeligt elementer fra ikke-houseafledte genrer, eksempler er de minimalistiske, optempoet mønstre fra psytrance og de intense rytmer fra tidligere hardstyle-musik.

Noter

Musikgenrer

Melbourne bounce


Anno
 231 o 231 a.C.

Codici
 231 (astronomia)  – Codice che designa l'Osservatorio astronomico di Vesqueville, nelle Ardenne, in Belgio

Matematica
 231 – numero

231 (disambigua)


Edderkopperne er en tysk stumfilm fra 1919.

Medvirkende
 Carl de Vogt som Kay Hoog
 Lil Dagover som Sun Priestess Naela
 Ressel Orla som Lio Sha
 Georg John som Telphas
 Rudolf Lettinger som John Terry

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra Tyskland
Tyske film fra 1919
Dramafilm fra Tyskland

Edderkopperne


Kaliwatan sa alibangbang ang Ectoedemia rubivora. Una ning gihulagway ni Maximilian Ferdinand Wocke ni adtong 1860, ug gihatagan sa eksakto nga ngalan ni Bradley et al. ni adtong 1972. Ang Ectoedemia rubivora sakop sa kahenera nga Ectoedemia, ug kabanay nga Nepticulidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Uropa

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Uropa
Ectoedemia

Ectoedemia rubivora


An Methia vittata in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Chemsak ngan Linsley hadton 1964. An Methia vittata in nahilalakip ha genus nga Methia, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Methia

Methia vittata


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Parascopioricus. Ang Parascopioricus sakop sa kabanay nga Tettigoniidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Parascopioricus

Parascopioricus


Shreve, Lamb và Harmon là công ty kiến trúc nổi tiếng nhất năm 1931 đã xây dựng tòa nhà Empire State, tòa nhà cao nhất ở Thành phố New York, và trên thế giới, tại thời điểm đó.

Công ty được thành lập vào năm 1929 bởi Richmond Harold Canada (RH) Shreve, Lamb William F. từ Brooklyn, và Arthur Loomis Harmon từ Chicago. Shreve, Lamb đã làm việc với nhau và hành nghề trong năm 1924., Shreve là doanh nhân và tổ chức, và Lamb là người thiết kế.
Harmon đi vào quan hệ đối tác trong năm 1929, sau khi tòa nhà Empire State đã được tiến hành. Trong cuộc họp đầu tiên của họ với các khách hàng John Jacob Raskob, Lamb hỏi Raskob về tầm nhìn của ông để xây dựng. Raskob đứng một bút chì cuối cùng và nói, "Bạn có thể xây nhà cao đến mức nào mà nó không bị sập?"

Chú thích

Tham khảo

Hãng kiến trúc Mỹ

Shreve, Lamb and Harmon


Liv i Maddie je američka tinejdžerski sitkom koji se od 2013. godine originalno emitira na programu Disney Channel. Naslovne protagonistice, koje tumači Dove Cameron, su dvije sestre blizanke koje usprkos identičnog izgleda imaju različite karaktere i sklonosti, a što izaziva niz zabuna - Liv je "prava" djevojčica koja nastoji ostvariti karijeru hollywoodske glumice, a Maddie je "muškarača" koju zanima sport. Seriju su stvorili John Beck i Ron Hart. Nastao je u produkciji kompanije It's a Laugh Productions.

Uloge

Američke humorističke serije iz 2010-ih
Američke TV-serije sa početkom prikazivanja 2013.
TV-emisije na engleskom jeziku

Liv i Maddie


Kaliwatan sa insekto ang Hoplandrothrips parvus. Una ning gihulagway ni Jindřich Uzel ni adtong 1895. Ang Hoplandrothrips parvus sakop sa kahenera nga Hoplandrothrips, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Nasod nga Czech

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Nasod nga Czech
Hoplandrothrips

Hoplandrothrips parvus


Hưng Thịnh là một xã thuộc huyện Hưng Nguyên, tỉnh Nghệ An, Việt Nam.

Xã Hưng Thịnh có diện tích 4,36 km², dân số năm 2008 là 4.102 người, mật độ dân số đạt 941 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Hưng Thịnh, Hưng Nguyên


Armadillo repeat containing 12 is a protein that in humans is encoded by the ARMC12 gene that plays a crucial role in tumor progression. It is associated with the development of neuroblastoma (NB) as it encourages the growth and aggressiveness of NB cell lines.

References

Armadillo repeat containing 12


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Tettigidea scudderi. Una ning gihulagway ni Bolívar, I. ni adtong 1887. Ang Tettigidea scudderi sakop sa kahenera nga Tettigidea, ug kabanay nga Tetrigidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Peru
Tettigidea

Tettigidea scudderi


An Paraglenea cinereonigra in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Carlo Pesarini ngan Andrea Sabbadini hadton 1997. An Paraglenea cinereonigra in nahilalakip ha genus nga Paraglenea, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Paraglenea

Paraglenea cinereonigra


Esta é a lista de prefeitos e vice-prefeitos da cidade de Manoel Ribas, estado brasileiro do Paraná.

Ver também
Lista de vereadores de Manoel Ribas

Manoel Ribas

Lista de prefeitos de Manoel Ribas


Samye Debate, also called Council of Lhasa, Council of Samye, Debate of Samye or Great Debate, was a two-year debate over whether enlightenment happened gradually or suddenly. It took place at Samye Temple, hosted by Trisong Detsen, between Indian Monastics from Nalanda and Chinese Moheyan from Tang Imperial Court between 792 and 794. Kamalaśila was invited to represent Vajrayana while Moheyan represented the East Mountain Teaching of Chan Buddhism.

References

Samye Debate at Encyclopædia Britannica

8th-century Buddhism
Tibetan Empire
790s

Samye Debate


4. etape af Giro d'Italia 2020 var en 140 km lang , som blev kørt den 6. oktober 2020 med start i  og mål i .

Kort tid før starten på etapen meddelte  at deres kaptajn og én af løbets store favoritter, Geraint Thomas, ikke stillede til start. Dagens før på 3. etape var han styrtet i den neutrale zone, og fik efterfølgende et stort tidstab på etapes sidste stigning.

Italienske Luca Wackermann fra Vini Zabù-KTM var ude for en alvorlig ulykke under tre kilometer fra mål. En tv-helikopter som dækkede løbet for RAI fløj for lavt, og blæste nogle barriere op i luften, og disse ramte Wackermann og holdkammerat Etienne Van Empel. Wackermann blev transporteret på hospitalet, mens Van Empel kom over målstregen. På grund af styrtet skete indenfor de sidste tre kilometer af etapen, fik Wackermann registreret en tid, og udgik i første omgang ikke af løbet.

Efter en massespurt og målfoto blev det den franske mester Arnaud Démare fra  som kom øverste på podiet. Han henviste Peter Sagan () og Davide Ballerini () til anden- og tredjepladsen. I det samlede klassement skete der ingen ændringer.

Resultater

Etaperesultat

Klassement efter etapen

Pointkonkurrencen

Bjergkonkurrencen

Bedste unge rytter

Holdkonkurrencen

Udgåede ryttere
  Geraint Thomas () – stillede ikke til start efter styrt og stort tidstab dagen før.

Referencer

Eksterne henvisninger

 Officielt websted

04

4. etape af Giro d'Italia 2020


The siege of Nisibis took place in 573 when the Eastern Roman (Byzantine) Empire, under Emperor Justin II, besieged the Sasanian city of Nisibis. The Sasanians successfully defended the city and defeated the Roman force.

In line with "Justinianic model", the Romans mobilized garrisoned engineers for the attack, and ordered them to perform a "very complex siege".

The reason behind the Roman rout at Nisibis was reportedly due to quarreling amongst the Roman officers. According to the Syriac chronicles, however, the Sasanian forces were able to delay the Roman army, allowing them to prepare for extensive defense. An account also cited a failure of intelligence from Arab clients so that the Romans were unaware of the Sasanian army's movement to the Euphrates junction with the Khabur. This army attacked the Romans from the rear.

After the siege was lifted, the Sasanians used the Roman trebuchets that were left behind at the successful siege of Dara, later that year. This particular siege lasted six months and the victory gave Khosrow I another important fortress in the eastern Mesopotamia in addition to Nisibis.

References

Sources

573
570s conflicts
Nisibis 573
Nisibis 573
Nisibis 573
6th century in the Byzantine Empire
6th century in Iran
570s in the Byzantine Empire
573

Siege of Nisibis (573)


An Cereopsius javanicus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1936. An Cereopsius javanicus in nahilalakip ha genus nga Cereopsius, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cereopsius

Cereopsius javanicus


Ciência culto à carga compreende práticas que aparentam serem científicas mas que, na realidade, não seguem o método científico. O termo foi usado pela primeira vez pelo físico Richard Feynman durante um discurso de formatura no Instituto de Tecnologia da Califórnia em 1974.

O termo faz referência ao culto à carga, uma prática religiosa que pode surgir em sociedades tribais na esteira de interação com culturas tecnologicamente avançadas. Essa prática se concentra na obtenção de riqueza material (a "carga") da cultura avançada, e se manifesta na reprodução, aparentemente semelhante mas não funcional, de elementos das culturas tecnologicamente avançadas pelas culturas tribais.

O discurso de Feynman
O discurso foi amplamente divulgado e Feynman adaptou-o em seu livro Surely You're Joking, Mr. Feynman!. Ele baseou a expressão em um conceito da antropologia, o culto à carga, que descreve como algumas culturas pré-científicas interpretam visitantes tecnologicamente sofisticados, que em algum momento lhes trazem produtos ou cargas (por exemplo alimento), como figuras religiosas ou sobrenaturais. Mais tarde, em um esforço para atrair esses visitantes para uma segunda visita, os nativos desenvolvem e engajam-se em complexos rituais religiosos que envolvem espelhar o comportamento desses visitantes (por exemplo simulam manipular suas máquinas) e construir artefatos e estruturas que aparentam semelhança com aqueles observados em poder dos visitantes. Em sentido figurado, assim como adeptos do culto à carga criam imitações de aeroportos que não são capazes de receber aviões, cientistas de culto à carga adotam condutas equivocadas de investigação que superficialmente se semelham ao método científico, mas que não consegue produzir resultados cientificamente úteis.

