În sociolingvistică, termenul limbă vehiculară denumește o limbă folosită de către vorbitori cu limbi materne diferite, pentru a comunica între ei. O asemenea limbă se mai numește și "auxiliară" sau "supralocală". Mai ales în lingvistica anglofonă, o limbă vehiculară este numită lingua franca, generalizare a denumirii unei limbi mixte folosite în bazinul Mării Mediterane din Evul Mediu până pe la mijlocul secolului al XIX-lea.

Din punct de vedere sociolingvistic, limbile vehiculare sunt de mai multe tipuri. În primul rând pot fi naturale sau artificiale. Printre cele naturale pot fi nemixte sau mixte, cele artificiale fiind de regulă mixte. O limbă vehiculară naturală nemixtă este, de exemplu, orice limbă oficială a unui stat în care aceasta este și limba maternă a unui grup de locuitori majoritari, fiind vorbită și de locuitorii cu alte limbi materne, minoritari. Limbi naturale mixte sunt, de pildă, cele numite "pidginuri", iar o limbă artificială mixtă este esperanto.

Tipuri și exemple de limbi vehiculare

Limbi naturale nemixte

În foarte multe state există grupuri de locuitori cu limbi materne diferite. Fiecare stat are o limbă sau mai mult de una cu un statut juridic superior, de regulă de limbă oficială, și pe lângă aceasta/acestea sunt limbi minoritare care nu au niciun statut juridic ori au unul, de exemplu sunt recunoscute ca limbi regionale sau minoritare. În aceste state, limba oficială are și funcția de limbă vehiculară pentru comunicarea între cei care o au ca limbă maternă și cei care au alte limbi materne, precum și pentru aceștia din urmă, cu limbi materne diferite, în măsura în care și-o însușesc drept limbă secundă. Este cazul, bunăoară, al limbii române în România.

Unele limbi naturale nemixte au fost sau sunt limbi vehiculare internaționale cu o răspândire mai mare sau mai mică.

Limba greacă koine

O asemenea limbă a fost în Antichitate varietatea limbii grecești numită koine, adică comună, formată în secolele al IV-lea – al III-lea î.Hr. pe baza dialectului atic (vorbit la Atena și în împrejurimi). S-a îmbogățit cu elemente din celelalte dialecte grecești, pierzându-și trăsăturile specific atice, devenind comună pentru greci în general, dar s-a impus și ca limbă internațională de înțelegere între populațiile din Balcani, Asia Mică și Egipt. A avut acest rol în partea de est a bazinului Mării Mediterane și în epoca elenistică, până inclusiv în perioada Imperiului Roman.

Alte limbi naturale nemixte

Limba latină a fost de asemenea limbă vehiculară, mai întâi în Imperiul Roman, dar și după căderea acestuia, în diferite forme. În Evul Mediu a fost, în Europa Occidentală și Centrală, până în secolul al XII-lea, aproape singura limbă de cultură, după care a continuat să fie principala asemenea limbă, până în secolul al XV-lea, dar devenise o limbă artificială, pentru că o vorbeau și mai ales o scriau numai cărturarii, iar aceștia au intervenit conștient asupra ei în mod repetat. În timpul Renașterii, neo-latina (sau latina modernă) a continuat latina medievală cu aceleași funcții, deși mai limitate. A fost limba bisericii catolice, a administrațiilor, a literaturii, a științelor, a diplomației. Latina medievală și neo-latina erau cu predilecție scrise, dar și vorbite în contactele internaționale.

Un rol asemănător a avut și mai are limba arabă clasică în calitate de limbă universală a Islamului, în țări din Asia și din Africa în care se vorbesc multe limbi foarte diferite unele de altele și de arabă. Este în același timp și limba comună a arabilor care au învățat-o în școli pe lângă dialectele arabe materne ale lor, foarte diferite de araba clasică.

Ca limbă vehiculară internațională, latina a fost înlocuită treptat de limba franceză, aceasta fiind, în secolele XVII-XIX, limba culturii, științei și diplomației în Europa și în afara ei. Ulterior a devenit limbă vehiculară în toate domeniile, în imperiul colonial francez, continuând să îndeplinească acest rol și în secolul al XXI-lea, în țările numite francofone, foste colonii franceze. Pe lângă aceasta este limbă vehiculară și în Franța însăși, unde mai sunt și limbi regionale. În mai multe țări francofone africane, în care se vorbesc multe idiomuri, este limbă oficială și practic singurul mijloc de comunicare prin limbă a tuturor locuitorilor, în măsura în care o cunosc. Franceza continuă să fie limbă internațională pe locul al doilea, inclusiv ca una din limbile oficiale și de lucru în majoritatea organizațiilor internaționale.

Limba engleză este pe locul întâi ca limbă vehiculară în interiorul țărilor din fostul imperiu colonial britanic, fiind limbă oficială în peste 50 din acestea. Totodată este limbă oficială și de lucru în organizațiile internaționale, cea mai importantă limbă în comerțul internațional, și învățată ca limbă secundă de cele mai multe persoane în lume. Este de asemenea cea mai importantă limbă vehiculară a științelor, printre care și a lingvisticii.

Altă limbă vehiculară devenită internațională mai ales la sfârșitul secolului al XX-lea este limba rusă, limba oficială a întregii foste Uniuni Sovietice, pe lângă limbile oficiale ale republicilor membre, și care continuă să fie, deși în mai mică măsură, limbă vehiculară pe tot fostul teritoriu al URSS.

