A memory jug is an African American folk art form that memorializes the dead. It is a general term for a vessel whose surface is adorned with an assortment of broken china, glass shards, and small objects, especially items associated with a dead person. They are also called forget-me-not jugs, mourning jugs, memory vessels, spirit jars, whatnot jars, ugly jugs, and whimsy jars.

History and technique
A memory jug may be any kind of vessel but is most usually a jug or vase. Items used to cover the surface range from shards of china, glass, and mirror to shells, beads, buttons, coins, medals, keys, jewelry, toys, watches, and other small objects. These are adhered to the surface using some kind of adhesive, typically putty or cement. The final piece may also be overpainted to create a more uniform surface. Memory jugs are closely related to the broken-china mosaic form known as trencadís that began to appear in the early 20th century.

Most of the existing memory jugs date back no further than the early 20th century, and the makers of most are unknown. Scholars disagree about the origins of memory jugs, with some holding that they were intended as personal memorials, some that they were intended as grave markers, and some that they originated as a hobby unconnected with memorialization.

Memory jugs have sometimes been found on African-American graves in the South, and some scholars think that their form was influenced by the Bakongo culture of Central Africa as it was brought to America by slaves. In Bakongo culture, there is a belief that people are connected to the spirit world by way of water, and consequently graves are often decorated with containers holding water, such as jugs, vases, or shells, as a way to help a dead person's spirit through to the afterlife. In addition, personal possessions are often broken to help release the individual's spirit. The memory jug might thus have originated by combining these traditions into a new kind of memorial.

References

Further reading
 Anderson, Brooke. Forget-me-not: The Art and Mystery of Memory Jugs. Winston-Salem State University, 1996. (Exhibition catalog)
 Martin, Frank. "Mosaic as Community Culture: The Art of the Memory Vessel". Groutline: Quarterly Newsletter of the Society of American Mosaic Artists 1:4 (Winter 2000)

Folk art
Liquid containers

Memory jug


Kadua romanzoffiensis is a species of flowering plant in the family Rubiaceae, native to parts of the southwestern Pacific (Niue, Samoa, Tokelau and Manihiki, Tuvalu) and much of the south-central Pacific (the Cook Islands, the Line Islands, the Pitcairn Islands, the Society Islands, the Tuamotus, and the Tubuai Islands).

References

romanzoffiensis
Flora of Niue
Flora of Samoa
Flora of Tokelau and Manihiki
Flora of Tuvalu
Flora of the Cook Islands
Flora of the Line Islands
Flora of the Pitcairn Islands
Flora of the Society Islands
Flora of the Tuamotus
Flora of the Tubuai Islands
Plants described in 1829
Taxa named by Adelbert von Chamisso
Flora without expected TNC conservation status

Kadua romanzoffiensis


An Aneflus longissimus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Bates hadton 1885. An Aneflus longissimus in nahilalakip ha genus nga Aneflus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Aneflus

Aneflus longissimus


Kaliwatan sa isda ang Rhombosolea leporina. Una ning gihulagway ni Albert Günther ni adtong 1862. Ang Rhombosolea leporina sakop sa kahenera nga Rhombosolea, ug kabanay nga Pleuronectidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
habagatan-kasadpang Kadagatang Pasipiko

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Pasipiko
Rhombosolea

Rhombosolea leporina


Admir Čular, poznatiji kao Čika Gagara je član sarajevske hip hop grupe Helem nejse koja je nastala 2014. godine. Pored Admira, grupu čine Amer Čanković (Stihomir Klepić) i Tihomir Radić (Toshi Domaćin). Na YouTube platformi bilježe milionske preglede. Najveću popularnost ostvaruju nakon objave singlova: Kabadahija (duet sa Marko Louisom), Pionirska (duet sa Dubiozom Kolektiv) i Bosnia.

Muzička karijera
Admir Čular je osnovao grupu Helem nejse 2014. godine u Sarajevu, koja kombinuje hip-hop muziku, rap, electro i reggae muziku. Tekstovi pjesama su satirični u kojima se obrađuju problemi iz društveno-političke svakodnevnice. Iza sebe imaju snimljena 3 studijska albuma; Go u gostima, Pola čovjek, pola jedan i Gluten tag. Albume su izdale diskografske kuće Sarajevo Disk i Croatia Records, a snimani su u Helem nejse studiju. Produkciju su preuzeli muzičari i kantautori sa kojima su u toku svog dugogodišnjeg rada uspješno sarađivali, kao naprimjer: Marko Louis, Edo Maajka, Brano Jakubović iz Dubioze kolektiv, Mak Kulenović, Mario Ševarac, Dino Šukalo, Edvin Hadžić, Mirza Sijerčić, Vladimir Jovanović.

Aktivizam i radijske emisije
Pored muzičkog stvaralaštva, grupa Helem nejse također učestvuje u radijskim emisijama, aktivizmu i pisanju komentara za medije. Nakon pet godina provedenih na talasima Radija Otvorena mreža, članovi grupe Helem nejse preselili su se u svoj vlastiti muzički studio u kojem realizuju emisiju u potpuno novom konceptu i video formatu. Jedan od najpopularnijih dijelova emisije je crtana serija "Bruca Braca Bruda Brada". U ovoj emisiji Admir Čular zajedno sa ostalim članovima grupe humorističan način tematizira društvene pojave i fenomene iz perspektive četiri "mahalska underdoga", a mjesto radnje je sarajevsko naselje Švrakino selo.

Diskografija

 Go u gostima (2017)
 Pola čovjek, pola jedan (2019)
 Gluten Tag (2020)

Biografije, Sarajevo
Bosanskohercegovački muzičari
Bosanskohercegovački pjevači
Bosanskohercegovački kantautori

Admir Čular


Apolonia, Apolonia er en dansk, prisvindende dokumentarfilm fra 2022 instrueret af Lea Glob.

Handling
Filmen er en coming-of-age historie; et eksistentielt dyk ned i en ung kvindes tanker om seksualitet, kunst, idealisme og kærlighed, som hun udlever og justerer dem op igennem sine tyvere. Med et anakronistisk bohememiljø og det parisiske kunstakademi som bagtæppe, følger vi unge Apolonias personlige og kunstneriske udvikling, fra den tidlige pleje af et ungt talent, til hun tager springet ud i den kommercielle kunstverden..

'Apolonia, Apolonia' vandt hovedprisen på dokumentarfilmfestivalen IDFA og The Dragon Award på Göteborg INternational Film Festival 2023.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 2020

Apolonia, Apolonia


Ang Cerro Moro ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Cerro Moro (bukid sa Arhentina, Provincia de Santa Cruz, lat -49,42, long -71,92),
 Cerro Moro (bukid sa Arhentina, Provincia de Santa Cruz, lat -49,21, long -70,94),
 Cerro Moro (bukid sa Arhentina, Provincia del Chubut),
 Cerro Moro (bukid sa Arhentina, Provincia de Córdoba),
 Cerro Moro (bukid sa Arhentina, lat -32,89, long -64,96),
 Cerro Moro (bukid sa Arhentina, Provincia de San Juan),
 Cerro Moro (bungtod sa Arhentina, Provincia de Santa Cruz, lat -48,02, long -66,60),
 Cerro Moro (bungtod sa Arhentina, Provincia de Río Negro),
 Cerro Moro (bungtod sa Arhentina, Provincia del Neuquén),

Chile

 Cerro Moro (bungtod sa Chile), Aysén, Provincia de Coyhaique,

Espanya

 Cerro Moro (bungtod sa Espanya), Castilla-La Mancha, Provincia de Cuenca,

Mehiko

 Cerro Moro (bukid sa Mehiko, Estado de Sonora), Bacoachi,
 Cerro Moro (bukid sa Mehiko, Estado de Durango), Santiago Papasquiaro,

Peru

 Cerro Moro (tahud sa bukid), Ayacucho,
 Cerro Moro (bukid sa Peru, Piura), Provincia de Ayabaca,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Chile
Pagklaro paghimo ni bot Espanya
Pagklaro paghimo ni bot Mehiko
Pagklaro paghimo ni bot Peru

Cerro Moro


Kaliwatan sa insekto ang Scirtothrips helenae. Una ning gihulagway ni Palmer ug Laurence A. Mound ni adtong 1983. Ang Scirtothrips helenae sakop sa kahenera nga Scirtothrips, ug kabanay nga Thripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 State of South Australia

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa State of South Australia
Scirtothrips

Scirtothrips helenae


Liu Jianfeng (; born June 1936) is a retired Chinese engineer and politician. From 1989 to 1993 he was Governor of Hainan Province, where he had a highly antagonistic relationship with the Party Chief Deng Hongxun. He also served as Director of the Civil Aviation Administration of China and Vice-Minister of the Ministry of Electronics Industry.

Early life and career
Liu was born in June 1936 in Tianjin. In 1956, he joined the Communist Party of China. In 1961 he graduated from the radio engineering department of the Kiev Polytechnic Institute in Ukraine, USSR. After returning to China he began working for the Fourth Ministry of Machine Building.

From 1981 to 1984 he was director of the No. 1425 Research Institute of the Fourth Ministry of Machine Building. In 1984, he was appointed vice-minister of the Ministry of Electronics Industry and became associated with Li Peng, then a vice-premier whose portfolio included the electronics industry.

Governor of Hainan
In the aftermath of the Tiananmen Square protests of 1989, the top leaders of Hainan Province, Xu Shijie and Liang Xiang, were dismissed because Liang was an ally of the reformist national leader Zhao Ziyang and Xu supported Liang's policies. Liu was selected to replace Governor Liang Xiang on the recommendation of Premier Li Peng. He was formally appointed governor on 14 September 1989, but effectively took over the position before that. In a meeting of provincial party leaders on 4 September, he emphasized that provincial cadres should implement the policy of the central government "to the letter".

However, Liu was unable to work together with the Communist Party Secretary of Hainan, Deng Hongxun, who was associated with the central leaders Jiang Zemin and Qiao Shi. From 1990 to 1992, the two top officials of Hainan clashed fiercely, hindering the young province's development. By the end of 1992, Deng and Liu were trying to drive each other out of the province. A high-ranking official, Li Shanyou, accused Liu of visiting a prostitute. Li was imprisoned after the accusation was proven false, and Liu launched a counter-investigation to find the instigator, rumoured to be Deng. Their infighting became an embarrassment to the central government, which transferred both of them to Beijing in January 1993, and replaced them with a single official, Ruan Chongwu.

Later career
After leaving Hainan, Liu again served as vice-minister of the Ministry of Electronics Industry from 1993 to 1998. After a brief stint as vice-minister of the Ministry of Industry and Information Technology from March to June 1998, he was appointed Director of the Civil Aviation Administration of China. He served in that position until May 2002, when he reached retirement age and was replaced by Yang Yuanyuan. From 2003 to 2008, he served as Subcommittee Chairman of Foreign Affairs of the Chinese People's Political Consultative Conference (CPPCC).

Liu was a member of the 14th and the 15th Central Committees of the Communist Party of China.

References

1936 births
Living people
Governors of Hainan
Chinese Communist Party politicians from Tianjin
People's Republic of China politicians from Tianjin
Directors of the Civil Aviation Administration of China
Kyiv Polytechnic Institute alumni
Engineers from Tianjin
Members of the 14th Central Committee of the Chinese Communist Party
Members of the 15th Central Committee of the Chinese Communist Party
Chinese expatriates in the Soviet Union

Liu Jianfeng (PRC)


Hoằng Cát là một xã thuộc huyện Hoằng Hóa, tỉnh Thanh Hóa, Việt Nam.

Xã Hoằng Cát có diện tích 4,39 km², dân số năm 1999 là 5013 người, mật độ dân số đạt 1142 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Hoằng Cát


Okselbæk Skov (på ældre dansk Oxelbæk Skov, på tysk Ausselbek) er en overvejende statsejet skov på godt 123 ha beliggende mellem Ølsby og Klapholt i det sydlige Angel i Sydslesvig. Kun en lille del er bevaret som bondeskov. I syd og sydvest er skoven afgrænset af Kvastrup Å. I administrativ henseende hører skoven under Ølsby kommune i Slesvig-Flensborg kreds i den nordtyske delstat Slesvig-Holsten. I den danske tid hørte skoven som domæneskov (med 179 tdr.) under både Havetoft og Ølsby Sogn (begge Strukstrup Herred, Gottorp Amt). Skoven strækker sig over et let kuperet areal med højder på omtrent 50 m. Den er blandskov med bøg, eg, ask og enkelte nåletræer. De ældste træer er fra omkring 1820. I 1954 blev der fundet arkæologiske spor fra jernalderen.

Skovens navn er første gang dokumenteret i 1640. Navnet er afledt af dansk aksel (angeldansk awsel), her relateret til bækens forløb.

Kilder

Skove i Sydslesvig
Angel

Okselbæk Skov


Riesi er en italiensk by (og kommune) i regionen Sicilien i Italien, med omkring  indbyggere.