Um exemplo apresentado por Feynman primeiro em seu discurso e depois reproduzido em seu livro retrata isso:Nos Mares do Sul, existem povos de culto à carga. Durante a guerra, eles viram aviões aterrissarem trazendo um monte de produtos, e agora eles querem que a mesma coisa volte a acontecer. Então eles passaram a criar imitações de coisas como pistas [de aeroportos], colocar fogos ao longo dos lados das pistas, construir uma cabine de madeira e pôr um homem para se sentar nela, com dois pedaços de madeira em sua cabeça como fones de ouvido, e barras de bambu saindo como antenas—ele é o controlador—e eles esperam que aviões aterrissem. Eles estão fazendo tudo certo. A formula é perfeita. Tudo se parece exatamente como era antes. Mas não funciona. Nenhum avião aterrissa. Eu chamo essas coisas de ciência de culto à carga porque elas seguem todos preceitos e formas aparentes da investigação científica, mas não vêem que falta algo essencial, afinal os aviões não aterrissam.Feynman, advertiu que, para evitarem tornar-se cientistas de culto à carga, pesquisadores devem evitar enganarem-se, estar dispostos a questionar e duvidar de suas próprias teorias e resultados, e investigar possíveis falhas em sua teoria ou experimento. Ele recomendou que os pesquisadores adotem um nível de honestidade excepcionalmente elevado, que raramente é encontrado na vida cotidiana, e apresentou exemplos de publicidade, política e psicologia para ilustrar a desonestidade quotidiana que é inaceitável em ciência. Como Feynman advertiu:Um exemplo de ciência de culto à carga é um experimento que utiliza os resultados de um outro pesquisador, em vez de um controle experimental. Como as condições do outro pesquisador podem ser diferentes daquelas do presente experimento, de maneiras desconhecidas, as diferenças nos resultados podem não ter qualquer relação com a variável independente que está sendo estudada. Outros exemplos, dados por Feynman, são das áreas da pedagogia, psicologia (particularmente parapsicologia) e da física. Ele também menciona outros tipos de desonestidade, por exemplo promover falsamente uma investigação com o objetivo de obter financiamentos.

Exemplos específicos
 Experiência da gota de óleo: O exemplo da história de publicações de resultados deste experimento é  dado em Surely You're Joking, Mr. Feynman!. Segundo seu autor, cada nova publicação lentamente e silenciosamente desviou-se mais e mais dos valores iniciais (errados) apresentados por Robert Millikan, em direção ao valor correto. Segundo Feynman o que se deveria esperar dos resultados desses estudos é uma distribuição aleatória em torno do que agora acredita-se ser o resultado correto. Segundo ele, a lenta deriva na história cronológica dos resultados desse experimento sugere que ninguém queria contradizer resultados anteriores, e por isso apenas eram publicados resultados concordando majoritariamente com eles.

Ver também
 Ciência marginal
 Junk science

Referências

Ligações externas
 Cargo Cult Science (em inglês) - artigo com imagens, como originalmente publicado em Engineering and Science, v. 37, n. 7, junho de 1974.
 Cargo Cult Science (em inglês) - em Caltech Engineering & Science Library.
 Cargo Cult Science(em inglês) - por Richard P. Feynman.

Richard Feynman
Método científico
Epistemologia
Fraudes científicas
Pseudociência
!Mais Teoria da História na Wiki (Mais Pretas)

Ciência culto à carga


Biografia

L'attività di modella
Nina Morić è nata il 22 luglio 1976 a Zagabria nella repubblica jugoslava di Croazia.

Figlia di un matematico e di una economista, intraprende gli studi di Giurisprudenza che però non porta a termine.

È stata lanciata dal concorso per aspiranti top model Look of the Year nel 1996, grazie al quale inizia la carriera di modella, iniziando a calcare importanti passerelle in giro per il mondo e soprattutto partecipando a diverse campagne pubblicitarie, in primis per lingerie. Si trasferisce poi per lavoro a Milano, dove durante i casting per modelle nella settimana della moda-donna, viene notata dallo stilista Gianni Versace, che la vuole fra le sue modelle. Sarà lui a lanciarla definitivamente nel mercato delle modelle di quegli anni donandole l'apice della visibilità.

Successivamente lavorerà con importanti case di alta moda tra cui: Versace, Roberto Cavalli, Calvin Klein, Les Copains, Valentino, Erreuno, John Richmond, Atelier Pronovias, Gai Mattiolo, Rocco Barocco, Fausto Sarli, Gattinoni, Mariella Burani, Angelo Marani, Marina Spadafora, Simonetta Ravizza, Renato Balestra, Guillermina Baeza, Jesus Del Pozo ed altre nel corso degli anni.

Nel 2003 viene ingaggiata dalla stessa come testimonial per Pin-Up Star Collection ed è la prima modella straniera a posare per il marchio.

Il 25 gennaio 2004 ha inaugurato, a Roma, la settimana dell'Alta Moda Roma.

Con il passare degli anni lascia la carriera di modella per dedicarsi alla televisione.

L'attività televisiva
Nel 1999 acquisisce grande notorietà a livello internazionale, grazie alla partecipazione al videoclip di Ricky Martin Livin' la vida loca. Viene scelta fra centinaia di modelle nella città di Los Angeles dalla stessa produzione del videoclip.

Si trasferisce in seguito a Milano definitivamente dove continua l'attività di modella e conquista le copertine delle prime riviste italiane che al tempo erano tra le più quotate tra cui Maxim e Fitness in cui veste guantoni da thai boxing con una immagine accattivante, iniziando così a diventare molto nota al grande pubblico italiano.
Nel 2000 debutta in televisione come showgirl al fianco di Giorgio Panariello nel varietà in prima serata Torno Sabato (co-conduttori del programma erano Tosca D'Aquino e Paolo Belli) e in seguito, è stata al fianco di Luca Barbareschi nella terza edizione del programma d'intrattenimento Il grande bluff. Contemporaneamente incise un singolo musicale dal titolo Star, prodotto da Joe T Vannelli, che non ebbe seguito.

Nel 2001 prende parte, su Rai 2, al programma Convenscion nel ruolo comico di "bora la vampira", al fianco di Enrico Bertolino e Natasha Stefanenko. Nel 2002 è protagonista di un calendario senza veli per il mensile Max. Nello stesso anno è ospite e co-conduttrice, con la modella ceca Alena Šeredová, del varietà del sabato sera di Rai 1 Uno di noi, presentato da Gianni Morandi con Lorella Cuccarini e Paola Cortellesi.

Nell'inverno 2004 le viene affidata la conduzione di un nuovo rotocalco di Rai 2, Shake, con la partecipazione di Andrea Pucci come inviato speciale. Sempre nel 2004, posa per un altro calendario per For Men rivista dedicata al pubblico maschile e presenta il varietà di Canale 5 BravoGrazie, con il comico Max Tortora e la showgirl calabrese Elisabetta Gregoraci. Dopo un periodo relativamente lungo d'assenza dal piccolo schermo, nel 2008 partecipa a una puntata dello show del Bagaglino Gabbia di Matti, andato in onda su Canale 5 e presentato da Pippo Franco con la primadonna Aída Yéspica. Contemporaneamente realizza un terzo calendario, nuovamente per For Men.

Nel 2009 entra a far parte della compagnia del Bagaglino, insieme ad altre sette primedonne, per lo spettacolo Bellissima - Cabaret anticrisi, trasmesso il sabato sera su Canale 5 con la regia di Pier Francesco Pingitore. Il 26 giugno dello stesso anno partecipa come "testimonial" alla manifestazione di Rete 4 Sfilata d'amore e moda, serata presentata da Emanuela Folliero. Nel 2010 ha preso parte, come protagonista, ad un lungometraggio dal titolo Stalking, prodotto da Maria Grazia Cucinotta e in concorso al 63º Festival del Cinema di Cannes. In questo progetto cinematografico Nina impersona una donna del mondo dello spettacolo, perseguitata in modo ossessivo da uno psicopatico, interpretato da Alessandro Pess.

Dal 7 gennaio all'11 febbraio 2011 partecipa come cantante concorrente alla decima edizione del programma condotto da Carlo Conti I Raccomandati, e dal 23 febbraio dello stesso anno è concorrente dell'ottava edizione del reality show di Rai 2 L'isola dei famosi, venendo eliminata nel corso dell'ottava puntata al televoto con Francesca Fogar con il 59% dei voti. Nell'inverno del 2012 viene arruolata da Rai 2 come opinionista, poi di nuovo concorrente, della nona edizione de L'isola dei famosi, venendo eliminata in semifinale con il 19,84% delle preferenze.

Nell'aprile del 2014 incide un nuovo singolo, una cover della celebre canzone I Love Rock 'n' Roll, accompagnato da un video musicale, il cui ricavato è stato devoluto in beneficenza. Il 19 gennaio 2015 viene trasmesso su Canale 5 nella trasmissione Le Iene presentano: Scherzi a parte, condotta da Paolo Bonolis, uno scherzo di cui è stata vittima, e interviene in studio per commentarlo. Il 13 luglio dello stesso anno pubblica un nuovo singolo dance intitolato Angels, accompagnato da un video musicale diffuso il successivo 3 agosto. Da gennaio a maggio 2020 partecipa come ospite a numerose puntate di Live - Non è la D'Urso.

Posizioni politiche
Anticomunista da sempre , nel 2017 Nina Morić, attraverso i social, ha espresso interesse per il gruppo di estrema destra CasaPound e nel marzo dello stesso anno ha deciso di diventarne una militante. Il 7 aprile partecipa ad una manifestazione del partito presso il consolato statunitense di Milano contro il bombardamento di alcune basi militari siriane da parte dell'aeronautica statunitense durante la presidenza di Donald Trump.

Nel 2018 abbandona il gruppo, definendo il periodo di militanza "un errore".

Vita privata
Dal 2001 al 2007 è stata sposata con Fabrizio Corona. Nel 2002 la coppia ha avuto un figlio, Carlos Maria. Dopo la separazione da Corona ha spesso manifestato la volontà di chiedere il riconoscimento della nullità del matrimonio per il forte desiderio di risposarsi in chiesa.

L'8 gennaio 2009 venne diffusa la notizia che la modella fosse stata ricoverata presso l'ospedale Fatebenefratelli per l'assunzione di una massiccia dose di sonniferi.

Nel 2013 sposò con un rito buddista (senza valore legale) il manager Massimiliano Dossi, dal quale si separò dopo qualche mese. Sempre nel 2013 ha annunciato, nel corso di un'intervista a Verissimo, di essersi fatta rimuovere l'acido ialuronico dal viso perché le aveva causato allergia, facendole gonfiare il volto.

Nel 2014 iniziò una relazione con il modello e imprenditore Luigi Mario Favoloso. La showgirl lo accusò di maltrattamenti e il rapporto si concluse nel gennaio 2020.

Procedimenti giudiziari
Nel 2007 fu coinvolta nell'inchiesta-scandalo Vallettopoli, con l'accusa di riciclaggio di denaro, accusa che cadde il mese dopo.

Nel maggio 2017 venne rinviata a giudizio per diffamazione, in ragione di alcune frasi pronunciate nel corso della trasmissione radiofonica La Zanzara nei confronti di Belén Rodríguez. Nel luglio successivo, il Tribunale di Milano accolse l'istanza della Procura che aveva chiesto che le venisse contestata anche l'aggravante di aver commesso il fatto mediante l'attribuzione di «un fatto determinato»; venne di nuovo rinviata a giudizio nel febbraio 2018. Nell'agosto 2018 fu condannata al pagamento di 600 euro a titolo di risarcimento.