Referencer

Eksterne henvisninger

Byer på Sicilien
Caltanissetta (provins)

Riesi


An Lipinia subvittata in uska species han Reptilia nga ginhulagway ni Albert Günther hadton 1873. An Lipinia subvittata in nahilalakip ha genus nga Lipinia, ngan familia nga Scincidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Lipinia

Lipinia subvittata


Kaliwatan sa isda ang Microgadus tomcod. Una ning gihulagway ni Johann Julius Walbaum ni adtong 1792. Ang Microgadus tomcod sakop sa kahenera nga Microgadus, ug kabanay nga Gadidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
amihanan-kasadpang Kadagatang Atlantiko

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Atlantiko
Microgadus

Microgadus tomcod


Hải Châu là một xã thuộc huyện Hải Hậu, tỉnh Nam Định, Việt Nam.

Xã Hải Châu có diện tích 8,81 km², dân số năm 2022 là 7.525 người, mật độ dân số đạt 854 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Hải Châu (xã)


Help!: A Day in the Life è un album del 2005 che riunisce molti artisti contemporanei, prevalentemente inglesi e canadesi. È stato prodotto da War Child per celebrare il decimo anniversario dell'originale Help e si è proposto come obiettivo la raccolta di fondi per gli sforzi umanitari nei paesi in guerra, come la Bosnia ed Erzegovina.

Come il primo album ha battuto ogni record nel 1995, essendo stato registrato lunedì 4 settembre e distribuito sabato 9 settembre, questa volta l'album è stato registrato e reso disponibile via web nell'arco di 30 ore. La registrazione è iniziata alle 12 di giovedì 8 settembre ed era già disponibile alle 18:10 venerdì 9 settembre.

Contributi degni di nota sono stati quelli dei Radiohead e dei Manic Street Preachers, che avevano già contribuito all'album del 1995. Inoltre l'album contiene una cover di Goodbye Yellow Brick Road (Elton John) ad opera dei Keane, patrocinatori della War Child, un contributo last-minute dei Coldplay e una canzone di Emmanuel Jal, coinvolto in tenera età nel conflitto sudanese.

La versione canadese include canzoni di Sam Roberts, The Dears e Buck 65. Vi si trova anche una cover di Don't Think Twice it's Alright, a cura di Emily Haines e James Shaw.

La copertina dell'album è a cura di John Squire.

Il primo singolo estratto dall'album è stata la canzone Lebo's River, una canzone di Raine Maida, che ha aiutato nella produzione dell'album, e Chantal Kreviazuk, sua moglie.
Il ritornello della canzone è stato scritto da Lebo Kgasapane, una diciottenne africana morta di AIDS.

Tracklist Canadese
 How You See The World No. 2 -- Coldplay
 Missing -- City and Colour
 Hong Kong -- Gorillaz
 I Want None Of This -- Radiohead
 Magic On My Mind -- Sam Roberts
 Stand Alone -- Bedouin Soundclash
 Utilities -- The Weakerthans
 Ballad Of Humankindness -- The Dears
 Cross-Eyed Bear -- Damien Rice
 Goodbye Yellow Brick Road -- Keane with Faultline
 At The Angels Feet -- Payolas
 I Heard It Through The Grapevine -- Kaiser Chiefs
 Spooked -- Buck 65
 Get It Right -- Jets Overhead
 Surrender -- Surefire
 The Present -- Bloc Party
 Don't Think Twice It's Alright -- Emily Haines and James Shaw of Metric
 Lebo's River - A Tribute -- Raine Maida & Chantal Kreviazuk featuring Archie Khambula & Lebo Kgasapane

Lista Tracce della Versione Inglese
 I Want None Of This -- Radiohead
 It Was Nothing -- The Coral
 Hello Conscience -- The Zutons
 Snowball -- Elbow
 Gone Are The Days -- The Magic Numbers
 Wasteland -- Maxïmo Park
 Phantom Broadcast -- The Go! Team
 Gua -- Emmanuel Jal
 Goodbye Yellow Brick Road -- Keane with Faultline
 I Heard It Through The  -- Kaiser Chiefs
 The Present -- Bloc Party
 Help Me Please -- Hard-FI
 Eighth Station of the Cross Kebob House -- Belle and Sebastian
 Cler Archel -- Tinariwen
 Happy Chirstmas, War is Over -- BGeorge and Antony
 Hong Kong -- Gorillaz
 From Bollywood to Battersea -- Babyshambles
 Leviathan -- Manic Street Preachers
 Kirby's House -- Razorlight
 Cross-Eyed Bear -- Damien Rice
 Mars Needs Women -- Mylo
 How You See The World No. 2 -- Coldplay

Note

Collegamenti esterni

Album di autori vari
Album di beneficenza

Help!: A Day in the Life


An Praxithea lanei in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Joly hadton 1995. An Praxithea lanei in nahilalakip ha genus nga Praxithea, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Venezuela. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Praxithea

Praxithea lanei


Verge Currency is a decentralized open-source cryptocurrency which offers various levels of  private transactions. It does this by obfuscating the IP addresses of users with Tor and by leveraging stealth transactions making it difficult to determine the geolocation of its users.

Verge Currency has a maximum supply capped at 16.5 billion XVG. It uses the Proof of Work (POW) mining principle with multi-algorithm support and 5 different hash functions: Scrypt, X17, Lyra2rev2, myr-groestl and blake2s.

History
Verge Currency was created in 2014 and originally named DogeCoinDark. It was rebranded to Verge Currency in 2016.

Following the bitcoin principle, Verge Currency has a transparent ledger that allows anyone to view all of its transactions, but protects user identities and locations. This was achieved by integrating both Tor to not expose IP addresses and using stealth transactions, formerly known as Wraith Protocol, to hide the value of transactions.

In April 2018, it was announced that the adult entertainment provider MindGeek would begin accepting Verge Currency as a payment option on its website network.

Also during April and May 2018, Verge Currency suffered from timestamp exploit on one of its 5 mining algorithms. This could have resulted in a 51% attack if it had only one algorithm.

References

Cryptocurrency projects

Verge (cryptocurrency)


Biografia
Burcardo studiò presso l'abbazia di Lobbes sotto Erigerio di Lobbes e venne ordinato diacono da monsignor Villigiso di Magonza nel 993, dopo aver terminato i propri studi nella città di Coblenza.
Venne successivamente elevato a primate della diocesi di Magonza.
Il 10 marzo 1000 fu nominato vescovo di Worms dai rappresentanti della diocesi di Magonza. In una biografia scritta poco dopo la sua morte, si riporta che furono in realtà altri due i candidati nominati per coprire la sedia vescovile vacante, ma entrambi morirono improvvisamente.
Anche in conseguenza degli avvenimenti storici che interessano la città di Worms in quel periodo, Burcardo si trovò a dover gestire una diocesi estremamente in difficoltà, regolarmente oggetto di attacchi e saccheggi.
Burcardo s'impegnò in un lavoro di riorganizzazione e ristrutturazione del territorio della diocesi. Nel 1016 provvide anche a ordinare la ristrutturazione della chiesa di San Pietro, cattedrale della città.

Il monaco Alberto di Metz gli dedicò le sue cronache intitolate De episcopis Mettensibus (978-984) e De diversitate temporum (1022).

Morì nel 1025, lasciando alla sorella una corda in cilicio ed una catena di ferro. Venerato come beato dalla Chiesa cattolica, la sua memoria liturgica cade il 20 agosto.

Opere
Tra il 1008 ed il 1012 pubblicò il Decretorum Libri XX che costituì il più importante compendio di diritto canonico prima della pubblicazione del Decretum Gratiani. Esso venne compilato nel corso di quattro anni trascorsi da Burchardus sulle colline di Worms, fuori dalle mura della città.
Come fonte del diritto canonico, il Decretum di Burchardus venne sostituito intorno al 1150 dal Decretum Gratiani.
Tra il 1023 ed il 1025, Brocardus compilò le Leges et statuta familiae S.Petri Wormatiensis, norme dirette a regolare i diritti dei fedeli appartenenti alla sua diocesi.

Genealogia episcopale
La genealogia episcopale è:
 Arcivescovo Villigiso di Magonza
 Vescovo Burcardo di Worms

Traduzioni
  Bragança Júnior, Álvaro & Birro, Renan M. (2016). O Corrector sive Medicus (ou Corrector Burchardi, ou Da poenitentia, c.1000-1025) por Burcardo de Worms (c.965-1025): apresentação e tradução latim-português dos capítulos 1-4, além das "instruções" de penitência 001 a 095, Revista Signum 17 (1), pp.266-309.
  Gagnon, François (2010). Le Corrector sive Medicus de Burchard de Worms (1000-1025): présentation, traduction et commentaire ethno-historique. Dissertação. Montréal: Université de Montréal, 2010.
  Shiners, John (2009). Burchard of Worms's Corrector and Doctor (c. 1008-12) In: Shiners, John (ed.). Medieval Popular Religion, 1000-1500: A reader. 2. ed. Toronto: University of Toronto Press, pp.459-470.
 Picasso, Giorgio; Piana, Giannino; Motta, Giuseppe (1998). A pane e acqua: peccati e penitenze nel Medioevo - Il «Penitenziale» di Bucardo di Worms. Novara: Europia.
  McNeill, John & Garner, Helena (1965). Medieval Handbooks of Penance. New York: Octagon Books, pp.321-345.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Vescovi di Worms
Scrittori medievali in lingua latina
Canonisti tedeschi

Burcardo di Worms


Cheo cheo Williamson (danh pháp hai phần: Tragulus williamsoni) là một loài trong họ Cheo cheo. Sinh sống tại miền bắc Thái Lan và có thể có ở cả miền nam Trung Quốc và miền bắc Lào.

Trước đây loài này và Tragulus kanchil được gộp trong loài Tragulus javanicus.

Chú thích

Tham khảo

W
Động vật Thái Lan
Động vật được mô tả năm 1916

Cheo cheo Williamson


Kahenera sa mga murag-anay ang Ophiotermes. Ang Ophiotermes sakop sa kabanay nga Termitidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Ophiotermes

Ophiotermes


Kaliwatan sa kasili ang Anguilla bicolor. Una ning gihulagway ni Mcclelland ni adtong 1844. Ang Anguilla bicolor sakop sa kahenera nga Anguilla, ug kabanay nga Anguillidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kinaminosang kalabotan. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Indyan
Anguilla (Anguillidae)

Anguilla bicolor


Rosehill is a rural locality in the Southern Downs Region, Queensland, Australia. In the , Rosehill had a population of 126 people.

History
The locality takes its name from Rosehill railway station (previously known as Lyndhurt Road, then Lyndhurst, and renamed to Rosehill in September 1885). The name refers to a local big hill covered in rosemary bush.

Rosehill Provisional School opened circa 1890 but closed circa 1899. On 21 January 19091 it reopened, becoming Rosehill State School on 1 January 1909. It closed in 1940, but reopened on 29 January 1952 as Rose Hill State School. It closed permanently on 31 December 1966.

Lyndhurst State School opened in January 1913, but was soon renamed Mount Gordon State School. It closed on 4 April 1985.

In the , Rosehill had a population of 126 people.

References

Further reading

  — includes Inverleigh School, Allan / Sandy Creek School, Rookwood School, Mountside School, Rosenthal School, and Rose Hill School

Southern Downs Region
Localities in Queensland

Rosehill, Queensland


Kaliwatan sa isda ang Serrasalmus sanchezi. Una ning gihulagway ni Jacques Géry ni adtong 1964. Ang Serrasalmus sanchezi sakop sa kahenera nga Serrasalmus, ug kabanay nga Serrasalmidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Serrasalmus (Serrasalmidae)

Serrasalmus sanchezi


Totò, Peppino e i fuorilegge è un film comico del 1956 diretto da Camillo Mastrocinque con Totò, Peppino De Filippo, Titina De Filippo, Dorian Gray e Franco Interlenghi.

Il titolo del film avrebbe dovuto essere Totò a peso d'oro, ma visto il successo della precedente apparizione di Peppino (Totò, Peppino e la... malafemmina), si decise di inserire nel titolo anche il suo nome.

Trama
Antonio, disoccupato di mezza età, vive nella campagna romana insieme alla moglie Teresa, ricca e avara, la quale lo tiranneggia in ogni modo possibile risparmiando persino sui generi di prima necessità. La loro unica figlia Valeria, studentessa universitaria, sembra invece non patire in alcun modo tale condizione familiare e ha appena cominciato a ricevere la corte di Alberto, un giovane giornalista intenzionato a intervistare Ignazio Altamonti, detto "Il Torchio", un brigante che da diverso tempo infesta la zona con rapine e sequestri.

Intenzionato a sfuggire alla noia della vita di paese, Antonio cerca di coinvolgere l'amico Peppino, suo barbiere di fiducia, in un ambizioso affare: un istituto di bellezza a Roma del quale Teresa sarebbe proprietaria e in cui lui lavorerebbe come parrucchiere. La donna tuttavia ritiene Peppino un coiffeur mediocre, e rifiuta la trattativa sul nascere. A quel punto Antonio, pur di spillare soldi alla consorte, progetta un piano diabolico con la complicità di Peppino: un finto rapimento con riscatto.