Programmi televisivi
 Torno sabato (Rai 1, 2000) Valletta
 Il grande bluff (Canale 5, 2000) Valletta
 Premio TV - Premio Regia Televisiva (Rai 1, 2000) Co-conduttrice
 Convenscion (Rai 2, 2001) Co-conduttrice
 Uno di noi (Rai 1, 2002) Co-conduttrice
 Shake (Rai 2, 2004) Conduttrice
 BravoGrazie (Rai 2, 2004) Conduttrice
 Bellissima - Cabaret Anticrisi (Canale 5, 2009) Primadonna
 I raccomandati (Rai 1, 2011) Concorrente
 L'isola dei famosi 8 (Rai 2, 2011) Concorrente
 L'isola dei famosi 9 (Rai 2, 2012) Opinionista, concorrente
 Live - Non è la D'Urso (Canale 5, 2020) Ospite ricorrente

Discografia

Singoli
 2000 - Star
 2014 - I Love Rock 'n' Roll
 2015 - Angels

Video musicali
 1999 - Livin' la vida loca di Ricky Martin
 2014 - I Love Rock 'n' Roll
 2015 - Angels

Altre attività
Testimonial

 Mu Make Up Linea di cosmetici
 CR Beauty | Linea creme di bellezza Impossible
 Gjffj Watch
 Mia Sposa
 Calvin Klein
 Intimo Roberta
 Exe Collection
 Maria Grazia Severi
 Star Cup
 Kontatto
 Artlinea Jewels
 Pin-Up Star Collection
Calendari
Calendario per la rivista Max, foto di Marco Glaviano (2002)
Calendario per la rivista For Men, foto di Marco Glaviano (2004)
Calendario per la rivista For Men, foto di Settimio Benedusi (2008)

Agenzie
 New York Model Management
 2morrow Model Agency
 L.A. Models

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Concorrenti de L'isola dei famosi
Conduttori televisivi di Canale 5 degli anni 2000
Conduttori televisivi di Rai 2 degli anni 2000
Italo-croati
Anticomunisti croati
Anticomunisti italiani

Nina Morić


Amoeridops augur là một loài côn trùng trong họ Ascalaphidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Karsch miêu tả năm 1889.

Chú thích

Tham khảo

Amoeridops

Amoeridops augur


Becicherecu Mic là một xã thuộc hạt Timiș, România. Dân số thời điểm năm 2002 là 4816 người.

Chú thích

Tham khảo

Xem thêm

Xã của hạt Timiș

Becicherecu Mic


Sheldon Riley Hernandez også kendt som hans knusternavn Sheldon Riely (født 14. Marts 1999) er en australisk sanger. Han har repræsenteret Australien ved Eurovision Song Contest 2022 i Torino med sangen "Not the Sane" og kom på en 15. plads i finalen.

Sheldon Riley blev først tv-kendt da han i 2018 deltog i sæson 7 af det australske udgave af the Voice, hvor han kom på en 3. plads i finalen.
Han deltog i The Voice Australien igen året efter i 2019, som en all star-deltager, men han nåede kun til semifinalen. I 2020 deltog han i sæson 15 af America's Got Talent og nåede til den 3 kvartfinale.

Personligt liv
Riley er homoseksuel. Han blev diagnosticeret med autisme i en alder af seks.

Referencer

Eksterne henvisninger

Sangere fra Australien
Australiens Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2022
Personer med Aspergers syndrom

Sheldon Riley


Chordeumatida – rząd wijów z gromady dwuparców
i nadrzędu Nematophora. Obejmuje ponad 1130 opisanych gatunków.

Opis
Dorosłe formy tych dwuparców osiągają od 3 do 35 mm długości ciała i mają od 25 do 32 pierścieni zagłowowych. Ciało zwęża się ku końcowi, jest walcowate lub prawie walcowate, a występujące u niektórych gatunków paranota mogą mu nadawać pozornie spłaszczony wygląd. Narząd Tömösváry'ego mają postać niewielkich dołeczków. Prawdopodobną apomorfię stanowi chetotaksja tergitów – na każdym z nich występują dwa rzędy po 3 szczecinki. Przez środek tergitów biegnie podłużna bruzda. Za apomorfię uchodzi także brak w tej grupie ozoporów. Ósma i dziewiąta para odnóży u samców przekształcone są w gonopody, których budowa różni się pomiędzy podrzędami. U Craspedosomatidea i Striariidea za przekazywanie nasienia odpowiadają gonopody pierwszej pary, a u Chordeumatidea i Heterochordeumatidea drugiej pary. U Chordeumatidea i przynajmniej części Craspedosomatidea występują skomplikowanej budowy spermatofory. Co najmniej jedenasta para odnóży wyposażona jest w gruczoły biodrowe.

Występowanie
Przedstawiciele rzędu występują na wszystkich kontynentach z wyjątkiem Antarktydy, jednak najliczniej na półkuli północnej. W Ameryce Południowej występują tylko w południowym Chile, w Afryce tylko na krańcach północnych i Madagaskarze. Ponadto na południe od Zwrotnika Koziorożca sięgają w Australii i Nowej Zelandii. Zasiedlają większą część Europy i  Ameryki Północnej, w tym Amerykę Centralną. W Azji ich zasięg jest porozrywany; występują w Azji Zachodniej, Środkowej, Wschodniej i Południowo-Wschodniej, na Syberii, w Himalajach i południowym krańcu subkontynentu indyjskiego.

W środowiskach zimnych często stanowią ważną lub dominującą grupę dwuparców. Dominują w wysokich górach Europy i Azji Środkowej, występując w szczelinach skalnych, wśród lodu i śniegu, powyżej linii drzew. W północnej Kanadzie, Skandynawii i na Syberii z powodzeniem zasiedlają miejsca znajdujące się pod śniegiem przez większość roku.

W Polsce stwierdzono 14 gatunków, przy czym najliczniejszy jest Craspedosoma rawlinsi (zobacz: Chordeumatida Polski).

Systematyka
Takson ten wprowadzony został w 1894 przez Reginalda Innesa Pococka. Według analiz filogenetycznych Enghoffa z 1984, Regiera i Shultza z 2001 oraz Regiera i innych z 2005: morfologicznej i metodą największej parsymonii Chordeumatoida zajmują pozycję siostrzaną względem Callipodida. Natomiast analiza nukleotydów metodą bayesowską z 2005 wskazywała na ich siostrzaną relację z Colobognatha.

Do 2012 roku opisano 1138 gatunków. Klasyfikuje się je w 4 podrzędach:

 Chordeumatidea Pocock, 1894
 Craspedosomatidea Cook, 1895
 Heterochordeumatidea Shear, 2000
 Striariidea Cook, 1896

Przypisy

Chordeumatida

Chordeumatida


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Eucephalacris himberti. Una ning gihulagway ni Christiane Amédégnato ug Poulain ni adtong 1987. Ang Eucephalacris himberti sakop sa kahenera nga Eucephalacris, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Peru

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Peru
Eucephalacris

Eucephalacris himberti


Kaliwatan sa insekto ang Frankliniella bertelsi. Una ning gihulagway ni De Santis ni adtong 1967. Ang Frankliniella bertelsi sakop sa kahenera nga Frankliniella, ug kabanay nga Thripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Brasil

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Brasil
Frankliniella

Frankliniella bertelsi


Protein sa upredenom zavojnicom–25 (CCDC25) je ljudski  protein čija funkcija još uvijek nije jasno određena.

Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 208 aminokiselina, а molekulska težina  24.479 Da.

Gen

Gen koji kodira protein CCDC25 nalazi se na lokusu  8p21.1, na kratkom kraku hromosoma 8, i transkribira se u proizvod iRNK približne dužine 3.583 nukleotida.

Protein

Opća svojstva
Protein je visoko konzerviran među sisarima kao i eukariotima, tako raznolikim kao što je Arabidopsis thaliana. CCDC25 sastoji se od jednog polipeptidnog lanca dužine 208 aminokiselina i eksprimiran je na visokom nivou, skoro 4,2 puta većem od prosječnog ljudskog proteina.  Njegova ekspresija  je gotovo sveprisutna u ljudskim tkivima, s malim naznakama da se njegov nivo ekspresije drastično mijenja u oboljelim tkivima.  Unatoč tome što još nema dobro razumljivu funkciju, predviđa se da se CCDC25 n alazi u jedru  i pokazano je mikromrežnim eksperimentom da se regulira u metafazi II oocita.

Interakcije
CCDC25 je pokazao da stupa u interakciju dvohibridni kvascem, test sa SMAD2, latentnim transkripcijskim faktorom koji je dio TGF-β signalnog puta. Protein je predviđeni supstrat kazein-kinaze 1, kazein-kinaze 2, cGMP zavisne protein-kinaze i insulinskog receptora ; svi oni imaju dobro definirane uloge u ćelijskoj signalizaciji.

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi

Geni na hromosomu 8
Ljudski proteini
Proteomika

CCDC25


Ang Sur Ghar ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Sūr Ghar (kabukiran sa Apganistan, Wilāyat-e Kāpīsā),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Uruzgān, lat 32,59, long 66,28),
 Sūr Ghar (kabukiran sa Apganistan, Wilāyat-e Zābul, lat 32,24, long 67,38),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Lōgar, lat 34,04, long 69,40),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Paktiyā),
 Sūr Ghar (kabukiran sa Apganistan, Uruzgān, lat 32,98, long 66,60),
 Sūr Ghar (kabukiran sa Apganistan, Wilāyat-e Zābul, lat 32,96, long 67,08),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Uruzgān, lat 32,79, long 66,33),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Farāh, lat 32,74, long 62,90),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Farāh, lat 32,53, long 63,43),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Farāh, lat 32,48, long 63,39),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Kandahār, lat 32,46, long 66,42),
 Sūr Ghar (kabukiran sa Apganistan, Helmand),
 Sūr Ghar (tagaytay sa Apganistan, Kandahār, lat 31,74, long 66,93),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Kandahār, lat 31,20, long 66,02),
 Sūr Ghar (mga bungtod), Kandahār,
 Sūr Ghar (kabukiran sa Apganistan, Wilāyat-e Paktīkā, lat 32,05, long 68,40),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Velāyat-e Khowst),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Paktīkā, lat 31,75, long 68,97),
 Sūr Ghar (bungtod sa Apganistan, Kandahār, lat 31,61, long 65,61),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Kandahār, lat 31,75, long 65,75),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Kandahār, lat 32,06, long 66,18),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Zābul, lat 32,12, long 66,49),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Uruzgān, lat 32,55, long 66,22),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Paktīkā, lat 32,13, long 68,87),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Farāh, lat 32,35, long 63,01),
 Sūr Ghar (kabukiran sa Apganistan, lat 32,54, long 67,63),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Lōgar, lat 33,99, long 69,40),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Zābul, lat 32,33, long 67,51),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Zābul, lat 32,02, long 67,86),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Zābul, lat 32,66, long 67,38),
 Sūr Ghar (kabukiran sa Apganistan, Farāh, lat 32,59, long 63,54),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Zābul, lat 32,38, long 66,91),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Zābul, lat 32,77, long 66,90),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Uruzgān, lat 32,98, long 66,78),
 Sūr Ghar (tumoy sa bukid sa Apganistan, Kandahār, lat 31,69, long 65,19),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Farāh, lat 32,67, long 63,11),
 Sūr Ghar (kabukiran sa Apganistan, Farāh, lat 32,63, long 63,20),
 Sūr Ghar (bungtod sa Apganistan, Nangarhār, lat 34,22, long 70,95),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Nangarhār, lat 34,05, long 70,69),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Nangarhār, lat 34,11, long 70,82),
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Nangarhār, lat 34,40, long 70,75),
 Sūr Ghar (tumoy sa bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Zābul, lat 31,84, long 67,03),
 Sūr Ghar (tahud sa bukid), Farāh,
 Sūr Ghar (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Kābul),
 Sūr Ghar (tumoy sa bukid sa Apganistan, Farāh, lat 32,50, long 63,50),

Pakistan

 Sūr Ghar (tagaytay sa Pakistan, Balochistān, lat 30,62, long 68,92),
 Sur Ghar (tagaytay sa Federally Administered Tribal Areas, lat 33,95, long 71,09),
 Sūr Ghar (kabukiran sa Pakistan, lat 32,85, long 71,14),
 Sur Ghar (kabukiran sa Khyber Pakhtunkhwa Province, lat 32,21, long 70,96),
 Sūr Ghar (kabukiran sa Pakistan, Balochistān, lat 31,54, long 69,43),
 Sūr Ghar (kabukiran sa Pakistan, Balochistān, lat 30,77, long 69,56),
 Sūr Ghar (bukid sa Pakistan, Balochistān, lat 31,02, long 69,73),
 Sūr Ghar (bukid sa Pakistan, Balochistān, lat 30,70, long 67,22),
 Sūr Ghar (bukid sa Pakistan, Balochistān, lat 30,48, long 67,28),
 Sūr Ghar (bukid sa Pakistan, Balochistān, lat 31,11, long 69,09),
 Sūr Ghar (kabukiran sa Pakistan, Balochistān, lat 31,07, long 69,69),
 Sūr Ghar (bukid sa Pakistan, Balochistān, lat 30,67, long 69,44),
 Sur Ghar (tagaytay sa Federally Administered Tribal Areas, lat 31,83, long 70,05),
 Sur Ghar (kabukiran, lat 31,02, long 70,24),
 Sūr Ghar (suba nga anhianhi), Balochistān,
 Sūr Ghar (kabukiran sa Pakistan, Balochistān, lat 29,71, long 67,29),
 Sūr Ghar (bukid sa Pakistan, Balochistān, lat 30,59, long 68,75),
 Sūr Ghar (bukid sa Pakistan, Balochistān, lat 30,24, long 69,65),
 Sur Ghar (bukid sa Federally Administered Tribal Areas, lat 33,76, long 71,41),
 Sūr Ghar (tagaytay sa Pakistan, Federally Administered Tribal Areas, lat 33,96, long 70,95),
 Sūr Ghar (tagaytay sa Pakistan, Khyber Pakhtunkhwa Province),
 Sur Ghar (bukid sa Khyber Pakhtunkhwa Province, lat 33,02, long 71,30),
 Sūr Ghar (bukid sa Pakistan, Federally Administered Tribal Areas, lat 33,92, long 71,17),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Pakistan

Sur Ghar


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Aresceutica subnuda. Una ning gihulagway ni Karsch ni adtong 1896. Ang Aresceutica subnuda sakop sa kahenera nga Aresceutica, ug kabanay nga Acrididae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Aresceutica
Insekto sa Tansaniya

Aresceutica subnuda


Bomber is a two-part British television miniseries, written by Rob Heyland, that first broadcast on ITV on 5 January 2000. The series, based on an idea by Leslie Grantham, stars Mark Strong and Andrew Lincoln as the leaders of a group of bomb disposal experts working for the British Army. The series was produced by Zenith Entertainment, in collaboration with Archie Tate productions.

Series writer Rob Heyland said that several years prior to transmission, the series would not have been possible. "I don't think I would have had access to the EOD [Explosive Ordnance Disposal] people for a start. They were incredibly sweet and accommodating and quite amused by the idea of a tubby idiot coming in and saying, 'I'm going to write a story about you.' I spent a lot of time with them, I watched them training and I got all sorts of information that, previously, you would have had to be John Pilger to get access to."

Due to the sensitive nature of the programme title, the series was not broadcast in Ireland, instead being replaced in the schedules by Die Hard with a Vengeance. The first episode gathered an audience of 7.62 million viewers. The series was released on VHS in Japan in 2001; currently remaining the only home video release worldwide. However, in 2017, Simply Media acquired the rights to the series, suggesting a possible DVD release in 2018.

Cast
 Mark Strong as Col. Chris Forsyth
 Andrew Lincoln as Capt. Willy Byrne
 Esther Hall as Capt. Charlie Weekly
 Teresa Churcher as Jane Smith
 Isabel Brook as Lucy Whelan
 Andy Rashleigh as DCS Brian Brannigan
 Rufus Wright as Capt. Hugh Smith
 Donald Douglas as Alfred Smith
 Jan Carey as Mary Smith
 Geraldine Alexander as Rose Forsyth
 David Hounslow as Maj. Spencer
 Denzil Kilvington as Desmond Dohenry
 Ieuan Rhys as Cpl. Owens
 Ian Peck as LCpl. Phillips
 Tim Treloar as Cpl. Sorrento
 William Whymper as Gen. Harris
 Luke Shaw as David McGarry
 Russell Bright as Kevin Prescott
 Sally Carman as Bridget Salsabill
 Gareth Forwood as Hilary Quentin
 Nick Whitfield as Pierre Pfieffer
 Bob Mercer as DC Dempsey

Episodes

References

External links

2000 British television series debuts
2000 British television series endings
2000s British drama television series
ITV television dramas
2000s British television miniseries
English-language television shows
British drama television films

Bomber (TV series)


Kaliwatan sa alibangbang ang Agrionympha vari. Una ning gihulagway ni Paul E. Whalley ni adtong 1978. Ang Agrionympha vari sakop sa kahenera nga Agrionympha, ug kabanay nga Micropterigidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Agrionympha

Agrionympha vari


Protein osjetljivosti na bazoćelijski karcinom 6 je protein koji je kod ljudi kodiran genom BCC6.

Citogenetčka lokacija gena je hromosomu 7, sekvenca 7q32, a  genomske koordinate (GRCh38): 7:130,800.000 – 132,900.000 bp
U studiji udruživanja u čitavom genomu na 3.473 slučaja karcinoma baznih ćelija i 37.915 kontrolnih osoba evropskog porijekla, Stacey et al. (2009) identifikovali su značajnu povezanost T-alela jednonukleotidnog polimorfizma (SNP), rs157935, na hromosomu 7, sekvenca q32 sa BCC (odnos verovatnoće = 1,23, [p= 5,7 x 10 (–10)].

SNP rs157935 nalazi se na frgilnom mjestu FRA7H i 167 kb distalno od utisnutog gena KLF14, odvojen područjem visoke rekombinacije. Relativni rizik alela T procijenjen je na 1,40 [p= 1,5 x 10 (–6)] kada se naslijedi od oca, ali samo 1,09 (i nije značajan) kada se naslijedi od majke. Primijetili su da je 237 heterozigotnih slučajeva naslijedilo očinski T-alel, dok je samo 182 naslijedilo majčinski [p= 9,6 x 10 (–3)]. Ovi rezultati sugeriraju da se povećani rizik od BCC javlja uglavnom ili isključivo putem očevog prijenosa alela rizika i vjerovatno je povezan s inprinom na ovom mjestu. Nije bilo dokaza o povezanosti varijante rs157935 sa kožnim melanomom ili pigmentacijskim osobinama.

Kong et al. (2009) proučavali su uzorke koje su analizirali Stacey et al. (2009) za efekte matičnog porijekla. Utvrdili su da je za SNP rs157935 očinski naslijeđen alel značajno povezan s karcinomom baznih ćelija /omjer vjerovatnoće = 1,40, [p = 1,5 x 10 (–6)], ali učinak alela naslijeđenog od majke, iako je bio u isti smjer, nije bio značajan (omjer vjerovatnoće = 1,09, p = 0,19). Direktno testirani, učinci alela naslijeđenih od oca i majke bili su značajno različiti (p= 0,01).

Reference

Geni na hromosomu 7
Ljudski proteini
Proteomika

BCC6


Natalie Grams-Nobmann (born 12 April 1978) is a German physician and author. Formerly a practicing homeopath, she became known throughout Germany as a whistleblower for her 2015 debut book Homeopathy ReconsideredWhat Really Helps Patients in which she criticized homeopathy. In 2016 she joined the Science Council of the Society for the Scientific Investigation of Parasciences (GWUP – the German Sceptics Association). From January 2017 to April 2020 she served as Communications Manager for the GWUP. She also serves on the advisory board of the humanist Giordano Bruno Foundation since May 2017, and as vice president of the Humanist Press Foundation in Germany since October 2017. In October 2017 her second book, Gesundheit – A Book Not Without Side Effects, was published. It was followed by her third book, What really Works – Compass through the World of Gentle Medicine, in February 2020.
In 2021, Natalie Grams was awarded the Fellowship of the Committee for Skeptical Inquiry. This award is given for "distingued contributions to science and skepticism and for commitment to rational inquiry and public education".

Biography
Grams grew up in Bavaria, where she graduated high school in 1997. She studied medicine at Ludwig Maximilian University of Munich, Technical University of Munich, and Heidelberg University, where in 2005 she gained licensure as a physician in Germany. In 2007 she received her doctorate as a medical faculty member at the University of Zurich. Until 2009 she was an intern at a private religiously-affiliated hospital in Heidelberg, where she specialized in geriatric and palliative medicine.

In a 2021 article Sami Emory relates the story of an incident in 2013. Grams became violently ill from a viral infection. Normally Grams would have treated her condition with homeopathy. But her condition was bad enough that her family called for help. During the ambulance ride the medics engaged her in conversation and Grams said she was a physician. They asked what field of medicine she was in. She realized that the medics were able to save people's lives but, as a homeopathic doctor she was not. This caused her to question calling herself a homeopath, so she lied and said she was a general practitioner. She continued to practice homeopathy but it was only a couple of years later, when she started working on a defense of homeopathy, that questions about homeopathy would cause her to reevaluate homeopathy and her life in it.