Utilizzando alcuni fogli di giornale, i due realizzano una lettera minatoria attribuendo la paternità del rapimento a Ignazio "Il Torchio" e chiedendo a Teresa il pagamento di cinque milioni di lire. La donna dimostra una volta tanto sincera apprensione nei confronti del marito, superando quindi la sua consueta avarizia: consegna il denaro allo stesso coniuge e a Peppino, travestiti da satanici membri di una fantomatica "Setta del Torchio". Ricevuto il finto riscatto, Antonio e Peppino fuggono a Roma.

Tre giorni dopo, però, Valeria scopre in un cestino i resti dei fogli di giornale, e capisce tutto; decide così di raggiungere il padre nella Capitale in compagnia di Alberto, con cui nel frattempo si è fidanzata. Quella stessa sera i due compari sono in un tabarin a bere champagne a fiumi e ospitare nel loro séparé le ballerine della compagnia del locale alle quali regalano i soldi ottenuti dal ricatto. Caso vuole che la serata venga trasmessa in diretta dal Programma Nazionale, sicché Teresa vede Antonio sul video scoprendo così l'inganno.

Poco dopo nel night giungono anche Valeria e Alberto e quest'ultimo scorge Antonio e Peppino in compagnia di una sedicente baronessa polacca, una femme fatale che aveva provato a intervistare tempo prima. Ritenendo il suocero in pericolo, Alberto cerca di convincere la donna a mollarlo spacciandolo per falsario, tuttavia finisce per venirne involontariamente sedotto, provocando l'ira di Valeria e la sua fuga inviperita dal tabarin.

Finiti i denari, Peppino resta a Roma mentre Antonio ritorna al paese raccontando alla moglie di essere sfuggito ai briganti, ignaro della scoperta fatta da Teresa che, infatti, lo rimprovera violentemente per poi schiaffeggiarlo. Informato da Valeria, Antonio decide di scrivere all'amico un telegramma per sconsigliargli di organizzare un altro falso rapimento, ma mentre si reca all'ufficio postale viene fermato dal vero Ignazio, che ovviamente ha saputo tutto. Portato Antonio nel covo, "Il Torchio" gli comunica che la moglie dovrà pagare un riscatto dal valore corrispondente al suo peso corporeo, il che lo costringe a sottoporsi a una dieta ingrassante: se entro cinque giorni Teresa non pagherà il riscatto, al marito verrà reciso l'orecchio, e di volta in volta, in caso di mancato pagamento, altre parti del corpo gli verranno tagliate e "rispedite" a casa. Pur avendo ricevuto una lettera minatoria, nonché la telefonata in cui Antonio dal covo ribadisce le condizioni poste dai rapitori, Teresa ovviamente non crede che si tratti di un rapimento reale.

Fortunatamente Valeria e Alberto, nel frattempo riappacificatisi, riescono a individuare il covo del "Torchio" e a entrarvici proprio poco prima che i briganti taglino l'orecchio ad Antonio. Al fine di liberarlo, Alberto ottiene da Ignazio un'intervista per il suo settimanale, convincendolo della fama che il bandito ne ricaverebbe.

Registrata l'intervista, Antonio può lasciare il covo insieme alla figlia e al genero, che si uniscono in matrimonio. Ma dopo la cerimonia Teresa caccia di casa il marito intimandogli di tornare solo quando si sarà fatto una posizione. E così Antonio, che non ha mai lavorato un giorno in vita sua, si vedrà costretto a fare il garzone di bottega da Peppino.

Produzione
Il film vede la partecipazione di diversi attori provenienti dal filone neorealista: Maria Pia Casilio (interprete di Umberto D.) e Lamberto Maggiorani (il protagonista di Ladri di biciclette) Tra i comprimari, anche Memmo Carotenuto, nel ruolo di Ignazio.

Distribuzione
Il film è uscito il 21 dicembre 1956.

Riconoscimenti
Peppino De Filippo con la sua interpretazione vinse il Nastro d'argento come miglior attore non protagonista nel 1957.

Curiosità
 Dorian Gray in questo film parla, curiosamente, con due voci differenti: in poche sequenze (interni casa) evidentemente girate in presa diretta, ha la sua voce autentica, mentre in quasi tutte le altre scene è doppiata da Rosetta Calavetta.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Film commedia
Film di Totò
Film diretti da Camillo Mastrocinque
Film ambientati a Roma
Film con composizioni originali di Alessandro Cicognini

Totò, Peppino e i fuorilegge


È stato, insieme a Coleman Hawkins e Lester Young, uno dei tre più importanti sassofonisti di estrazione swing. Il suo "modello" tra i due è soprattutto Hawkins, in particolare per l'uso dei registri bassi, del vibrato e della tecnica cosiddetta del growl. Webster però emette timbri più ampi e plasma un suono corposo e fremente piuttosto che roboante, animato da una sensuale sinuosità che egli contribuì ad associare in maniera quasi imprescindibile al sassofono.

Dagli esordi agli anni trenta
Fin dalla prima infanzia Webster prende contatto con la musica e gli strumenti. Comincia a studiare il violino e il pianoforte e debutta, proprio come pianista, con le orchestre di Rusty Nelson e Dutch Campbell. Budd Johnson lo spinge poi a scegliere il sassofono dandogli le prime lezioni, e da allora si dedica quasi esclusivamente al tenore.

Il percorso di Webster come sassofonista ha inizio nel 1930 con la «Young Family Band», costituita da alcuni membri della sua famiglia e altri musicisti, tra i quali anche W.H.Young e suo figlio Lester Young.
L'esperienza familiare e, per così dire, casalinga della formazione ampia di strumenti gli lascia una forte impronta, tanto che durante tutta la sua vita Webster ha sempre affiancato all'attività di solista e leader di formazioni ristrette la partecipazione a gruppi orchestrali.

Nel 1931 lo troviamo tra le file dell'orchestra di Bennie Moten, insieme a Count Basie - dove si fa apprezzare per gli assolo nelle esecuzioni di Lafayette (1931) e Moten Swing (1933). Nel 1934 passa a quella di Fletcher Henderson e successivamente suona con Benny Carter, Cab Calloway e con la Teddy Wilson Big Band, collaborazioni di vita brevissima.

Gli anni quaranta

Nel 1940 diviene un importante solista dell'orchestra di Duke Ellington nella quale si fa notare con i brani Cotton Tail, All Too Soon e Chelsea bridge. Il suo contributo alla band di Ellington (assieme a quello del bassista Jimmy Blanton) è fondamentale, tanto che la formazione in quel periodo viene ricordata come la Blanton–Webster band. Nel 1943, dopo svariate liti, il rapporto con Ellington si rompe, tuttavia non i legami. Webster, infatti, avrà nuovamente l'opportunità di suonare con Ellington nel periodo 1948-49 e ancora nel 1971 durante una tournée in Danimarca al Tivoli Garden.
Sempre durante gli anni quaranta Webster frequenta l'ambiente della 52a strada a New York e forma un proprio gruppo. Registra numerose incisioni sia come solista che a nome altrui.

Gli anni cinquanta
Dopo una breve partecipazione al gruppo di Jay McShann, nel 1953 entra nell'orchestra di Count Basie e suona in molti concerti della serie Jazz at the Philharmonic. Questi incontri, ideati dal produttore discografico Norman Granz, vengono registrati e pubblicati su disco per le etichette Clef, Norgran e soprattutto Verve Records costituendo una cospicua e importante testimonianza di quel filone che successivamente verrà etichettato mainstream.
Nella seconda metà degli anni cinquanta, Granz organizza una serie di importanti incontri in studio. Nel 1956, con Art Tatum al pianoforte danno vita una delle più riuscite sedute della serie The Art Tatum Group Masterpieces, voluta sempre da Granz per celebrare il genio di Art Tatum. Nel dicembre 1957 lo affianca a Coleman Hawkins e Oscar Peterson al pianoforte per il disco Coleman Hawkins Encounters Ben Webster, oggi considerato tra i classici del mainstream jazz.
Nel 1959 partecipa ad una seduta di incisione in quartetto, sempre con Peterson al pianoforte, per un'altra riuscita registrazione Ben Webster Meets Oscar Peterson, ancora nel 1959 con Roy Eldridge alla tromba, Coleman Hawkins e Budd Johnson al sassofono tenore, Jimmy Jones al pianoforte, Ray Brown al contrabbasso e Jo Jones alla batteria registra il riuscitissimo, anche grazie alla presenza di una sezione ritmica straordinaria, Ben Webster and Associates-

Gli anni sessanta e l'Europa

Nel 1964 Webster lascia gli Stati Uniti d'America per partire alla volta del vecchio continente. Paesi Bassi, Francia e Danimarca sono, in quegli anni, le mete privilegiate non solo da Webster, ma da molti altri jazzisti statunitensi.

A partire dal 1965 si stabilisce a Copenaghen e partecipa nel 1967 al noto festival Moldejazz in Norvegia. Successivamente si trasferisce ad Amsterdam, dove trascorre gli ultimi anni della sua vita. Viene sepolto, insieme a molti altri personaggi celebri, nell'Assistens Kirkegård, il monumentale parco-cimitero di Copenaghen, nel quartiere di Nørrebro.

La fondazione Ben Webster, iniziata a suo nome dopo la morte e patrocinata dalla regina Margherita II di Danimarca, in base ad un accordo tra USA e Danimarca promuove la diffusione del jazz, assegnando borse di studio a giovani musicisti e un premio che, pur non elevato, attualmente gode di un grande prestigio.

Ha influenzato con il suo stile molti sassofonisti tra i quali: Lew Tabackin, Scott Hamilton, Bennie Wallace, Archie Shepp, David Murray...

Incisioni

Discografia selezionata:

 King of the Tenors (1953) (Verve Records)
 The Art Tatum Group Masterpieces (1956) (Verve Records)
 The Soul of Ben Webster (1957) (Verve Records)
 Coleman Hawkins Encounters Ben Webster (1957) (Verve Records)
 Soulville (1957) (Verve Records)
 Ben Webster Meets Oscar Peterson (1959)(Verve Records)
 Ben Webster and Associates (1959) (Verve Records)
 The Warm Moods (1960)
 Ben Webster at the Renaissance (1960)
 Soulmates (con Joe Zawinul) (1963)

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

  un'intervista del 1965

Sassofonisti jazz
Down Beat Jazz Hall of Fame

Ben Webster


Biljke:
Šestolisni koprivnik, biljka iz roda Meum, porodica Apiaceae;

Slovenija:

 Koprivnik (Kočevje), naselje u općini Kočevje, regija Jugoistočna Slovenija
 Koprivnik (Kostanjevica na Krki), naselje u općini Kostanjevica na Krki, regija Posavska
 Koprivnik (Žiri), naselje u općini Žiri, regija Gorenjska
 Koprivnik v Bohinju, naselje u općini Bohinj, regija Gorenjska

Koprivnik


Hank Ballard (nascido John Henry Kendricks; 18 de novembro de 18, 1927 – 2 de março de 2003) foi um cantor e compositor de rhythm and blues, vocalista principal do grupo Hank Ballard and the Midnighters e um dos primeiros artistas de rock and roll a emergir no começo dos anos 1950. Teve um papel integral no desenvolvimento do gênero, lançado os sucessos em single  "Work With Me, Annie" e canções respostas como "Annie Had a Baby" e "Annie's Aunt Fannie" com os Midnighters. Posteriormente escreveu e gravou "The Twist" que espalhou a popularidade da dança twist e ganhou uma cover de Chubby Checker. Foi indicado ao Rock and Roll Hall of Fame em 1990.

Primeiros anos
Nascido John Henry Kendricks em Detroit, Michigan, Ballard juntamente com seu irmão, Dove Ballard, frequentaram a escola em Bessemer, Alabama, após a morte de seu pai. Viveu com sua tia paterna e seu marido, começando a cantar na igreja. Sua maior inspiração vocal durante foi o "Singing Cowboy", Gene Autry, e em particular, sua canção assinatura, "Back in the Saddle Again". Ballard voltou a Detroit ainda na adolescência e posteriormente trabalhou na linha de produção da Ford.

Hank Ballard and the Midnighters
Em 1953, Ballard se juntou ao grupo doo-wop The Royals, que tinha sido descoberto por Johnny Otis e assinado com a Federal Records (uma divisão da King Records), em Cincinnati. Ballard se juntou à Henry Booth, Charles Sutton, Sonny Woods e Alonzo Tucker ao grupo, substituindo o cantor Lawson Smith.

Os Royals lançaram "Get It" (1953), um canção R&B com letras com conteúdo sexual, que algumas estações de rádio se recusaram a tocar, embora, ainda assim, alcançou o número 6 da parada R%B da Billboard.