In 2004, in parallel with her medical education, Grams began pursuing education in traditional Chinese medicine and homeopathy. She completed her homeopathic education with an additional professional designation in that area, and was active exclusively in private homeopathic practice from 2009 through 2015.

In May 2015 her first book Homeopathy ReconsideredWhat Really Helps Patients was published by Springer Verlag in German (German title Homöopathie neu gedacht – Was Patienten wirklich hilft). She abandoned her homeopathic activity the same year. Grams is currently active in the Public Health sector, as a science communicator and as a freelance author.

Criticism of homeopathy and alternative medicine
Grams is an authority, and a leading participant in public debate on the subject of homeopathy. As a practicing homeopathic doctor she was interviewed by journalists Christian Weymayr and Nicole Heißmann for their book The Homeopathy Lie (German title: Die Homöopathie-Lüge). Upon reading that book's criticism of homeopathy, Grams wanted to write a rebuttal in defense of homeopathy.

Instead, her research in preparation for this rebuttal caused her to reconsider the scientific evidence  on the subject of homeopathy. This in turn led Grams to revise her own views on the topic. Rather than the planned defense of homeopathy, her first book Homeopathy Reconsidered – What Really Helps Patients, published in 2015, is a critical examination of homeopathy The book is especially critical of claims that homeopathy constitutes a specific drug therapy. Grams says she tried to be empathetic in her writing style, intending for the reader to "feel [her] agony, discovering these facts about homeopathy." As a practicing homeopath, Grams had experienced individual successes in treating patients, but her search for scientific arguments to justify these successes led her to realize that little evidence existed. She described the beginning of her doubts about homeopathy as coming "…when [she] learned that, in evaluating the efficacy of a therapy, the decisive thing is not one's experience but rather the results of clinical studies." She has said that letting go of her perception of homeopathy as "some sort of 'parallel knowledge' … just as admissible and legitimate as scientific knowledge" required a realization that she had deeply deceived herself.

At the end of this learning process, Grams decided to abandon her own private homeopathic practice, and livelihood, because she no longer wanted to offer therapies that she could not fully stand behind. In explaining this decision, she draws a contrast between the lack of scientific support for homeopathy and the positive secondary effects of the homeopathic setting, including the approachable and attentive style of patient care sometimes termed talking medicine. Grams describes Samuel Hahnemann, the German originator of homeopathy, as a clever person who rebelled against a superstitious, prescientific medical establishment which promoted therapies that imperiled the lives of patients; as she put it, "[h]omeopathy was, at the time, the lesser evil." She says that Hahnemann's own theories amounted to self-deception, with efficacy no greater than a placebo, "[w]hich is not surprising, since [homeopathic] medicines contain nothing." Grams credits a book by Daniel Kahneman with helping her understand that homeopathy had appealed to her fast, intuitive thought processes, bypassing her slow, analytical faculties, and that she had "avoided cognitive dissonance by rationally questioning homeopathy at a very late stage."

Although Grams fundamentally opposes homeopathy as a discipline, she wishes to see mainstream health systems embrace the idea of better medicinean effort to enable intensive attention to the patient in daily medical practice. In interviews with German daily newspapers Süddeutsche Zeitung and Die Welt, Grams stated that "[h]omeopathy works because we homeopaths and our patients have the idea that it works", and characterized homeopathy itself as a patient which "lacks data and facts, it hallucinates, it does not want to admit its illness. But insight into illness can be a first step to recovery." She perceives a distorted picture among homeopaths of scientific work, in which science is thought to be not a method but a worldview; this misunderstanding leads to a lack of clarity about the ardour and rigor science requires to produce a result. She nonetheless considers the practical element of homeopathy – attentiveness to the patient – valuable, opining that physicians "must carry this over into everyday medical and clinical lifebut without the magic part involving succussion and potentization." In an interview with Der Spiegel, Grams said that given the lack of evidence for homeopathic medicines' efficacy exceeding the placebo effect, "[i]f a group of doctors staunchly asserts that homeopathy works, one mustfor the sake of patientsobject."

The impact of Grams' position in print media, radio, and television was an essential factor in the intensified German public discourse surrounding homeopathy since 2015. She delivered a talk at SkepKon 2017 titled Enlightenment about pseudomedicine: What have skeptics achieved?

Along with author and homeopathy critic Norbert Aust, Grams co-founded the Information Network on Homeopathy (Informationsnetzwerk Homöopathie – INH) in 2016. She served as head and spokesperson for ihe INH from 2016 to 2020 and was followed by oncologist Prof. Dr. Jutta Hübner, Jena University.

She lent her expertise as a member of the "Münsteraner Kreis", a free association of scientists on the subject of "Pseudomedicine in Public Health",.as an author in support of the Münster Memorandum on Practitioners of Alternative Medicine, which aims to mitigate the potential for patient harm from therapists who lack academic medical education (Heilpraktikerliterally healing practitioners) by proposing a German regulatory framework to balance the concerns of patient autonomy and freedom of therapy against fairness to health insurance providers and insurees. She also co-authored the second publication of the Münsteraner Kreis, the "Münster Memorandum on Homeopathy", which appeared in 2018.

Reaction
Grams took up the publication of her 2015 book with the intention of stimulating self-reflection among those in the homeopathic orbit. She has expressed regret that this introspection had not yet happened until today.  Homeopaths who reviewed her first book didn't go to a factual discourse but have questioned the motivation behind her conversion (i.e., her change of mind based on rational arguments), mostly in a defamatory way. Grams reported that she had received a lot of rejection since becoming a public critic of homeopathy, often in the form of personal attacks, defamations, even death threats. She had even had to take advantage of police protection at events.

Temporarily she held in mind writing a book collecting and discussing the many angry and partly threatening e-mails and comments she has received in response to her writing and activism. She hopes to reach people who share the false popular perception of homeopathic therapy as "gentle", "empathetic" and basically the "better medicine" and prompt them to re-examine that opinion on a factual basis.

Writings
 Homöopathie neu gedacht – Was Patienten wirklich hilft (Homeopathy ReconsideredWhat Really Helps Patients). Springer-Verlag, Berlin/ Heidelberg 2015, .  Published in English in 2019 under the title Homeopathy reconsidered – What Patients really helps. Springer Nature Switzerland, 2019,
 Gesundheit – Ein Buch nicht ohne Nebenwirkungen (GesundheitA Book Not Without Side Effects). Springer-Verlag, Berlin/ Heidelberg, 2017, .
 "Homeopathy – Where is the science? – A current inventory of a pre-scientific artifact". Grams N. (2019); EMBO Reports, e47761.
 Was wirklich wirkt – Kompass durch die Welt der sanften Medizin (What Really Works – Compass through the World of Gentle Medicine), Aufbau-Verlag, Berlin, 2020.

See also
 Edzard Ernst: German-born former homeopath turned critic of homeopathy and alternative medicine generally
 Britt Marie Hermes: American ex-naturopath turned whistleblower; , remediating her academic medical education in Germany

References

External links
 Personal website of Natalie Grams  (in German)
 Münsteraner Memorandum Homöopathie

Living people
1978 births
21st-century German physicians
German women physicians
Physicians from Munich
Writers from Munich
21st-century German writers
21st-century German women writers
German skeptics
Critics of alternative medicine
Ludwig Maximilian University of Munich alumni
Technical University of Munich alumni
Heidelberg University alumni
21st-century women physicians
Homeopathy

Natalie Grams


Linus Persson (født 16. april 1993 i Helsingborg) er en svensk håndboldspiller, som spiller i GOG og på Sveriges håndboldlandshold.

Han deltog under VM i håndbold 2021 i Egypten.

Referencer

Eksterne henvisninger

Håndboldspillere fra Sverige

Linus Persson (håndboldspiller)


Bukid ang Gunung Sepa sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Provinsi Maluku, sa sidlakang bahin sa nasod,  km sa sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.  metros ibabaw sa dagat kahaboga ang nahimutangan sa Gunung Sepa.

Ang yuta palibot sa Gunung Sepa kabungtoran sa amihanan, apan sa habagatan nga kini mao ang patag. Sa habagatang-sidlakan, dagat ang pinakaduol sa Gunung Sepa. Ang kinahabogang dapit sa palibot dunay gihabogon nga  ka metro ug  km sa amihanan sa Gunung Sepa. Diyutay ray lumulupyo ining dapita.

Hapit nalukop sa lasang ang palibot sa Gunung Sepa.  Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Enero, sa  °C, ug ang kinabugnawan Agosto, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Hulyo, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Oktubre, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Kabukiran sa Provinsi Maluku

Gunung Sepa


VqmR small RNA was discovered in Vibrio cholerae, a bacterium which can cause cholera, using differential RNA sequencing (sRNA-seq) under conditions of low and high cell density which were being used to study quorum sensing (QS).  QS controls virulence and biofilm formation in Vibrio cholerae; it has been shown previously that it is directed by the Qrr sRNAs. VqmR has been shown to repress the expression of multiple mRNAs including the rtx (repeats in toxin) toxin genes and the  , which is required for biofilm formation. In fact, VqmR which is highly conserved in vibrionaceae, was shown to strongly inhibit biofilm formation by repressing the  gene; it could be the link between biofilm formation and QS.

References

Non-coding RNA

VqmR sRNA


Sigle
Bunker Adjustment Factor (adeguamento costo carburante)
BAF – sigla internazionale della Bangladesh Biman Bahini (Bangladesh Air Force), l'aeronautica militare del Bangladesh
BAF – sigla internazionale della Force Aérienne du Benin (Benin Air Force), l'aeronautica militare del Benin
BAF – sigla della Belarus Athletic Federation, federazione nazionale di atletica leggera della Bielorussia

Codici
 baf – codice ISO 639-3 della lingua ubaca

Baf


Primo de Belfegor é um número primo com 31 dígitos () (Um nonilhão, sessenta e seis quatrilhões, seiscentos trilhões e um).

O nome Belphegor refere-se a um dos Sete Príncipes do Inferno, um demónio que seduz as pessoas através de inventos engenhosos que supostamente lhes proporcionarão riqueza. A ideia de dar este nome ao número primo em causa foi dada por Clifford A. Pickover (editor e colunista dos Estados Unidos nos campos de ciência e ficção científica, inovação e creatividade), já que o número em si contém elementos considerados supersticiosos:
A sequência 666 que aparece no centro está associada ao chamado Número da Besta, ou do diabo.
O 666 está rodeado por ambos os lados por treze zeros, que a superstição muitas vezes considera como um número de azar.
No total tem 31 dígitos, e 31 lido ao contrário dá 13. Este número é palíndromo (ou capicua).

Ligações externas
Belphegor's Prime: 1000000000000066600000000000001 from Clifford Pickover
Belphegors's Prime and the Belphegor's numbers sequence (A232449) at The On-Line Encyclopedia of Integer Sequences

Belfegor

Primo de Belfegor


An Bostrychus scalaris in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Helen K. Larson hadton 2008. An Bostrychus scalaris in nahilalakip ha genus nga Bostrychus, ngan familia nga Eleotridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Bostrychus

Bostrychus scalaris


Giovanni Battista Piccioli (ur. 10 lipca 1957 w Erbusco) – włoski duchowny rzymskokatolicki działający w Ekwadorze, w latach 2014–2022 biskup pomocniczy Guayaquil, biskup diecezjalny Daule (nominat) w 2022, zrezygnował z urzędu przed objęciem diecezji.

Życiorys
Święcenia prezbiteratu przyjął 12 czerwca 1982. Przez pewien czas pracował w parafiach diecezji Brescia, a następnie podjął pracę duszpasterską w Ekwadorze. Był także wykładowcą seminarium duchownego w Portoviejo.

26 października 2013 został mianowany biskupem pomocniczym Guayaquil ze stolicą tytularną Patara. Sakry biskupiej udzielił mu 8 lutego 2014 abp Antonio Arregui Yarza.

2 lutego 2022 papież Franciszek mianował go pierwszym biskupem ordynariuszem nowo powstałej diecezji Daule. 17 marca 2022, jeszcze przed kanonicznym objęciem diecezji, papież Franciszek przyjął jego rezygnację z urzędu biskupa diecezjalnego Daule.

Przypisy

Bibliografia

Ekwadorscy biskupi katoliccy
Włoscy biskupi katoliccy
Urodzeni w 1957

Giovanni Battista Piccioli


Ang Siakhkulak ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Darah-ye Siyāh Qōlak, suba nga anhianhi, Wilāyat-e Bāmyān,
 Siyāh Qōlak, suba nga anhianhi, Wilāyat-e Ghōr,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Siakhkulak


Single numer jeden w roku 1992 (USA)
 Single numer jeden w roku 1992 (Japonia)

Zobacz też

Single numer jeden w roku 1992


Filipa Plantageneta ou Filipa de Clarence (Palácio de Eltham, 16 de agosto de 1355 — Cork, 5 de janeiro de 1382) foi suo jure 5.ª condessa de Ulster como sucessora de sua mãe, e condessa consorte de March por casamento com Edmundo Mortimer, 3.º Conde de March.

Família
Filipa era a única filha do príncipe Leonel de Antuérpia e de Isabel de Burgh, 4.ª Condessa de Ulster.

Seus avós paternos eram o rei Eduardo III de Inglaterra e Filipa de Hainault, e seus avós maternos eram Guilherme Donn de Burgh, 3.º conde de Ulster e Matilde de Lencastre.

Biografia
Em maio de 1368, Filipa casou-se com Edmundo Mortimer, na Capela da Rainha, na Abadia de Reading. Ela tinha doze anos, e ele, dezesseis. O noivo era filho de Rogério Mortimer, 2.º Conde de March e de Filipa de Montagu, sendo que este Rogério era neto de Rogério Mortimer, 1.º Conde de March, envolvido na deposição do rei Eduardo II de Inglaterra, pai de Eduardo III, como amante da consorte do rei, Isabel de França.

Devido a falta de herdeiros que sucedessem seu primo, o rei Ricardo II de Inglaterra, Filipa e seus descendentes passaram a fazer parte da linha sucessória até a deposição de Ricardo por Henrique IV.

Filipa faleceu em 5 de janeiro de 1382, aos 26 anos de idade, e foi enterrada em Cork, na Irlanda. Mais tarde, foi reenterrada na Abadia de Wigmore, na Inglaterra.

Descendência
Filipa e Edmundo tiveram quatro filhos:
 Isabel Mortimer (12 de fevereiro de 1371 - 20 de abril de 1417), foi casada duas vezes. Seu primeiro marido foi Henrique Percy, com quem teve dois filhos. Após sua morte, casou-se com o barão Tomás de Camoys, com quem teve dois filhos;
 Rogério Mortimer, 4.º Conde de March (11 de abril de 1374 - 20 de julho de 1398), foi o sucessor do pai, e herdeiro presuntivo do trono inglês após a morte da mãe, e conde de Ulster. Foi casado com Leonor Holland, com quem teve quatro filhos, incluindo Ana Mortimer, a avó paterna dos reis de Inglaterra, Eduardo IV e Ricardo III;
 Filipa Mortimer (21 de novembro de 1375 - 24 de setembro de 1401), foi casada três vezes. Seu primeiro marido foi João Hastings, 3.º conde de Pembroke, o segundo foi Ricardo Fitzlan, 4.º Conde de Arundel, com quem teve um filho chamado João que morreu jovem, e o último foi Tomás de Poynings, barão de St. John;
 Edmundo Mortimer (9 de novembro de 1376 - 13 de maio de 1411) foi um participante das rebeliões contra o príncipe de Gales, Owain Glyndŵr, tendo sido capturado e preso. Mais tarde, casou-se com Catarina Ferch Owain Glyndŵr, filha de Owain, com quem teve um filho e três filhas.

Descendência

</center>

Naturais de Londres
Ingleses do século XIV
Mulheres do século XIV
Condessas de Ulster
Casa de Plantageneta
Família Mortimer
Condes no Pariato da Irlanda
Mulheres da Inglaterra medieval
Mulheres da Irlanda medieval
Herdeiros que nunca subiram ao trono
Herdeiros ao trono inglês

Filipa Plantageneta, 5.ª Condessa de Ulster


An Neolissochilus thienemanni in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Ahl hadton 1933. An Neolissochilus thienemanni in nahilalakip ha genus nga Neolissochilus, ngan familia nga cyprinidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nadudultan. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Neolissochilus

Neolissochilus thienemanni


Sukhdev Singh (born 21 September 1991) born in Hoshiarpur, Punjab is an Indian professional footballer who plays as a defender for Mohun Bagan in the I-League.

Career

Minerva
He made his debut for Minerva on 25 November 2017 in I-League match against Mohun Bagan at Guru Nanak Stadium, Ludhiana as he played full match as his team drew match 1-1.
Sukhdev Singh played a pivotal role in Minerva's I-League triumph.

Mohun Bagan
In May 2018 he joined Mohun Bagan.

However, on 15 September 2018 AIFF banned him for 6 months for contract violation.

Sukhdev Singh has been banned from playing any competitive match and also must pay a fine of Rs 50,000 each to AIFF and Minerva Punjab FC.

In July 2019 Mohun Bagan retained him for the 2019-20 I-League season. He came in as a 2nd half substitute for Mohun Bagan in their first preseason friendly against Salgaocar FC, which is his return to football after the ban.

Club
Statistics accurate as of 29 July 2018

Honours

Club
Minerva Punjab
I-League: 2017–18

References

External links

 Profile.

1991 births
Living people
Footballers from Hoshiarpur
Indian men's footballers
Punjab FC players
I-League players
Men's association football defenders

Sukhdev Singh (footballer)


Kaliwatan sa isda ang Coptobrycon bilineatus. Una ning gihulagway ni Ellis ni adtong 1911. Ang Coptobrycon bilineatus sakop sa kahenera nga Coptobrycon, ug kabanay nga Characidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Coptobrycon

Coptobrycon bilineatus


Luděk Pernica (born 12 December 1949) is a Czech athlete. He competed in the men's decathlon at the 1976 Summer Olympics.

References

1949 births
Living people
Athletes (track and field) at the 1976 Summer Olympics
Czech decathletes
Olympic athletes for Czechoslovakia
Sportspeople from Nový Jičín

Luděk Pernica (decathlete)


The Ngaun were an indigenous Australian people of the state of Queensland.

Country
Norman Tindale calculated that the Ngaun had a territorial estate extending over . They were present at Iffley, and eastwards as far as the Gregory Range and Saxby Downs. Their southwestern limits were around Julia Creek, while their northern frontier pushed up to D Doravale, and what was formerly Maikulan land.

History of contact
Before contact with whites, the Ngaun appear to have presses north to take over Maikulan territory. With the advent of western colonial settlement, a good number shifted towards the area of Conclurry. The remnant which survived the disruptions caused by the setting up of pastoral stations eventually settled around Taldora and Millungera.

Alternative names
 Ngaon.
 Nouun.
 Naungaun.

Notes

Citations

Sources

Aboriginal peoples of Queensland

Ngaun


Skeleton na Zimowych Igrzyskach Olimpijskich 2018 – jedna z dyscyplin rozgrywanych podczas igrzysk w dniach 15–17 lutego 2018 w Pjongczangu, w Korei Południowej. Zawody odbyły się w dwóch konkurencjach: zawodach męskich i żeńskich.

Kwalifikacje

W zawodach wzięło udział w sumie 50 zawodników (20 kobiet i 30 mężczyzn). Kwalifikacja opierała się rankingu Pucharu Świata 2017/2018 z dnia 14 stycznia 2018 roku. Skeletoniści mogli wziąć udział pod warunkiem spełnienia odpowiednich wymagań.

Terminarz
Oficjalny terminarz igrzysk.

Medaliści

Linki zewnętrzne

Przypisy


Myrmeleon circulis là một loài côn trùng trong họ Myrmeleontidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Bao & Wang miêu tả năm 2006.

Chú thích

Tham khảo

Myrmeleon

Myrmeleon circulis


Bosna i Hercegovina:

 Dučići (Goražde), naselje u općini Goražde

Crna Gora:

 Dučići (Podgorica), naselje grada Podgorice

Hrvatska:

 Dučići (Ozalj), naselje grada Ozlja, Karlovačka županija

Dučići


Stephen Masters (born 10 September 1969) is a Danish lightweight rower. He won a bronze medal at the 1986 World Rowing Championships in Nottingham with the lightweight men's eight.

References

1969 births
Living people
Danish male rowers
World Rowing Championships medalists for Denmark
Rowers at the 1992 Summer Olympics
Olympic rowers for Denmark

Stephen Masters (rower)


Trudnoje stjastje () er en sovjetisk spillefilm fra 1958 af Aleksandr Stolper.

Medvirkende
 Mikhail Kozakov som Nikolaj Nagornyj
 Valerij Asjurov som Nagornyj
 Viktor Avdjusjko som Serjoga Gvozdenko
 Jevgenij Leonov som Agafon
 Nina Golovina som Katja Jermolina

Referencer

Eksterne henvisninger

Sovjetiske film fra 1958
Dramafilm fra Sovjetunionen

Trudnoje stjastje


An Diaphus malayanus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Weber hadton 1913. An Diaphus malayanus in nahilalakip ha genus nga Diaphus, ngan familia nga Myctophidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Diaphus

Diaphus malayanus


Doryichthys deokhatoides is a species of freshwater fish of the family Syngnathidae. It is found in the Mekong basin, Chao Phraya basin, Malay Peninsula, Sumatra and Borneo. It lives among grasses, roots or shore vegetation in slow moving river stretches, where it can grow to lengths of . It is benthopelagic. This species is ovoviviparous, with males carrying eggs in a brood pouch before giving birth to live young. This species is normally found along river stretches with a slow current, amongst grasses, roots or marginal vegetation.