O grupo então trocou seu nome para Midnighters para evitar confusão com os The "5" Royales. Em 1954, Ballard escreveu uma canção chamada "Work with Me, Annie", tirada de "Get It". Se tornou o primeiro sucesso dos Midnighters, passando sete semanas em número 1 das paradas R&B, vendendo também nos mercados pops, assim como as canções respostas "Annie Had a Baby" e "Annie's Aunt Fannie"; todas foram banidas das rádios. O terceiro grande sucesso foi "Sexy Ways", uma canção que consolidou a reputação da banda como um dos mais picantes da época.

Eles tiveram outros quatro sucessos R&B nas paradas entre 1954–55, mas nenhum outro até 1959, quando o nome do grupo passou a ser "Hank Ballard and The Midnighters" e a mudança da Federal para a King. Entre 1959 e 1961 tiveram diversas canções nas paradas R&B e Pop, começando com "Teardrops on Your Letter", sucesso R&B (número 4 nas paradas) em 1960 que foi Lado-B de "The Twist". Poucos meses mais tarde, a cover de Chubby Checker alcançou o número 1 nas paradas Pops. Retornaria ao topo das paradas novamente em 1962 – a única canção da era rock and roll a alcançar o número 1 em dois anos não consecutivos.

Ballard e os Midnighters tiveram diversos outros sucessos em 1962, incluindo a canção indicada ao Grammy "Finger Poppin' Time" (1960) e  "Let's Go, Let's Go, Let's Go" (1960) que alcançaram número 7 e 6, respetivamente na para Pop da revista Billboard. Não alcançaram mais as paradas após 1962 e a banda se dissolveu em 1965.

Final da carreira e legado
Após a debandada dos Midnighters, Ballard se lançou em carreira solo. Seu single de 1968, "How You Gonna Get Respect (When You Haven't Cut Your Process Yet)", foi seu maior sucesso pós Midnighters, alcançando o número 15 na parada R&B. James Brown produziu o álbum de Ballard de 1969 You Can't Keep a Good Man Down. Um single de 1972, "From the Love Side", creditado à Hank Ballard and the Midnight Lighters, alcançou o número 43 da parada R&B. Ballard também apareceu no álbum de Brown de 1972 Get on the Good Foot, na faixa "Recitation By Hank Ballard" que apresenta Ballard descrevendo Brown e o álbum.

Durante os anos 1960, a prima de Ballard, Florence Ballard, foi membro do grupo The Supremes.

Em meados dos anos 1980, Ballard reformulou os The Midnighters e o grupo se apresentou até 2002.

Em 1990, Ballard foi indicado ao Rock and Roll Hall of Fame; os outros Midnighters foram indicados em 2012.

Em 2 de março de 2003, Ballard morre aos 75 anos de câncer esofágico em sua casa em Los Angeles. Foi enterrado no Greenwood Cemetery em Atlanta, Geórgia.

Ballard era tio-avô do jogador da NFL Christian Ballard.

Discografia

Singles
Nota:  Creditado como Hank Ballard and the Midnighters ao menos que esteja anotado.

Ligações externas
 A history of The Midnighters
 [ Allmusic profile]

 Discografia no Discogs.com
 Discografia no Soulfulkindamusic

Cantores dos Estados Unidos
Músicos de soul
Compositores dos Estados Unidos
Naturais do Michigan
Músicos de funk
Músicos de rock dos Estados Unidos
Vocalistas de James Brown
Artistas incluídos no Rock and Roll Hall of Fame

Hank Ballard


Caradog Prichard (ur. 3 listopada 1904 w Bethesda, zm. 25 lutego 1980) – walijski poeta i pisarz tworzący w języku walijskim, także dziennikarz.

Urodził się w górniczym miasteczku w hrabstwie Gwynedd na północy Walii. Jego ojciec zginął w wypadku w kamieniołomie, gdy Prichard był jeszcze niemowlakiem. Jego i dwóch braci wychowywała samotnie matka. Jako młody dziennikarz pracował w walijskojęzycznych gazetach w Caernarfon, Llanrwst i Cardiff, później przeniósł się do Londynu, gdzie mieszkał przez większość życia. Odnosił sukcesy jako poeta (zwyciężał w konkursach Eisteddfod, w tym również w Narodowych), jednak za szczytowe osiągnięcie w jego twórczości uchodzi opublikowana w 1961 powieść Jedna księżycowa noc (Un Nos Ola Leuad). Częściowo autobiograficzny utwór rozgrywa się w czasach I wojny światowej i opowiada o dorastaniu narratora, nastoletniego chłopca w górniczej społeczności. W 1991 powieść została sfilmowana.

Proza
 Jedna księżycowa noc (Un Nos Ola Leuad, powieść 1961)
 Y Genod yn ein Bywyd, opowiadania 1964
 Afal Drwg Adda, autobiografia 1961

Źródła
Caradog Prichard Jedna księżycowa noc; przekład i posłowie Marta Listewnik, Łódź 2017

Walijscy poeci
Urodzeni w 1904
Zmarli w 1980

Caradog Prichard


Safari Drums is a 1953 American adventure film and starring Johnny Sheffield as Bomba. It was the ninth in the 12-film Bomba, the Jungle Boy series.

Plot
A millionaire brings a tiger and film crew to Africa in hopes of staging a battle between the tiger and a lion. Commissioner Barnes learns that one of the crew is a murderer and asks Bomba to find out which one. The Lost Volcano erupts again (this film makes use of previously seen footage) and there is a battle between a lion and a tiger.

Cast
 Johnny Sheffield as Bomba
 Douglas Kennedy Brad Morton
 Barbara Bestar as Peggy Jethro
 Emory Parnell as Larry Conrad
 Paul Marion as Steve
 Leonard Mudie as Deputy Commissioner Barnes
 Smoki Whitfield as Eli
 Russ Conway as Collins

Reception
The Los Angeles Times called this "one of the most exciting jungle pictures you have ever seen."

References

External links

1953 films
American adventure films
Films directed by Ford Beebe
1953 adventure films
Allied Artists films
American black-and-white films
1950s English-language films
1950s American films

Safari Drums


Kaliwatan sa alibangbang ang Dendrolimus pini. Una ning gihulagway ni Linnaeus ni adtong 1767. Ang Dendrolimus pini sakop sa kahenera nga Dendrolimus, ug kabanay nga Lasiocampidae.

Matang nga nahiubos

Ang kaliwatan gibahinbahin ngadto sa matang nga nahiubos:

 D. p. adriatica
 D. p. atlantica
 D. p. cedarensis
 D. p. colchis
 D. p. corsaria
 D. p. iberica
 D. p. paulae
 D. p. witti

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Dendrolimus

Dendrolimus pini


Igarapé là một đô thị thuộc bang Minas Gerais, Brasil. Đô thị này có diện tích 110,08 km², dân số năm 2007 là 31135 người, mật độ 282,8 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Minas Gerais

Igarapé


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Althaemenes javanica. Una ning gihulagway ni Willemse, C. ni adtong 1957. Ang Althaemenes javanica sakop sa kahenera nga Althaemenes, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Java (pulo sa Indonesya)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Java (pulo sa Indonesya)
Althaemenes

Althaemenes javanica


Anatolij Rybakov (russisk: Анато́лий Миха́йлович Рыбако́в) (født den 5. februar 1919 i Pugatjov i det Russiske Kejserrige, død den 29. marts 1962 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk filminstruktør.

Filmografi
 Put slavy (Путь славы, 1948)
 Vasilij Surikov (Василий Суриков, 1959)

Referencer

Eksterne henvisninger

Filminstruktører fra Sovjetunionen

Anatolij Rybakov


Jegor Bulytjov i drugije () er en sovjetisk spillefilm fra 1971 af Sergej Solovjov.

Medvirkende
 Mikhail Uljanov som Jegor Bulytjov
 Maja Bulgakova som Ksenija
 Jekaterina Vasiljeva som Aleksandra
 Zinaida Slavina som Varvara
 Anatolij Romasjin som Zvontsov

Referencer

Eksterne henvisninger

Sovjetiske film fra 1971
Dramafilm fra Sovjetunionen

Jegor Bulytjov i drugije


Mian Muhammad Shoaib Awaisi is a Pakistani politician who was a Member of the Provincial Assembly of the Punjab, from May 2013 to May 2018 and again from August 2018 till January 2023.

Early life and education
He was born on 6 August 1971 in Bahawalpur.

He has received intermediate level education from Govt. Sadiq Egerton College Bahawalpur.

Political career

He was elected to the Provincial Assembly of the Punjab as a candidate of Pakistan Muslim League (Nawaz) (PML-N) from Constituency PP-270 (Bahawalpur-IV) in 2013 Pakistani general election.

He was re-elected to Provincial Assembly of the Punjab as a candidate of PML-N from Constituency PP-252 (Bahawalpur-VIII) in 2018 Pakistani general election.

References

Living people
1971 births
Saraiki people
Pakistan Muslim League (N) MPAs (Punjab)
Punjab MPAs 2013–2018
Punjab MPAs 2018–2023

Mian Muhammad Shoaib Awaisi


Sông Đốc là một thị trấn thuộc huyện Trần Văn Thời, tỉnh Cà Mau, Việt Nam.

Địa lý
Thị trấn Sông Đốc nằm ở phía tây huyện Trần Văn Thời, có vị trí địa lý:
Phía đông giáp các xã Khánh Hải và Phong Điền
Phía tây giáp vịnh Thái Lan
Phía nam giáp xã Phong Điền
Phía bắc giáp xã Khánh Hải.

Thị trấn Sông Đốc có diện tích 27,40 km², dân số năm 2019 là 32.759 người, mật độ dân số đạt 1.196 người/km².

Ngoài phần diện tích trên đất liền, thị trấn còn quản lý hành chính hai hòn đảo nằm ngoài khơi là Hòn Chuối và Hòn Buông.

Hành chính
Thị trấn Sông Đốc được chia thành 13 khóm: 1, 2, 3, 4, 5, 6A, 6B, 7, 8, 9, 10, 11, 12 và 1 đảo (hòn Chuối).

Lịch sử

Nguồn gốc tên gọi
Về tên gọi của thị trấn, có lưu truyền sự tích rằng:

Sông này vốn có tên là Khoa Giang. Tương truyền ngày trước, Nguyễn Ánh bị quân Tây Sơn đuổi đánh đến đây. Đô đốc thủy binh Nguyễn Văn Vàng đã xin Nguyễn Ánh được mặc hoàng bào để nghi binh cho Nguyễn Ánh trốn. Vị đô đốc này hy sinh; sau này được lập miếu thờ tại vùng này vào năm 1802. Từ đó, sông này được dân gian gọi là sông Ông Đốc.

Vào năm 1782, khi bị quân Tây Sơn truy đuổi, Nguyễn Ánh chạy về vùng đất phương Nam này và dừng chân ở cửa sông Ông Đốc để cầu viện quân Xiêm giúp đỡ. Có một vị quan không rõ họ chỉ biết tên là Đốc đã dám đứng ra ngăn cản hành động không có lợi cho đất nước Việt Nam này của Nguyễn Ánh, cuối cùng bị sát hại. Để tôn vinh tinh thần yêu nước của vị quan này mà người dân đã gọi tên sông là Ông Đốc (sau rút gọn thành sông Đốc) và đó cũng là tên gọi của thị trấn này ngày nay.

Thời phong kiến
Xưa kia, vùng đất trong vịnh Thái Lan này là vùng đất của Vương quốc Phù Nam, sau thuộc Chân Lạp và Đế chế Khmer. Từ giữa thế kỷ 17, những lưu dân người Việt và người Hoa đã đi thuyền dọc theo đường biển đến tận vùng này sinh sống.

Năm 1680, Mạc Cửu - một người Hoa từ Quảng Đông sang - lập ấp rải rác từ Vũng Thơm, Trủng Kè, Cần Vọt, Rạch Giá, Cà Mau. Khu vực ông khai phá trở thành thương cảng quan trọng, thôn ấp định cư hoặc nằm sát mé biển, thuận tiện cho ghe thuyền tới lui, hoặc ở đất cao theo Giang thành, sông Cái Lớn, sông Gành Hào, Ông Đốc để canh tác.

Sau khi Mạc Cửu dâng toàn bộ phần đất này thần phục nhà Nguyễn, Mạc Thiên Tứ con của Mạc Cửu đã vâng lệnh triều đình chúa Nguyễn lập ra đạo Long Xuyên (ngày nay đạo Long Xuyên gồm toàn bộ địa bàn tỉnh Cà Mau).

Vào năm 1808, Thời Gia Long thứ 7, đổi tên đạo Long Xuyên thành huyện Long Xuyên, thuộc trấn Hà Tiên. Năm 1825, Thời Minh Mạng thứ 6, nhà Nguyễn đã đặt ra một quan tri huyện để cai trị.

Thời Pháp thuộc
Thời Pháp thuộc, Cà Mau là một quận của tỉnh Bạc Liêu. Vùng Sông Đốc lúc này thuộc vào tổng Quảng Xuyên của quận Cà Mau (sau tách ra thành quận Quảng Xuyên, xong đổi tên thành quận Cà Mau Nam rồi lại nhập trở lại vào quận Cà Mau).