References

Further reading

Encyclopedia of Life
iNaturalist

deokhatoides
Marine fish
Taxa named by Pieter Bleeker
Fish described in 1856

Doryichthys deokhatoides


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Clerithes tanganikensis. Una ning gihulagway ni Bolívar, C. ni adtong 1914. Ang Clerithes tanganikensis sakop sa kahenera nga Clerithes, ug kabanay nga Thericleidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Demokratikanhong Republika sa Konggo

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Demokratikanhong Republika sa Konggo
Clerithes

Clerithes tanganikensis


Słownik języka polskiego pod redakcją W. Doroszewskiego, wydany w latach 1958–1969 jako Słownik języka polskiego PAN, oznaczany skrótem SJPD – został opracowany i opublikowany przez grupę naukowców pod przewodnictwem Witolda Doroszewskiego. W wydaniu z 1996 r. słownik obejmował 125 632 hasła, był zatem największym słownikiem języka polskiego wydanym w XX w.

Historia
Komitet redakcyjny słownika został powołany przez Komitet do spraw Kultury przy Radzie Ministrów. Prace nad słownikiem rozpoczęto w roku 1950. Początkowo słownik nosił nazwę "Słownik współczesnego języka polskiego" i pod taką nazwą ukazał się pierwszy tom, jednak po zgłoszonych uwagach, a także ingerencjach natury ideologiczno-politycznej ustalono, że słownik będzie obejmował polszczyznę od XVIII wieku. Wybór tej cezury był spowodowany konstatacją, że w epoce oświecenia dokonał się przełom w dziejach i umysłowości Polski i Polaków. Podczas pracy nad słownikiem korzystano z kartoteki cytatów liczącej ok. 7 milionów kart.

Słownik wydany był w 11 tomach (dziesięć plus suplement) w okresie od 1958 do 1969. Pierwsze tomy wydane zostały przez wydawnictwo Wiedza Powszechna. Ponieważ cieszył się niewielkim zainteresowaniem, zmieniono wydawnictwo na Państwowe Wydawnictwo Naukowe. Słownik języka polskiego PAN pod red. W. Doroszewskiego został przedrukowany przez PWN w 1997 roku. Wydawnictwo sprzedawało poszczególne tomy drogą subskrypcji, a nakład wyniósł ok. 26 tys. egzemplarzy, przy czym nakład poszczególnych tomów był różny i osiągał nawet 30 tys. egz. – liczba mniejsza niż liczba bibliotek w tamtym czasie. Cena pojedynczego tomu była wysoka i wynosiła ok. 200 zł za egzemplarz. Na podstawie tego słownika przygotowano również krótsze wydania trzytomowe i jednotomowe, w tym Mały słownik języka polskiego S. Skorupki, H. Auderskiej i Z. Łempickiej.

Prace nad słownikiem kontrolowała cenzura. Jej ingerencje dotyczyły nie tyle definicji, ile użytych cytatów lub zastrzeżeń co do źródeł, z których cytaty pochodziły, oraz ich autorów. Słownikowi zarzucano m.in. klerykalizm i antyradzieckość. W niektórych przypadkach kolegium redakcyjne, a zwłaszcza jego naczelny, musieli odwoływać się do Komitetu Centralnego Polskiej Zjednoczonej Partii Robotniczej. Usunięto m.in. cytaty z Jerzego Andrzejewskiego, Pawła Jasienicy i Czesława Miłosza. Wskutek autocenzury pominięto negatywnie zabarwione, potoczne znaczenie słowa bolszewik.

W 1973 r. do słownika wydano indeks a tergo, opracowany przez kilkuosobowy zespół wyłoniony z Redakcji Słowników Języka Polskiego PWN. Indeks został zdigitalizowany i wprowadzony do sieci.

Koncepcja leksykologiczna
Słownik opierał się o zasady behawioryzmu, racjonalizmu, scjentyzmu, encyklopedyzmu, perswazyjności i normatywizmu. W założeniach słownik miał kształtować zachowania użytkowników; Doroszewski twierdził, że "analiza znaczeń wyrazu to analiza możliwych sposobów działania za jego pomocą". Słownik w założeniu miał opierać się na naukowym poglądzie na świat, co wiązało się również z podejściem pedagogicznym. Metoda encyklopedyczna polegała na tym, że definicja z założenia nie była samym opisem znaczenia wyrazu, a desygnatu, czyli rzeczywistości pozajęzykowej. Doroszewski wyszedł również z założenia, że słownik powinien wpływać na zachowania językowe przez odpowiednią selekcję haseł, jakie umieści w słowniku.

Wprowadzenie tych założeń w życie wiązało się z odpowiednimi możliwościami organizacyjnymi i finansowymi. Do lat 80. była to metodologia dominująca, a nawet, według niektórych źródeł, wyłączna. Pozytywem był system informacji fleksyjnej, który zastosowano po raz pierwszy, a także podział na grupy pod względem deklinacji i koniugacji.

Słownikowi zarzucano, że w porównaniu z poprzednim słownikiem języka polskiego zawierał tylko 7% nowego słownictwa. Zarzuca się również brak pracy nad tomami uzupełniającymi. Krytykowano także mało intuicyjny i obarczony licznymi błędami opis fleksji wyrazów.

Zakres informacji o haśle
Hasła w słowniku Doroszewskiego składają się z następujących elementów:
 wyraz hasłowy,
 informacje gramatyczne, w tym fleksyjne, opracowane przez Jana Tokarskiego,
 kwalifikatory,
 definicja,
 przykłady użycia, będące cytatami ze źródeł; użyto ok. 3000 źródeł drukowanych,
 użycie przenośne,
 frazeologia, w tym przysłowia,
 skrócona etymologia,
 informacje o występowaniu słowa we wcześniejszych słownikach.

Współautorzy
W zespole prowadzącym pracę nad słownikiem oprócz Witolda Doroszewskiego byli m.in. :
 Stanisław Skorupka (zastępca redaktora naczelnego),
 Bronisław Wieczorkiewicz (sekretarz redakcji),
 Jan Tokarski,
 Halina Kurkowska,
 Józef Wierzchowski,
 Halina Auderska – kierowniczka pracowni,
 Hipolit Szkiłądź

Zobacz też
 Słownik języka polskiego (Samuel Bogumił Linde)
 Inny słownik języka polskiego
 polskie słowniki

Przypisy

Bibliografia

Linki zewnętrzne
 Wersja internetowa słownika
 Indeks a tergo do słownika

Słowniki języka polskiego

Słownik języka polskiego (Witold Doroszewski)


A Batalha de Sirte refere-se a uma batalha ocorrida na região de Sirte, Líbia, de 12 de maio a 6 de dezembro de 2016 durante a Segunda Guerra Civil Líbia entre o Estado Islâmico (Daesh) e as forças do Governo do Acordo Nacional apoiadas pelos Estados Unidos.
Ocupada desde 14 de fevereiro de 2015 pelos jihadistas do Estado Islâmico durante uma batalha anterior, a cidade de Sirte seria retomada no final desta batalha pelas Brigadas de Misrata, aliadas ao governo de unidade nacional.

Operações militares da Segunda Guerra Civil Líbia

Batalha de Sirte (2016)


Ang Wiesberg ngalan niining mga mosunod:

Alemanya

 Wiesberg (bukid sa Alemanya, Baden-Württemberg Region), Karlsruhe Region,
 Wiesberg (bungtod), Bavaria, Swabia,

Awstriya

 Wiesberg (bukid sa Awstriya), Niederösterreich, Waidhofen an der Ybbs Stadt,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Alemanya
Pagklaro paghimo ni bot Awstriya

Wiesberg


Kaliwatan sa alibangbang ang Mnesteria sideraula. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1916. Ang Mnesteria sideraula sakop sa kahenera nga Mnesteria, ug kabanay nga Lecithoceridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Mnesteria

Mnesteria sideraula


Slovenija:

 Krška vas (Brežice), naselje u općini Brežice, regija Posavska
 Krška vas (Ivančna Gorica), naselje u općini Ivančna Gorica, regija Srednja Slovenija

Također pogledajte

 Vas

Krška vas


An Pachycara saldanhai in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Biscoito ngan Almeida hadton 2004. An Pachycara saldanhai in nahilalakip ha genus nga Pachycara, ngan familia nga Zoarcidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pachycara

Pachycara saldanhai


Hành Đức là một xã thuộc huyện Nghĩa Hành, tỉnh Quảng Ngãi, Việt Nam.

Xã Hành Đức có diện tích 16,61 km², dân số năm 1999 là 10500 người, mật độ dân số đạt 632 người/km².

Gồm các thôn: Xuân Vinh, Phú Châu, Kì Thọ Bắc, Kì Thọ Nam 1, Kì Thọ Nam 2. Trong đó thôn Xuân Vinh là trung tâm.

Tham khảo

Hành Đức


O aerials masculino do esqui estilo livre nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2018 foi disputado nos dias 17 e 18 de fevereiro no Parque de Neve Phoenix, em Pyeongchang.

Medalhistas

Programação
Horário local (UTC+9).

Resultados

Qualificação

Qualificação 1
Na primeira rodada de classificação, os seis primeiras atletas classificam-se diretamente à final. Os atletas restantes disputam a qualificação 2.

Qualificação 2
Na segunda rodada de classificação os seis primeiras atletas se classificam à final.

Finais
Na fase final são três rodadas de saltos, com três esquiadores sendo eliminadas após a primeira rodada e outros três eliminadas após a segunda rodada. A terceira rodada é decisiva e é composta por seis atletas.

Aerials masculino

Esqui estilo livre nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2018 - Aerials masculino


64. Mistrzostwa Polski w łyżwiarstwie szybkim w wieloboju odbyły się w 1992 roku w Sanoku na torze Błonie. Złote medale zdobyli zostali Aneta Rękas i Artur Szafrański.

Kobiety

W zawodach startowało dziewięć zawodniczek, które reprezentowały kluby: Orzeł Elbrewery Elbląg (trzy), SKŁ Górnik Sanok (pięć) i Zryw Sanok (jedna).

Mężczyźni

Bibliografia

 Lista triumfatorów Mistrzostw Polski na stronie PZŁS (doc.)

1992 w polskim sporcie
1992 w sportach zimowych
Mistrzostwa Polski w łyżwiarstwie szybkim
Zawody sportowe w Sanoku

Mistrzostwa Polski w Łyżwiarstwie Szybkim w Wieloboju 1992


An Monoceratuncus autolytus in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Józef Razowski hadton 1986. An Monoceratuncus autolytus in nahilalakip ha genus nga Monoceratuncus, ngan familia nga Tortricidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Monoceratuncus

Monoceratuncus autolytus


An Trinorfolkia in uska genus han Actinopterygii. An Trinorfolkia in nahilalakip ha familia nga Tripterygiidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Trinorfolkia

Trinorfolkia


An Rhinodoras thomersoni in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Donald C.Taphorn ngan Lilyestrom hadton 1984. An Rhinodoras thomersoni in nahilalakip ha genus nga Rhinodoras, ngan familia nga Doradidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Rhinodoras

Rhinodoras thomersoni


Carriera
Giocò nelle file dei Montreal Canadiens dal 1942 al 1960, raggiungendo per primo il notevole risultato di 50 goal segnati in 50 partite. Visse per la maggior parte della sua vita ad Ahuntsic, Montréal. Della sua carriera e la sua vita si racconta maggiormente nel film Maurice Richard di Charles Binamé (2005), ma anche in una serie tv intitolata Maurice Richard: histoire d'un Canadien, diretta da Jean-Claude Lord e Pauline Payette, del 14 novembre 1999 ed ancor prima in Heritage Minutes, un breve servizio televisivo del 1997.

Anche il fratello minore, Henri Richard, di quindici anni più piccolo, fu un giocatore di hockey su ghiaccio. A lui è intitolato l'omonimo Maurice Richard Trophy.

Onorificenze

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Membri della Hockey Hall of Fame
Personalità commemorate con funerali di Stato
Compagni dell'Ordine del Canada

Maurice Richard


Stara Wieś – część wsi Siedliszcze w Polsce, położona w województwie lubelskim, w powiecie włodawskim, w gminie Wola Uhruska.

W latach 1975–1998 Stara Wieś administracyjnie należała do województwa chełmskiego.

Przypisy

Siedliszcze (powiat włodawski)

Stara Wieś (Siedliszcze)


Gerrardanthus lobatus is a species of plant native to eastern and southern Africa. It is a popular pot plant that grows in deciduous bushland, woodland, wooded grassland in rocky places, and also in hygrophilous and riverine forests and clearings.

References

Garden plants of Africa
Caudiciform plants
Cucurbitaceae
Taxa named by Alfred Cogniaux

Gerrardanthus lobatus


UEFA Intertoto kup 2007. je bilo nogometno klupsko takmičenje koje je organizirala UEFA između 23. juna i 28. jula 2007. godine. Ekipe pobjednici u trećem krugu takmičenja su se kvalificirale u Kupu UEFA 2007/2008.

Prvi krug
Prve utakmice su se odigrale 23. i 24. juna 2007. a uzvratne utakmice 30. juna i 1. jula 2007. godine.

|-
!colspan="5"|Južno-mediteranska regija
|-

|-
!colspan="5"|Centralno-istočna regija
|-

|-
!colspan="5"|Sjeverna regija
|-

|}

Drugi krug
Prve utakmice su se odigrale 7. i 8. jula 2007. a uzvratne utakmice 14. i 15. jula 2007. godine.

|-
!colspan="5"|Južno-mediteranska regija
|-

|-
!colspan="5"|Centralno-istočna regija
|-

|-
!colspan="5"|Sjeverna regija
|-

|}

Treći krug
Prve utakmice su se odigrale 21. i 22. jula 2007. a uzvratne utakmice 28. i 29. jula 2007. godine.

|-
!colspan="5"|Južno-mediteranska regija
|-

|-
!colspan="5"|Centralno-istočna regija
|-

|-
!colspan="5"|Sjeverna regija
|-

|}

Reference

Vanjski linkovi
 UEFA Intertoto kup 2007. na zvaničnoj stranici UEFA-e
 UEFA Intertoto Cup 2007, rsssf.com

2007. u nogometu
2007

UEFA Intertoto kup 2007.


An Trichoboscis in uska genus han Lepidoptera. An Trichoboscis in nahilalakip ha familia nga Lecithoceridae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Trichoboscis

Trichoboscis


Kaliwatan sa isda ang Didymothallus mizolepis. Una ning gihulagway ni Albert Günther ni adtong 1867. Ang Didymothallus mizolepis sakop sa kahenera nga Didymothallus, ug kabanay nga Bythitidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Ostralya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Ostralya
Didymothallus

Didymothallus mizolepis


Vít Jedlička (pronuncia-seˈviːt ˈjɛdlɪtʃka Hradec Králové, 6 de setembro de 1983) é um político, ativista libertário e escritor tcheco. Desde 13 de abril de 2015 atua como presidente da micronação autointitulada da República Livre de Liberland, país criado por ele.

Nascidos em 1983
Políticos da Chéquia
Naturais de Hradec Králové

Vít Jedlička


Trà Lâm là một xã thuộc huyện Trà Bồng, tỉnh Quảng Ngãi, Việt Nam.

Xã Trà Lâm có diện tích 34,58 km², dân số năm 1999 là 1352 người, mật độ dân số đạt 39 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Trà Lâm


È stato membro di diverse band progressive rock, tra cui Curved Air, Roxy Music, U.K., Jethro Tull. Talento precoce, il suo virtuosismo gli fa guadagnare ancora minorenne un posto nei Curved Air.

Nel 1973 inizia la collaborazione con i Roxy Music con i quali realizza tre dischi in studio e uno dal vivo, sostituendo Brian Eno dopo la sua dipartita. Si unisce a Frank Zappa e poi agli UK prima di entrare nei Jethro Tull per l'album A, e il successivo tour mondiale.
Negli anni 80 e 90 si dedica alla carriera solista e alla composizione di colonne sonore. Alla fine degli anni 90 si parla di una riunione degli UK con John Wetton e con Bill Bruford, Tony Levin e Steve Hackett come ospiti, ma le registrazioni non portano alla pubblicazione di un album.
Nel 2019 viene inserito nella Rock and Roll Hall of Fame come membro dei Roxy Music

Discografia

Discografia solista
 1983 – The Green Album
 1985 – Theme of Secrets

Con i Roxy Music
 1973 – Stranded
 1975 – Country Life
 1976 – Siren
 1976 – Viva!

Con Frank Zappa
 1978 – Zappa in New York

Con gli U.K.
 1978 – U.K.
 1979 – Danger Money
 1979 – Night After Night
 1999 – Concert Classics, Vol. 4

Apparizioni negli album

Con i Jethro Tull
 1980 – A

Con i Curved Air
 1973 – Air Cut

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Tastieristi rock progressivo
Violinisti rock progressivo

Eddie Jobson


Kahenera sa mga isda ang Ichthyborus. Ang Ichthyborus sakop sa kabanay nga Distichodontidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Ichthyborus

Ichthyborus


Alang sa ubang mga dapit sa mao gihapon nga ngalan, tan-awa ang Tor Paya Bolak.

Bukid ang Tor Paya Bolak sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Sumatera Utara, sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa amihanan-kasadpan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.  metros ibabaw sa dagat kahaboga ang nahimutangan sa Tor Paya Bolak, o  ka metros sa ibabaw sa naglibot nga tereyn. Mga  ka kilometro ang gilapdon sa tiilan niini.

Ang yuta palibot sa Tor Paya Bolak kasagaran kabungtoran, apan sa sidlakan nga kini mao ang kabukiran. Ang kinahabogang dapit sa palibot dunay gihabogon nga  ka metro ug  km sa amihanan-sidlakan sa Tor Paya Bolak. Dunay mga  ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Tor Paya Bolak may gamay nga populasyon.. Sa rehiyon palibot sa Tor Paya Bolak, kabukiran talagsaon komon.

Hapit nalukop sa lasang ang palibot sa Tor Paya Bolak.  Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Oktubre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Hunyo, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Nobiyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Hulyo, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Kabukiran sa Sumatera Utara
Kabukiran sa Indonesya nga mas taas kay sa 1000 metros ibabaw sa dagat nga lebel

Tor Paya Bolak (bukid, lat 0,68, long 99,78)


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Itara sympatrica. Una ning gihulagway ni Andrey Vasil'evich Gorochov ni adtong 2007. Ang Itara sympatrica sakop sa kahenera nga Itara, ug kabanay nga Gryllidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Sabah (estado)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Sabah (estado)
Itara

Itara sympatrica


Guanozin-5'-trifosfat (GTP) je purinski nukleotid. Može djelovati kao supstrat za sintezu RNKtokom procesa transkripcije. Struktura mu je slična nukleobazi, guaninu, a jedina razlika u tome što nukleotidi poput GTP imaju šećer ribozu i tri fosfata vezana za dušičnu bazu u 1' poziciji, a trifosfatni fragment na 5' ugljiku riboze.

GTP je istovremeno i izvor energije ili aktivator supstrata u metaboličkim reakcijama, kao što je promet adenozin trifosfata (ATP), ali je daleko specifičniji. Koristi se kao izvor energije za sintezu proteina.

Ova molekula je esencijalan za transdukciju signala, osobito sa G proteinima, u mehanizmima drugih glasnika, gdje se pretvara u GDP (guanozin difosfat) aktivnošću enzim GTPaza.

cGTP
Ciklični guanozin trifosfat (cGTP) omogućava cikličnom adenozin monofosfatu (cAMP) da aktivira cikličnim nukleotidom-kontrolisane ionske kanale u olfaktornom sistemu

Također pogledajte
 G protein
 5'-Guanolil imidodifosfat

Reference

Vanjski linkovi

Nukleotidi
Purini

Guanozin-trifosfat


Gunnar Fog-Petersen (født 5. januar 1881 i Alslev ved Varde, død 28. maj 1939) var en dansk politiker, redaktør og landmand. Han var medlem af Folketinget for Det Radikale Venstre fra 1913 til 1920 og medlem af Landstinget for partiet fra 1920 til sin død i 1939.

Referencer

Eksterne henvisninger

Folketingsmedlemmer i 1910'erne
Folketingsmedlemmer i 1920'erne
Landstingsmedlemmer i 1920'erne
Landstingsmedlemmer i 1930'erne
Tidligere folketingsmedlemmer fra Det Radikale Venstre
Landstingsmedlemmer fra Det Radikale Venstre

Gunnar Fog-Petersen


Joan Bridge (Derbyshire, 13 de março de 1912 — Londres, 8 de dezembro de 2009) foi uma figurinista britânica. Venceu o Oscar de melhor figurino na edição de 1967 por A Man for All Seasons, ao lado de Elizabeth Haffenden.

Ligações externas

Figurinistas do Reino Unido
Óscar de melhor guarda-roupa
Naturais de Derbyshire
BAFTA de melhor figurino

Joan Bridge


An Ituglanis cahyensis in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Sarmento-soares, Martins-pinheiro, Aranda ngan Chamon hadton 2006. An Ituglanis cahyensis in nahilalakip ha genus nga Ituglanis, ngan familia nga Trichomycteridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Ituglanis

Ituglanis cahyensis