Thời Việt Nam Cộng hòa
Chính quyền Việt Nam Cộng hòa lấy quận Cà Mau và 4 xã của quận Giá Rai là Định Thành, Hoà Thành, Tân Thành, Phong Thạnh Tây lập thành tỉnh Cà Mau.

Ngày 22 tháng 10 năm 1956, Tổng thống Việt Nam Cộng hòa Ngô Đình Diệm ký Sắc lệnh 143/VN để "thay đổi địa giới và tên Đô thành Sài Gòn – Chợ Lớn cùng các tỉnh và tỉnh lỵ tại Việt Nam". Lúc này, tỉnh Cà Mau được đặt tên mới là tỉnh An Xuyên. Tỉnh An Xuyên khi đó gồm 6 quận: Quản Long, Thới Bình, Sông Ông Đốc, Cái Nước, Đầm Dơi và Năm Căn. Vùng đất Sông Đốc lúc này thuộc quận Sông Ông Đốc.

Sau năm 1975
Dưới chính quyền quân quản Cộng hòa miền Nam Việt Nam, quận Sông Ông Đốc bị giải thể, thị trấn Sông Ông Đốc là một đơn vị hành chính cấp xã thuộc huyện Trần Văn Thời, tỉnh Cà Mau.

Từ ngày 14 tháng 2 năm 1984, thị trấn Sông Ông Đốc được gọi là thị trấn Sông Đốc.

Ngày 20 tháng 12 năm 2012, Bộ Xây dựng ban hành Quyết định 1151/QĐ-BXD về việc công nhận thị trấn Sông Đốc là đô thị loại IV.

Ngày 9 tháng 11 năm 2017, Thủ tướng Chính phủ ban hành Quyết định số 1755/QĐ-TTg công nhận thị trấn Sông Đốc là thị trấn đảo thuộc tỉnh Cà Mau.

Thị trấn Sông Đốc có diện tích tự nhiên là 2.914 ha, với 35.669 nhân khẩu. Trong đó, có phần diện tích tự nhiên 61 ha là đảo Hòn Chuối và 12 ha là đảo Hòn Bươn nằm trên biển (phù hợp với quy định tại điều 19 Luật biển Việt Nam). Có 47 hộ với 146 nhân khẩu định cư và Đồn biên phòng Hòn Chuối, Trạm Hải quân 615 và Trạm Hải đăng Hòn Chuối.

Văn hóa
Thị trấn Sông Đốc cũng là nơi diễn ra các lễ hội truyền thống đặc sắc, tiêu biểu là lễ hội Nghinh Ông – còn gọi là lễ rước "Đại tướng quân Nam Hải", tổ chức vào tháng hai âm lịch hằng năm.

Chú thích

Xem thêm
Danh sách thị trấn tại Việt Nam

Đô thị Việt Nam loại IV
Thị trấn ven biển Việt Nam

Sông Đốc (thị trấn)


Happy Toy☆.(ハッピートーイ)は、声優の宮崎羽衣が出した4thマキシシングルである。品番はLACM-4385。次作の「KURENAI」から、5pb.Recordsからのリリースになっている為、この作品がLantisからのリリースとしては最後となっている。

収録曲
Happy Toy☆.
作詞:こだまさおり、作曲:田村信二、編曲:橋本由香利
FRUITFUL WEEK
作詞:畑亜貴、作曲・編曲:橋本由香利
Happy Toy☆.(off vocal)
FRUITFUL WEEK(off vocal)

外部リンク
 『Happy Toy☆.』ランティス紹介ページ

2007年のシングル
ランティスの楽曲
宮崎羽衣の楽曲
こだまさおりが制作した楽曲
玩具を題材とした楽曲
つひいとおい

Happy Toy☆.


O Campeonato dos Quatro Continentes de Patinação Artística no Gelo de 2018 foi a vigésima edição da competição, um evento anual de patinação artística no gelo organizado pela União Internacional de Patinação () onde os patinadores artísticos competem pelo título de campeão dos quatro continentes. Os quatro continentes do nome da competição se referem às Américas, África, Ásia e Oceania. A competição foi disputada entre os dias 22 de fevereiro e 28 de fevereiro, na cidade de Taipei, Taiwan.

Eventos
 Individual masculino
 Individual feminino
 Duplas
 Dança no gelo

Medalhistas

Resultados

Individual masculino

Individual feminino

Duplas

Dança no gelo

Quadro de medalhas

Ligações externas

2018
Patinacao Artistica Quatro Continentes 2018
2018 na patinação artística no gelo
Desporto em Taiwan em 2018


Kaliwatan sa alibangbang ang Synanthedon fragariae. Una ning gihulagway ni Edwards ni adtong 1881. Ang Synanthedon fragariae sakop sa kahenera nga Synanthedon, ug kabanay nga Sesiidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Synanthedon

Synanthedon fragariae


Balacita là một xã thuộc hạt Mehedinți, România. Dân số thời điểm năm 2002 là 3558 người.

Chú thích

Tham khảo

Xem thêm

Xã của hạt Mehedinți

Bălăcița


Planá (også kendt som Planá u Mariánských Lázní; tjekkisk udtale: [ˈplanaː] ; ) er en by i  distriktet Tachov i regionen  Plzeň i Tjekkiet med omkring 5.500 indbyggere. Den historiske bymidte er velbevaret og er beskyttet ved lov som en urban monumentzone.

Landsbyerne Křínov, Kříženec, Otín, Pavlovice, Svahy, Týnec, Vížka, Vysoké Sedliště og Zliv er administrative dele af Planá.

Geografi
Planá ligger omkring 10 km  nordøst for Tachov og 46 km  vest for Plzeň. Den ligger ved  Teplá-højlandet. Det højeste punkt er bakken Homole der er 681 meter over havets overflade. Der er flere damme i området, de største er Anenský og Labutí.

Historie

Den første skriftlige omtale af Planá er fra 1251. Planá lå på en vigtig handelsrute fra Nürnberg til Cheb. Den ældste del af Planá blev bygget i det 13. og 14. århundrede og i slutningen af det 14. århundrede var det en ret stor by, omgivet af mure og en voldgrav.

Planá var ejet af flere aristokratiske familier, herunder Lords of Dobrohošť, Žeberka-familien, Schlick-familien, Sinzerdorf-familien, Nostitz-familien og Nostitz-Rhieneck-familien. De mest betydningsfulde ejere var Schlick-familien. Under deres regeringstid blomstrede minedriften, og møntprægning blev flyttet til Planá, efter at den ophørte i Jáchymov.

Referencer

Byer i Tjekkiet
Byer i Plzeň

Planá


Marina Charlotte Kalla (Tärendö, 22 de julho de 1987) é uma esquiadora sueca de cross-country, medalha de ouro na competição dos 15 km skiathlon feminino do esqui cross-country dos Jogos Olímpicos de Inverno de 2018, na Coreia do Sul.

Esquiadores cross-country da Suécia
Esquiadores cross-country nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2010
Esquiadores cross-country nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2014
Esquiadores cross-country nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2018
Medalhistas nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2010
Medalhistas nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2014
Medalhistas nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2018
Medalhistas olímpicos do esqui cross-country
Campeões olímpicos da Suécia
Suecos de ascendência finlandesa

Charlotte Kalla


Boompa is a rural locality in the Fraser Coast Region, Queensland, Australia. In the , Boompa had a population of 83 people.

History
Teebar East Provisional School opened on 29 May 1893. In 1904 the school was moved and renamed Teebar West Provisional School. On 1 Jan 1909 it became Teebar West State School. In 1930 the school was moved again and was renamed Boompa State School in March 1933. The school closed on 28 January 1963.

In 1922, the residents of the Woocoo Shire erected a war memorial outside St Mary's Church of England on the Maryborough-Biggenden Road at Teebar (now within Boompa). In 1992 the memorial was relocated to the Woocoo Historical Museum in Brooweena due to concerns about vandalism. It is now known as the Brooweena War Memorial.

Elizabeth Mary Thomas nee Eaton, formerly Mrs B J Nichols, donated land from the property Clifton for a church and cemetery. Subscription towards the building fund were made on the understanding that the church was dedicated in the name of St Mary to the memory of Woocoo Shire soldiers killed in action in World War I. Opening services of the St Mary's Anglican Church were held on 26 October 1919.  The church was built by Matthew Edmund Rooney of Maryborough. There is a group of three stained glass windows behind the altar. In 2019 residents and descendants of past residents attended a 100th anniversary service, and a plaque to commemorate the occasion was unveiled in the church grounds. The church is variously described as being located at Boompa, Brooweena, or Teebar.

In the  Boompa had a population of 83 people.

Heritage listing
Fraser Coast Regional Council placed the St Mary's Church and Cemetery on its Local Heritage Register.

References

Further reading

  —includes information on other schools: Braemar, Woocoo, Teebar East, Teebar West, Boompa, Idahlia, Dunmora, Musket Flat, Bowling Green, Aramara North, Aramara, and Gungaloon.

Fraser Coast Region
Localities in Queensland

Boompa, Queensland


Vĩnh Hải là một phường thuộc thành phố Nha Trang, tỉnh Khánh Hòa, Việt Nam.

Phường Vĩnh Hải có diện tích 4,48 km², dân số năm 2002 là 13.933 người, mật độ dân số đạt 3.110 người/km².

Lịch sử
Ngày 15 tháng 3 năm 2002, chia phường Vĩnh Hải thành 2 phường: Vĩnh Hải và Vĩnh Hòa.

Tham khảo

Vĩnh Hải (phường)


Ivan I de la Roche (francuski Jean Ier de la Roche; grčki Ιωάννης ντε Λα Ρος) (? – 1280.) bio je grčki plemić francuskog porijekla te vojvoda Atine.

Bio je sin Guya I de la Rochea i njegove supruge te je svog oca naslijedio 1263.

Ivan je znao govoriti grčki te je čitao Herodota.

1275. Ivan i njegovi vitezovi oslobodili su Neopatras. Sljedeće godine je bizantijski car Mihael VIII Paleolog izvršio invaziju na Tesaliju i Eubeju. Ivan se tad pridružio Gilbertu od Verone. U Vatondi su Gilbert i Ivan bili zarobljeni.

1280. Ivan je umro te ga je naslijedio njegov brat Vilim.

Reference

Vojvode Atine

Ivan I de la Roche


Caio Sertório Broco Quinto Serveu Inocente (), geralmente chamado apenas de Quinto Serveu Inocente, foi um político e militar romano nomeado cônsul sufecto para o nundínio de abril a maio de 101 com Marco Mécio Céler. Depois do consulado, foi nomeado procônsul da Ásia entre 117 e 118.

Ver também

Bibliografia

 Der Neue Pauly, Stuttgardiae 1999, T. 11, c. 461.
 PIR¹ S 401

Cônsules do Império Romano
Romanos antigos do século II
Romanos antigos do século I
Nascidos no século I
Ano de nascimento desconhecido
Mortos no século II
Ano de morte desconhecido
Sertorii
Innocens, Caius Sertorius Brocchus Quintus Servaeus
Procônsules da Ásia


Wat Phnom (; "Pagode da Montanha") é um templo budista construído em 1373 na cidade de Phnom Penh, capital do Camboja. O pagode principal foi erguido em uma colina artificial com 27 metros de altura. É o edifício mais alto da cidade sendo também o ponto central de Phnom Penh. O pagode que compõe o templo recebeu o nome de Wat Preah Chedey Borapau. Wat (,  vad;  wōat)  caracteriza no Camboja, Laos e Tailândia um  templo budista com escola religiosa e monges budistas residentes.

História
A lenda diz que uma viúva rica chamada Penh (também referida como Daun Penh (Avó Penh) encontrou uma grande árvore koki nas margens do rio Mekong. Dentro da árvore encontrou quatro estátuas de bronze de Buda. Penh construiu um pequeno santuário em uma colina construída artificialmente pelas pessoas que viviam na região para proteger as estátuas sagradas. O lugar se tornou um santuário aonde as pessoas passaram a fazer suas orações. Um mosteiro foi posteriormente instalado a oeste da colina.

Em 1437, após a construção de um novo palácio real do rei Ponheya Yat que ordenou que fosse aumentado a altura da colina. A estupa construída no lado oeste do santuário guarda as cinzas do rei e sua família real.

O templo dá nome à cidade de Phnom Penh.

Wat Phnom é o centro das celebrações do Ano Novo Cambojano e da Pchum Ben ("Dia dos Antepassados") uma festividade religiosa com 15 dias de duração que coincide com o término da Vassa que é um retiro anual praticado pelos monges budistas.

Arquitetura
O santuário foi reconstruído várias vezes durante o século XIX e passou por uma grande reforma em 1926. O interior do templo é composto de um altar central com um grande Buda sentado de bronze cercado por outras estátuas, flores, velas e itens de devoção e culto.

As paredes estão revestidas com murais, que contam as histórias de Jataka que é um conjunto de narrativas relativas aos nascimentos anteriores do Buda antes de sua iluminação. Existem também murais retratando histórias do Reamker, a versão Khmer do Ramáiana.

No lado sudoeste do templo e da estupa, foi construído pequeno santuário dedicado a Daun Penhh. O local recebe fiéis que fazem suas orações e oferecem comida para a mulher considerada responsável pela fundação do wat.

Ligações externas

Templos budistas do Camboja

Wat Phnom


Sérvio Cornélio Cipião Salvidieno Orfito (cônsul em 51), cônsul romano em 51.
 Sérvio Cornélio Cipião Salvidieno Orfito (cônsul no século I), cônsul romano durante o reinado de Domiciano e filho do anterior.
 Sérvio Cornélio Cipião Salvidieno Orfito (cônsul em 110), cônsul romano em 110 e filho do anterior.
 Sérvio Cornélio Cipião Salvidieno Orfito (cônsul em 149), cônsul romano em 149 e filho do anterior.
 Sérvio Cornélio Cipião Salvidieno Orfito (cônsul em 178), cônsul romano em 178 e filho do anterior.

Desambiguações de antropônimos


Kaliwatan sa insekto ang Bagnalliella robusta. Una ning gihulagway ni Dudley Moulton ni adtong 1949. Ang Bagnalliella robusta sakop sa kahenera nga Bagnalliella, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Aprika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Habagatang Aprika
Bagnalliella

Bagnalliella robusta


Kaliwatan sa insekto ang Hystricothrips phasgonura. Una ning gihulagway ni Heinrich Hugo Karny ni adtong 1912. Ang Hystricothrips phasgonura sakop sa kahenera nga Hystricothrips, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Guinea-Bissau
 Demokratikanhong Republika sa Konggo
 Anggola

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Demokratikanhong Republika sa Konggo
Insekto sa Anggola
Hystricothrips
Insekto sa Gini ug Bisaw

Hystricothrips phasgonura


Ang Tarkhah ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Tarkhah (bukid sa Apganistan), Wilāyat-e Paktīkā,
 Têrkhah (bukid), Wilāyat-e Paktīkā,
 Dê Ghūnḏ Ghaz Das̲h̲tah (patag sa Apganistan, lat 31,90, long 68,71), Wilāyat-e Paktīkā,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Tarkhah


Aylwin er en britisk stumfilm fra 1920 af Henry Edwards.

Medvirkende
 Henry Edwards som Hal Aylwin
 Chrissie White som Winifred Wynne
 Gerald Ames som Wilderspin
 Mary Dibley som Sinfi Lovell
 Henry Vibart som Philip Aylwin

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra Storbritannien
Britiske film fra 1920
Dramafilm fra Storbritannien

Aylwin (film)


Coniopteryx abdominalis là một loài côn trùng trong họ Coniopterygidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Okamoto miêu tả năm 1905.

Chú thích

Tham khảo

Coniopteryx

Coniopteryx abdominalis


The gens Petreia was a minor plebeian family at ancient Rome.  Members of this gens are first mentioned toward the end of the second century BC, and several were distinguished as soldiers, but none of them ever attained the consulship.

Origin
The nomen Petreius belongs to a large class of  ending in -eius, many of which were Oscan or Umbrian, and derived from place names and cognomina originally ending in -as or -aes.  However, in this instance it seems more likely that Petreius is a patronymic surname, derived from the Oscan praenomen Petrus or Petro.  Since the first of the Petreii mentioned came from Atina, in Samnium, it seems likely that the family was of Samnite origin.

Praenomina
The only praenomina used by the Petreii appearing in history are Gnaeus and Marcus.  In inscriptions, Marcus, Gaius, Lucius, and Quintus are regularly found, while other names are hardly used.

Branches and cognomina
None of the Petreii mentioned under the Republic bore any surname.  Numerous cognomina appear in inscriptions, most of which are from imperial times, but none of them seem to represent distinct families.

Members

 Gnaeus Petreius, a native of Atina, was a senior centurion serving in the army of the consul Quintus Lutatius Catulus during the Cimbrian War in 102 BC.  He was decorated with the Grass Crown, the highest honor able to be bestowed upon a Roman soldier, for his skill and bravery, which saved his legion from destruction.
 Marcus Petreius, praetor in an uncertain year, commanded the Republican forces during the decisive battle against Catiline in 62 BC.  He was legate under Pompeius in Hispania from 55 until defeated and captured by Caesar during the Civil War.  He fought in the subsequent campaigns until after the Battle of Thapsus, when he and Juba slew one another.
 Marcus Petreius, a centurion who served under Caesar during the Gallic Wars.  He was slain in battle at Gergovia in 52 BC.
 (Marcus) Petreius M. f., son of Marcus Petreius, the legate of Pompeius, is reported by Orosius to have been captured after the Battle of Thapsus, and put to death at Caesar's orders; however, Orosius wrongly ascribes a similar fate to the family of Faustus Cornelius Sulla, so this account of Petreius' fate is highly suspect.

Petreii from inscriptions
 Petreia, buried at Milevum in Numidia, aged twenty-five.
 Petreia Hospitis f., buried at Castellum Tidditanorum in Numidia, aged twenty-five.
 Quintus Petreius, named in an inscription from Nemus Dianae in Latium.
 Petreia Bonifatia, buried at the present site of Borj El Amri, formerly in Africa Proconsularis, aged sixty-five.
 Marcus Petreius S. f. Callisto, buried at Rome, in a tomb dating to the first century AD, aged fifteen years, thirty-five days.
 Petreia C. f. Celerina, the sister of Gaius Petreius Rufinus, together with whom she dedicated a monument to their mother, Floria Rufina, at Terventum in Samnium.
 Petreia M. f. Clara(?), wife of Marcus Asinius Triarius, buried at Nertobriga Concordia Julia in Hispania Baetica.
 Petreia C. f. Faustina, buried at Sicca Veneria in Africa Proconsularis, aged thirty-nine.
 Petreia Extricata, buried at Castellum Elefantum in Numidia, aged eighty.
 Petreia Felicitas, buried at Carthage in Africa Proconsularis, aged thirty eight years, ten months, and twelve days.
 Lucius Petreius L. l. Felix, a freedman named in an inscription from Brixia.
 Gaius Petreius Fortunatus, buried at Mustis in Africa Proconsularis, aged seventy-one.
 Lucius Petreius Gentianus, buried at Rome with a monument from his brother, Lucius Petreius Saturninus.
 Petreia Iacchi f. Helis Maxima, buried near the present site of Zahlé, formerly in Syria, aged twenty-five.
 Petreia Januaria, buried at Castellum Elefantum, aged ninety.
 Petreia P. f. Januaria, buried at Mustis, aged seventy-five.
 Petreia Kasta, buried at Castellum Elefantum, aged ninety-five.
 Petreia Laeta, buried at Castellum Elefantum, aged ninety-five.
 Petreia Marcella, dedicated a monument to her husband, Martialis Cobelcus, at Emerita in Lusitania.
 Petreia Marisa, buried at Castellum Elefantum, aged one hundred and five.
 Marcus Petreius L. f. Mustulus, buried at Mustis, aged, forty-eight.
 Lucius Petreius L. f. Octavianus, buried at Mustis, aged eighty-five.
 Petreia Paula, buried at Castellum Tidditanorum, aged one hundred and five.</ref>ILAlg, 02–01, 03938.</ref>
 Petreia M. l. Prota, a freedwoman buried at Rome.
 Quintus Petreius Quietus, buried at Castellum Celtianum in Numidia, aged fifty-five.
 Gaius Petreius C. f. Rufinus, together with his sister, Petreia Celerina, dedicated a monument to their mother, Floria Rufina at Terventum.
 Petreia Rustica, buried at Castellum Elefantum, aged ninety-five.
 Lucius Petreius Saturninus, built a monument at Rome for his brother, Lucius Petreius Gentianus.
 Gaius Petreius Sodalis, buried at Castellum Elefantum, aged seventy.
 Quintus Petreius Q. l. Stabilio, a freedman buried at Venusia in Samnium.
 Marcus Petreius Statius, named in an inscription from Rome.
 Quintus Petreius Q. l. Strenuus, a freedman buried at Venusia, aged twenty.
 Petreia Turpa, a freedwoman buried at Aesernia in Samnium.
 Lucius Petreius Victor, named in a libationary inscription found near the present site of Mataró, formerly part of Hispania Tarraconensis.
 Marcus Petreius Victor, buried at Castellum Tidditanorum in Numidia, aged fourteen.

See also
 List of Roman gentes

References

Bibliography

 Marcus Tullius Cicero, Epistulae ad Atticum, Pro Sestio.
 Gaius Julius Caesar, Commentarii de Bello Gallico (Commentaries on the Gallic War), Commentarii de Bello Civili (Commentaries on the Civil War).
 Aulus Hirtius (attributed), De Bello Africo (On the African War).
 Gaius Sallustius Crispus (Sallust), Bellum Catilinae (The Conspiracy of Catiline).
 Titus Livius (Livy), History of Rome.
 Marcus Velleius Paterculus, Compendium of Roman History.
 Marcus Annaeus Lucanus (Lucan), Pharsalia.
 Gaius Plinius Secundus (Pliny the Elder), Historia Naturalis (Natural History).
 Gaius Suetonius Tranquillus, De Vita Caesarum (Lives of the Caesars, or The Twelve Caesars).
 Appianus Alexandrinus (Appian), Bellum Civile (The Civil War).
 Lucius Cassius Dio Cocceianus (Cassius Dio), Roman History.
 Paulus Orosius, Historiarum Adversum Paganos (History Against the Pagans).
 Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, William Smith, ed., Little, Brown and Company, Boston (1849).
 Theodor Mommsen et alii, Corpus Inscriptionum Latinarum (The Body of Latin Inscriptions, abbreviated CIL), Berlin-Brandenburgische Akademie der Wissenschaften (1853–present).
 Bulletin Archéologique du Comité des Travaux Historiques et Scientifiques (Archaeological Bulletin of the Committee on Historic and Scientific Works, abbreviated BCTH), Imprimerie Nationale, Paris (1885–1973).
 René Cagnat et alii, L'Année épigraphique (The Year in Epigraphy, abbreviated AE), Presses Universitaires de France (1888–present).
 August Pauly, Georg Wissowa, et alii, Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft (Scientific Encyclopedia of the Knowledge of Classical Antiquities, abbreviated RE or PW), J. B. Metzler, Stuttgart (1894–1980).
 George Davis Chase, "The Origin of Roman Praenomina", in Harvard Studies in Classical Philology, vol. VIII (1897).
 Stéphane Gsell, Inscriptions Latines de L'Algérie (Latin Inscriptions from Algeria, abbreviated ILAlg), Edouard Champion, Paris (1922–present).
 Inscriptions Grecques et Latines de la Syrie (Greek and Latin Inscriptions of Syria, abbreviated IGLS), Paris (1929–present).
 T. Robert S. Broughton, The Magistrates of the Roman Republic, American Philological Association (1952–1986).

Roman gentes
Roman gentes of Samnite origin

Petreia gens


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Rhicnogryllus viettei. Una ning gihulagway ni Lucien Chopard ni adtong 1957. Ang Rhicnogryllus viettei sakop sa kahenera nga Rhicnogryllus, ug kabanay nga Trigonidiidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Réunion

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Réunion
Rhicnogryllus (Trigonidiidae)

Rhicnogryllus viettei


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Ruspolia fuscopunctata. Una ning gihulagway ni Heinrich Hugo Karny ni adtong 1907. Ang Ruspolia fuscopunctata sakop sa kahenera nga Ruspolia, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Kamerun

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Kamerun
Ruspolia

Ruspolia fuscopunctata


The Thieving Hand er en amerikansk stumfilm fra 1908.

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1908

The Thieving Hand


Parafia św. Jana Ewangelisty i św. Maksymiliana Kolbe w Mińsku – rzymskokatolicka parafia znajdująca się w archidiecezja mińsko-mohylewskiej, w dekanacie Mińsk-Zachód, na Białorusi. Do 2014 r. w parafii posługiwali franciszkanie, obecnie pracują w niej chrystusowcy.

Historia
Parafia została zarejestrowana w 2007 roku. Nawiązuje do historii kościoła św. Jana Bożego i klasztora Bonifratrów w Mińsku, istniejących od 1703 r., zniszczonych po 1863 r. Jednym z fundatorów klasztoru bonifratrów w Mińsku był w 1700 roku Teodor Antoni Wańkowicz. Od marca 2010 roku parafia posiada tymczasową drewnianą kaplicę znajdującą się na osiedlu Dąbrówka (Kuncewszczyzna). 22 maja 2010 r. kaplicę poświęcił arcybiskup Tadeusz Kondrusiewicz.

Bibliografia
 catholic.by

Przypisy

Parafie pod wezwaniem św. Jana Ewangelisty (Apostoła)
Parafie pod wezwaniem św. Maksymiliana
Jana Ewangelisty i św. Maksymiliana Kolbe w Mińsku
Parafie chrystusowców


An Larus canus in uska species han Aves nga ginhulagway ni Linnaeus hadton 1758. An Larus canus in nahilalakip ha genus nga Larus, ngan familia nga Laridae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 L. c. canus
 L. c. brachyrhynchus

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Larus

Larus canus


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Gomphomastax. Ang Gomphomastax sakop sa kabanay nga Eumastacidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Gomphomastax

Gomphomastax


Peter Thaysen (født 14. april 1923 i Felsted, død 6. maj 2011) var en dansk politiker fra partiet Venstre, der var borgmester i Assens Kommune ad to omgange fra 1971 til 1978 og igen fra 1982 til 1985. I første omgang afløste han partifællen Knud Larsen og blev selv afløst af socialdemokraten Anders Peter Nielsen. Tre år senere tog han borgmesterkæden tilbage fra Anders Peter Nielsen, men ved valget i 1985 måtte han atter aflevere posten til Nielsen.

Referencer

Borgmestre fra Venstre
Tidligere borgmestre fra Danmark

Peter Thaysen


Kaliwatan sa lumot ang Leptogium floridanum. Una ning gihulagway ni Sierk. Ang Leptogium floridanum sakop sa kahenera nga Leptogium, ug kabanay nga Collemataceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Amihanang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Amihanang Amerika
Leptogium

Leptogium floridanum


An Eudemis in uska genus han Lepidoptera. An Eudemis in nahilalakip ha familia nga Tortricidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Eudemis

Eudemis


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Gomphomastax gussakovskii. Una ning gihulagway ni Mistshenko ni adtong 1950. Ang Gomphomastax gussakovskii sakop sa kahenera nga Gomphomastax, ug kabanay nga Eumastacidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Gomphomastax

Gomphomastax gussakovskii


Alan D Albright (born November 24, 1959) is a United States district judge of the United States District Court for the Western District of Texas. He was formerly a United States magistrate judge of the same court. Albright oversees a significant portion of patent litigation within the United States. In 2021, the United States Court of Appeals for the Federal Circuit repeatedly rebuked him in a string of opinions for failing to transfer cases to more apt jurisdictions. A quarter of all patent lawsuits in the US were once heard by Albright, who has been widely criticized for ignoring binding case law. However, following a docket-stripping order issued by Chief Judge Orlando Garcia, Albright's patent docket has declined precipitously.

Biography
Albright earned his Bachelor of Arts with honors from Trinity University and his Juris Doctor from the University of Texas School of Law. He taught trial advocacy at the University of Texas School of Law for several years as an adjunct professor. Before becoming a district judge, Albright was a partner in the Austin office of Bracewell LLP, where his practice focused on intellectual property law. He was in private practice at other firms in Austin from 1999 to 2015.

Federal judicial service
Albright served as a United States magistrate judge of the United States District Court for the Western District of Texas from 1992 to 1999. On January 23, 2018, President Donald Trump announced his intent to nominate Albright to an undetermined seat on the United States District Court for the Western District of Texas. On January 24, 2018, his nomination was sent to the United States Senate. He was nominated to the seat vacated by Judge Walter Scott Smith Jr., who retired on September 14, 2016. On April 25, 2018, a hearing on his nomination was held before the Senate Judiciary Committee. On May 24, 2018, his nomination was reported out of committee by voice vote. On September 6, 2018, his nomination was confirmed by voice vote. He received his judicial commission on September 10, 2018, and was sworn in by Chief Judge Orlando Luis Garcia on September 18, 2018.

Controversy
After Albright encouraged patent owners to file claims in the Western District of Texas, one fifth of the nation's patent cases were filed in the district. On September 24, 2021, the United States Court of Appeals for the Federal Circuit rebuked Albright for refusing to follow the law limiting federal judges from retaining cases that should be transferred to another jurisdiction. On October 21, 2021, the Federal Circuit issued a writ of mandamus transferring another patent case that Judge Albright oversaw because of his prior denial of transfer. The Federal Circuit's opinion rebuked Albright's continuous denial of transfers from the Western District.

Due to Albright's actions, on November 2, 2021, Senators Thom Tillis and Patrick Leahy wrote a bipartisan letter asking Chief Justice John G. Roberts to direct the Judicial Conference of the United States to "conduct a study of actual and potential abuses" that result from an "absence of adequate rules regulating judicial assignment and venue for patent cases within a [single judicial] district.". The letter criticized Albright for having "openly solicited cases at lawyers' meetings" and for having "repeatedly ignored binding case law and abused his discretion," noting that Albright's decisions "resulted in a flood of mandamus petitions" being filed and granted "no fewer than 15 times in just the past two years.".

Judicial Reassignment Order for Patent Cases
Because Albright is the only district judge in the Waco Division of the Western District of Texas, any patent cases filed in Waco were guaranteed to be assigned to him. This effectively gave plaintiffs the power to choose the judge to whom their cases were assigned by filing in the Waco Division, resulting in a disproportionately large number of patent cases being heard by Albright. Faced with mounting criticism from scholars, U.S. Senators, and the Chief Justice of the United States, on July 25, 2022, Chief Judge Orlando Garcia stripped Albright of automatic assignment of new patent cases filed in the Waco Division. The reassignment order states that to "equitably distribute" patent cases, any new patent cases filed in the Waco Division on or after July 25, 2022 would be randomly assigned among twelve of the judges of the Western District of Texas, reducing Albright's case load to approximately 8% of new patent cases filed in Waco. The order only impacts judicial assignment of cases filed in the Waco Division, and only affects patent cases. Chief Judge Garcia's order is widely viewed by practitioners as signaling the demise of the Western District of Texas as a major venue for patent litigation.

References

Notes

External links

1959 births
Living people
20th-century American lawyers
20th-century American judges
21st-century American lawyers
21st-century American judges
Judges of the United States District Court for the Western District of Texas
People from Hershey, Pennsylvania
Texas lawyers
Trinity University (Texas) alumni
United States district court judges appointed by Donald Trump
United States magistrate judges
University of Texas School of Law alumni
University of Texas School of Law faculty

Alan Albright


Heš tabela (eng. Hash table) ili Heš mapa (eng. Hash map) je jedna struktura podataka koja koristi heš funkciju za učinkovito preslikavanje određenih ključeva u njima pridružene vrijednosti. Npr. imena ljudi u telefonske brojeve. Heš tabela se koristi za transformisanje ključa u indeks (heš), to jeste, mjesto u nizu elemenata gdje treba tražiti odgovarajuću vrijednost. Pošto je osnovna namjena heš tabele efikasan pristup podacima, ulazi heš tabele, pored ključeva, mogu da sadrže same zapise ili pokazivače na zapise koji su smješteni negdje drugo. Ovaj pristup je pogodniji sa stanovišta korištenja memorije, pogotovo ako su zapisi veći, jer kad bi se zapisi čuvali u samoj tabeli, mnogo prostora u praznim ulazima u rjeđe popunjenim tabelama bi ostalo neiskorišteno.

U najboljem slučaju, heš funkcija preslikava svaki mogući ključ u zaseban indeks, ali je to u praksi skoro nemoguće. Većina implementacija heš tabela podrazumijeva da su heš kolizije - parovi različitih ključeva s istim heš vrijednostima - obična pojava, i na neki način se brine da se ovaj problem savlada.

U dobro dimenzioniranoj heš tabeli, prosječna cijena (broj računarskih naredbi) svakog pronalaženja ne zavisi o broja elemenata koji se nalaze u tabeli. Mnoge implementacije heš tabela također omogućuju proizvoljna unošenja i brisanja parova ključeva i vrijednosti uz konstantnu prosječnu (amortiziranu) cijenu po operaciji. U mnogim okolnostima, hash tabele se pokazuju učinkovitijim od stabala pretrage ili drugih tabličnih struktura. Zato su hash tabele u širokoj upotrebi u svim vrstama računarskog softvera.

Prednosti upotrebe heš tabela
Glavna prednost heš tabele nad drugim tabličnim strukturama podataka je njena brzina. Ova je prednost uočljivija kada je broj podataka u tabeli velik (hiljadu ili više). Heš tabele su posebno učinkovite kada se maksimalna količina podataka može predvidjeti unaprijed, tako da se veličina strukture može unaprijed alocirati tako da bude optimalna, i ne mora se kasnije mijenjati.

Ako su svi parovi ključeva-vrijednosti fiksirani i poznati unaprijed (pa dodavanja i brisanja nisu dopuštena), prosječna cijena pretrage može se smanjiti pažljivim izborom heš funkcije, veličine tablice i unutrašnjih struktura podataka. Štoviše, tada je moguće napraviti heš funkciju koja ne stvara kolizije. U ovom slučaju ključeve nije potrebno čuvati u tabeli.

Neka je T[i], 0 ≤ i ≤ n-1, heš tabela sa n ulaza i neka ključevi pripadaju nekom skupu mogućih vrijednosti S, tako da K ∈ S. Broj mogućih vrijednosti ključa je tipično veći ili čak mnogo veći od broja ulaza u tabeli. Neka je h heš funkcija koja vrši mapiranje ključeva u adresni prostor tabele. Ovo je ilustrovano slikom 1.1. Tada funckija primijenjena na neki ključ K daje matičnu adresu ključa K, tako da je i = h(K).

Heš funkcija
Funkcija koja vrši mapiranje ključa u opseg indeksa (adresa) u nizu naziva se heš funkcija. Ponekad se ovaj metod heširanja naziva još i tehnikom rasutog adresiranja ili tehnikom direktnog adresiranja. Heš funkcija je funkcija za identificiranje podataka. Takav sažetak naziva se heš vrijednost ili jednostavno heš (hash), a proces izračunavanja te vrijednosti naziva se heširanje (eng. hashing).

Heš funkcije koje su injekcija i sirjekcija, a time i bijekcija nazivaju se randomizirajuće funkcije. Domena heš funkcija u većini slučajeva veća je od kodomene, pa nisu bijekcija. Heš funkcija sabija proizvoljnu poruku na fiksnu veličinu. Najčešće se podrazumijeva da je heš funkcija javna i ne sadrži ključ.

Kolizija
Pošto dva ključa ne mogu biti smještena na istom mjestu u tabeli, ovaj slučaj predstavlja problem koji se naziva kolizijom. Ključevi Ki  i Kj koji se mapiraju na istu matičnu adresu u tabeli se nazivaju sinonimima, a skup sinonima se naziva klasa ekvivalencije. Kolizije je praktično nemoguće izbjeći ukoliko ključevi nisu unaprijed poznati. Zato je neophodno predvidijeti način razrješavanja problema kolizije. U ovom slučaju kolizija se javlja pri umetanju ključa Kj, jer je njegovu matičnu adresu već zauzeo ključ Ki. Tada se ključu Kj mora naći drugo mjesto, ali na takav način da se, pri kasnijem pretraživanju na ključ Kj, pošto se ne nalazi na matičnoj adresi, on može nedvosmisleno locirati. Na Slici 1.1. se vidi da kolizija nastaje za ključeve K1 i K4.

Heš funkcije nezavisne od raspodjele ključeva
 Metod dijeljenja
 Metod množenja
 Metod sredine kvadrata
 Metod sklapanja
 Metod konverzije osnove
 Metod algebarskog kodovanja

Metod dijeljenja
Metod dijeljenja je jedan od najjednostavnijih, ali ipak najčešće korištenih tehnika. Rezultat heš funkcije je ostatak pri dijeljenju cjelobrojnog ključa nekim brojem n koji je manji ili jednak veličini heš tabele.

h( K ) = K mod n

Performanse ovog metoda u smislu smanjenja vjerovatnoće kolizija veoma zavise od pravilnog odabira djelioca n. Pokazuje se da neke vrijednosti djelioca svakako treba izbjegavati. To su:
 nije dobro da djelioc bude paran broj, jer se tada parni ključevi mapiraju u parne ulaze tabele, a neparni u neparne ulaze. Ako su ključevi pretežno parni ili neparni, samo polovina ulaza će biti opterećena
 djelioc koji je stepen broja 2, n = 2i, iako omogućava lako izračunavanje ostatka jednostavnim izdvajanjem donjih i bitova ključa, upravo zbog toga nije preporučljiv jer ne zavisi od svih bitova ključa. Tako bi, u slučaju da su ključevi znakovni nizovi sa istim završnim znacima, vjerovatnoća kolizije znatno porasla.
 djelioc kao stepen broja 10 nije pogodan ako su ključevi decimalni brojevi
 u slučaju da su ključevi kongruentni po modulu d, da se izbjegava vrijednost n koja nije uzajamno prosta sa d.

Metod množenja
Metod je zasnovan na množenju ključa sa pogodno odabranom realnom konstantom čija je vrijednost između 0 i 1. Zatim se od proizvoda uzme samo dio iza decimalne tačke, što bi trebalo da predstavlja slučajan broj, koji zavisi od svh cirafa ključa. Na kraju se dobijeni broj pomnoži sa veličinom tabele i dobije pozicija ulaza u tabelu. Pokazuje se da izbog n nije mnogo kritičan, pa se lako izračunavanje može uzeti da je n = 2p.

Metod sredine kvadrata
U metodi sredine kvadrata numerička reprezentacija ključa se pomnoži sama sa sobom, pa se sa fiksnih pozicija iz sredine kvadrata uzme onoliko cifara koliko je potrebno za adresiranje tabele. Opravdanje za ovakav metod se nalazi u činjenici da obično cifre u sredini kvadrata zavise od svih cifara u ključevima.

Metod sklapanja
Sklapanje je, također, jednostavan metod koji se zaniva na diobi ključa na dijelove iste dužine koja odgovara broju cifara potrebnih za adresiranje tabele. Zatim se svi dijelovi saberu, a prijenos se ignoriše.

Metod konverzije osnove
Ako je ključ dat u brojnom sistemu sa osnovom q, metod konverzije osnove ( radix transformation ) tretira ključ kao broj u osnovi q ( q > p ).

PRIMJER:

Ako ključ ima vrijednost 6154 u dekadnom brojnom sistemu ( p = 10 ), interpretacijom u sistemu sa osnovom q = 13, dobija se:

pa se izdvoji potreban broj cifara. Da bi se smanjila vjerovatnoća kolizije, q se odabire tako da bude uzajamno prosto sa p, baš kao i u ovom primjeru.

Metod algebarskog kodovanja
Algebarsko kodovanje se zasniva na aritmetici po modulu 2 sa polinomima i predložen je za hardversku implementaciju. Tako se, ključ čija je binarna predstava sa r bitova

( kr-1, ... ,k0 )  tretira kao polinom K(x) = kr-1 x r-1 + ... + k0. Ako je veličina tabele n = 2m, onda se izabere polinom reda m, P(x) = xm + pm-1xm-1 + ... + p0, pa se izračuna

Koeficjenti dobijenog polinoma predstavljaju rezultat heš funkcije u binarnom obliku ( hm-1,...,h0 ). Pokazuje se da sa odabirom pogodnog polinoma smanjuje vjerovatnoća kolizije.

 == Heš funkcije zavisne od raspodjele ključeva ==
Kada je skup ključeva unaprijed poznat, onda je moguće naći efikasnu heš funkciju koja će smanjiti broj kolizija. Jedna od heurističkih metoda koja se koristi se zasniva na principu ekstrakcija koja se naziva analiza cifara. Prvo se analizira skup numeričkih reprezentacija vrijednosti svih ključeva, pa se napravi tabela koja za svaku poziciju ključa daje broj pojavljivanja pojedinih cifara na toj poziciji u svim ključevima. Zatim se selektuje onoliko pozicija koliko je cifara potrebno da se adresira heš tabela tako što se odaberu kolone tabele koje pokazuju najmanje varijacije pojavljivanja različitih cifara.

U nekim slučajevima je za skup ključeva S poznata raspodijela vrijednosti, pa je moguće pronaći heš funkciju koja ključeve iz S mapira u ulaze tabele  (0..n-1) uniformno. Ova funkcija se nalazi preko diskretne kumulativne funkcije raspodijele Fz(x) koja se definira kao:

što znači da je jednaka vjerovatnoći da slučajna promjenljiva Z nije veća od neke vrijednosti x. Ukoliko skup S sadrži m ključeva K1 <...< Km onda ova funkcija ima diskretnu uniformnu raspodijelu na ( 1/m, 2/m,..., 1 ) što znači da je:

          za za 0 ≤ i ≤ m, pa je  ,  , ... ,

Pošto je cilj da h(K) bude uniformna u opsegu tabele:  za 0 ≤ i ≤ n-1 , onda se ona može dobiti kao:

Razriješavanje kolizija
Koriste se dva načina:
 Otvoreno adresiranje
 Ulančavanje

Otvoreno adresiranje
Pojava kolizije, kada je matična adresa ključa zauzeta, u tehnici otvorenog adresiranja, se razrješava tako što se za taj ključ na sistematičan način nalazi neka druga lokacija u okviru same tabele. Osnovna ideja je formulisati pravilo koje za svaki ključ daje ispitni niz, kao niz adresa u tabeli koje se provjeravaju pri umetanju novog ključa ili pretraživanju. Ako treba da se umetne novi ključ, a matična adresa zauzeta, onda se pokušava sa sljedećom adresom u ispitnom nizu, sve dok se ne nađe slobodna lokacija. Pri pretraživanju na zadani ključ, prolazi se isti ispitni niz adresa koji se za ovaj ključ generiše pri umetanju, sve dok se ključ pronađe ili se dođe do prazne lokacije u tabeli. U drugom slučaju se pretraživanje smatra neuspjelim, jer, da ključ postoji u tabeli, primjena istog isptinog niza kao pri umetanju garantuje da bi on bio pronađen prije pojave prve slobodne lokacije.

Pretraživanje na zadati ključ K je realizovano funkcijom HASH – SEARCH koja je dosta slična postupku pri umetanju.

Problem brisanja nameće određene teškoće. Prilikom brisanja se ne može ključ jednostavno obrisati iz tabele i taj ulaz proglasiti slobodnim, jer se može prekinuti ispitni niz do nekih drugih ključeva. Ovaj problem se razrješava tako što se na mjestu obrisanog ključa ostavi kod (Npr. deleted ) koji je različit od svih vrijednosti ključeva, ali i od vrijednosti empty. Sada se pri pretraživanju ispitni niz ne prekida kad se dođe do lokacije sa vrijednošću deleted, već se preskače kao da je zauzeta i ispitni niz se dalje generiše.

Ulančavanje
Tehnike otvorenog adresiranja imaju dva nedostatka. Prvi problem nastaje u primjenama gdje ima dosta brisanja, jer se zauzete lokacije ne oslobađaju, a premještanje može biti vrlo složeno. Drugi problem je neefikasno pretraživanje kod tabele sa većom popunjenošću, jer se u ispitnom nizu mogu naći i adrese zauzete ključevima koji nisu sinonimi traženog ključa. Ovi problemi se rješavaju korištenjem tehnike ulančavanja.

Suština ove tehnike je da se sinonimi ulančavaju u liste čija se zaglavlja nalaze na matičnim adresama. U ovom slučaju zauzeti ulaz heš tabele sadrži samo pokazivač na listu sinonima koji odgovaraju toj matičnoj adresi, dok se sama lista nalazi u dinamičkoj oblasti memorije. Pošto svaka lista odgovara samo jednoj klasi ekvivalencije, ova varijanta ulančavanja se naziva odvojeno ulančavanje ( separate chaining ). Operacije sa ključevima kod tehnike ulančavanja su jednostavnije nego kod otvorenog adresiranja. Pretraživanje na zadati ključ se vrši prolaskom kroz ulančanu listu čije se zaglavlje nalazi na matičnoj adresi. Ako se cijela lista prođe, a ključ se ne pronađe, pretraživanje je neuspješno. Umetanje novog ključa može da se vrši na početak liste, ako se zna da ključ nije u tabeli, ili na kraj liste ako treba prvo provjeriti da li je ključ unesen, jer se tu završava neuspješno pretraživanje. U cilju poboljšanja efikasnosti neuspješnog pretraživanja i umetanja, ulančana lista sinonima može da se drži i uređenom po vrijednosti ključa, tako da se pri umetanju ključ mora postaviti na mjesto koje mu po poretku odgovara. Za razliku od otvorenog adresiranja, operacija brisanja je mnogo jednostavnija jer se svodi na jednostavno povezivanje liste. Zbog brisanja je pogodno da lista bude dvostruko povezana. Može se očekivati da prosječna dužina liste bude mala, pa su operacije sa heš tabelom brze. Kad bi liste bile duge, onda bi bilo efikasnije da se umjesto liste koristi binarno stablo pretraživanja.

Izvori
 Milo Tomašević - Algoritmi i strukture podataka (2008) ISBN: 978-86-7466-328-8
 Thomas H. Cormen, Charles_E._Leiserson, Ronald L. Rivest, Clifford Stein - Introduction to Algorithms 3. izd.
 Steven D. Galbraith - Mathematics of Public Key Cryptography (2012 ) ISBN: 9781139012843

Algoritmi pretraživanja
Kompjuterska nauka
Računarstvo
Strukture podataka
Heš tabela

Hash tabela


Understrygning er en arbejdsproces hvor revnerne mellem teglsten tætnes på undersiden af taget.
Understrygning foretages for at undgå at regn, fygesne og tøsne kommer igennem taget og ind på loftet hvor det kan forårsage fugtskade.
Fugemassen til understrygningen kan være mørtel, PUR-skum, bitumen eller elastisk fugemateriale.

I Danmark blev PUR-skum anvendt mellem 1970 og 1990.
Dets dårlige egenskaber har ført til at det ikke længere anvendes.

Henvisninger

Byggeri

Understrygning


Amara discors is a species of seed-eating ground beetle in the family Carabidae. It is found in North America.

References

Further reading

discors

Amara discors


Sum orðið sigur, so er skaðadjór til skaða. Rottur og mýs eru ikki til gagn og tí óynskt. Kommunur hava skyldu til at hava eina virkna týning av skaðadjórum, eins og fólk skulu gera sítt til, at skaðadjór ikki spjaðast. Matframleiðandi virki skulu somuleiðis hava eina skipaða fyribyrging og týning av skaðadjórum. Hetta fyri ikki at spjaða smittu til matvøruna. Dømi um skaðadjór í mun til
matvøruframleiðslu eru flogkykt, fuglur, rotta, hundur, ketta og seyður. Fyribyrging kann millum annað vera at hava tættan bygning, flugunet fyri vindeygu, at reint og ruddiligt og avbyrgt er uttan um virkið. Týning kann vera rottueitur, músafella, flugudrepari og líknandi. Tað er ymist, hvar vit finna rottur og mýs í Føroyum. Í summum oyggjum er bara annað slagið, men í øðrum eru bæði sløgini. Nakrar oyggjar eru, har hvørki mýs ella rottur finnast, t.d. í Kalsoynni, í Koltri og í Stóru Dímun.

Djór

Skaðadjór


An Prosopocera submaculosa in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Hunt ngan Stefan von Breuning hadton 1955. An Prosopocera submaculosa in nahilalakip ha genus nga Prosopocera, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Prosopocera

Prosopocera submaculosa


Suba nga anhianhi ang Siring Sahanau sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Provinsi Lampung, sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa kasadpan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.

Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Hunyo, sa  °C, ug ang kinabugnawan Enero, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Disyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Agosto, sa  milimetro.

Ang mga gi basihan niini

Mga suba sa Provinsi Lampung

Siring Sahanau


Stangvikfjorden er en fjordarm af Breifjorden i Surnadal og Sunndal kommune på Nordmøre. Fjorden går 15 kilometer mod sydøst til Todalsfjorden, og sammen med Todalsfjorden er længden 19 kilometer. Fjorden har indløb mellem Nesøytangen på Nesøya i vest og Stangvik, som fjorden er opkaldt efter i øst. Det meste af fjorden ligger på nordøstsiden af Nesøya og en lang og smal halvø som går nordover fra Ålvund. På den anden siden ligger Ålvundfjorden.

Fra Rykkjem på vestsiden er der færgeforbindelse over fjorden til Kvanne. Færgestrækningen er en del af riksvei 670. Syd for Kvanne svinger fjorden østover, før den ved bebyggelsen Nordvik drejer mod syd igen. Ved næsset Nausta ligger indløbet til Todalsfjorden som går ind til Todalsøra i bunden af fjorden.

Fra Kvanne og mod syd på østsiden går riksvei 671.

Stangvikfjorden var, før 1964, sammen med Stangvik kirke centrum i gamle Stangvik prestegjeld og Stangvik kommune.

Kilder og henvisninger

Fjorde i Møre og Romsdal
Nordmøre
Surnadal

Stangvikfjorden


Kaliwatan sa insekto ang Brueelia perforata. Una ning gihulagway ni Zlotorzycka ni adtong 1964. Ang Brueelia perforata sakop sa kahenera nga Brueelia, ug kabanay nga Philopteridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Brueelia

Brueelia perforata


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Carolinotettix montana. Una ning gihulagway ni Willemse, C. ni adtong 1951. Ang Carolinotettix montana sakop sa kahenera nga Carolinotettix, ug kabanay nga Tetrigidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Palau ug Pederadong Estados sa Micronesia

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Carolinotettix
Insekto sa Belaw

Carolinotettix montana


Nova Odesa (tiếng Ukraina: Нова Одеса) là một thành phố của Ukraina. Thành phố này thuộc tỉnh Mykolaiv. Thành phố này có diện tích ? km2, dân số theo điều tra dân số năm 2001 là 14070 người.

Tham khảo

Thành phố của Ukraina
Tỉnh Mykolaiv

Nova Odesa