Sunt și limbi vehiculare naturale cu răspândire mai redusă. De exemplu, în toată Africa de Est și în estul Zairului, limba swahili, din familia limbilor bantu, servește ca mijloc de comunicare între vorbitori având ca limbi materne alte limbi bantu sau limbi din alte familii. În multe părți din Africa de Vest, o limbă cu un asemena rol este hausa. În America de Sud, pe coastele Braziliei, s-a folosit înainte de secolul al XIX-lea limba tupinambá, din aceeași familie cu limba guarani, ca limbă vehiculară a amerindienilor.

Limbi naturale mixte

În unele situații de contact între limbi, precum schimburi comerciale, colonizare, sclavie sau migrație, s-au format limbi vehiculare prin amestec de elemente din două sau mai multe limbi. Formarea lor era impusă de urgența necesității de avea un mijloc de comunicare în condiții în care părțile implicate nu se înțelegeau prin limba uneia sau a celeilalte. Limbile mixte erau reduse ca lexic la necesitățile tipului de relație în care erau vorbitorii lor, aveau un fonetism cu trăsături comune limbilor sursă și o structură gramaticală simplă. Astfel erau limbile numite "pidginuri" și cele numite "sabiruri".

Pidginuri

Un pidgin este o limbă mixtă formată de regulă între două limbi, sau între mai multe, dintre care una singură a servit ca suprastrat. Pidginuri au început să se formeze încă din secolul al XV-lea, mai ales între limbi europene ca engleza, franceza, portugheza sau spaniola, și limbi indigene din Africa, Asia de Sud, Asia de Sud-Est și America, culminând în perioada formării imperiilor coloniale, dar și unele la care nu a participat limba vreunei puteri coloniale. În cazul primelor, limba europeană forma suprastratul, furnizând cea mai mare parte a lexicului, iar cealaltă, ca substrat, avea un impact mai mare asupra sistemului fonologic, a semantismului și a structurii gramaticale.

Pidginurile nu au avut viață lungă. Unele au dispărut atunci când n-au mai avut motiv să existe, ca de exemplu cel numit russenorsk, format între limbile rusă și norvegiană în a doua jumătate a secolului al XVIII-le și folosit până la începutul secolulul al XX-lea. Altele au evoluat, încetând să mai fie pidginuri și devenind limbi numite "creole", unele ajungând să fie limbi oficiale, precum bislama, în Vanuatu, cu suprastrat englez și substrat dat de limbile indigene melaneziene.

Sabiruri

Termenul "sabir" de la verbul saber "a ști" din spaniolă, portugheză, catalană și occitană, este o altă denumire a lingua franca mediteraneene (vezi mai jos). Denumirea "sabir" s-a generalizat în lingvistica franceză pentru limbi mixte de aceeași natură ca lingua franca, ce se deosebesc de pidginuri în primul rând prin faptul că sunt formate pe baza mai multor limbi, dintre nu se poate identifica una singură ca suprastrat. Altă deosebire este că au un sistem gramatical și mai simplu decât pidginurile. În lingvistica anglofonă, termenului "sabir" îi corespunde tot "pidgin".

Astfel de sisteme lingvistice au existat, de exemplu, între limbi amerindiene. Chinook era un sabir între limbi amerindiene din nord-vestul Americii de Nord, iar cel numit mobilian jargon era format de limbi din familia muskogean din partea de sud a văii Mississippi, limbile mai importante care au contribuit la ele fiind chickasaw și choctaw.

Lingua franca

Lingua franca, numită și sabir, era vorbită în bazinul Mării Mediterane, între secolul al XI-lea și mijlocul secolului al XIX-lea. Era folosită mai ales de negustori europeni în contactele cu cei turci și arabi, dar și de marinari, de creștini capturați de pirați musulmani din Maghreb și de cei care îi țineau captivi, precum și de diplomați francezi trimiși aici. Cuvintele acestei limbi erau preponderent romanice, din italiană, spaniolă, catalană, occitană, franceză și portugheză, și unele din greacă, turcă și arabă.

Limbi artificiale

Este estimat la peste 900 numărul încercărilor de a crea sisteme lingvistice care să servească drept limbi vehiculare internaționale. Unele au fost create pe baza unor limbi naturale, altele din elemente total sau parțial inventate. Unele din prima categorie se bazează pe o singură limbă, altele pe limbi din aceeași familie relativ restrânsă, altele au surse mai variate. Numai dintre limbile bazate pe limbi naturale au avut ori au unele un oarecare succes, dar fără a putea concura limbile internaționale naturale. Printre cele mai cunoscute limbi artificiale bazate pe limbi naturale sunt volapük, esperanto, ido, lingua franca nova și interlingua.

Esperanto

Limba internațională artificială cea mai de succes este esperanto, a cărei creare a fost începută de Ludovic Lazar Zamenhof. Lexicul său cuprinde circa 3.500 de radicali, cei mai mulți din limbile romanice și germanice, care pot fi derivați cu zece prefixe și 26 de sufixe. Sistemele sale fonologic și gramatical sunt foarte simple. Acesta din urmă are șaisprezece reguli fără excepții.

Interlingua

Interlingua a fost creată în cursul a mai mulți ani de o echipă de lingviști, prima ei gramatică și primul ei dicționar (bilingv cu engleza) fiind publicate în 1951, sub conducerea lui Alexander Gode. Dicționarul conținea lexicul limbii, constând din circa 27.000 de cuvinte, majoritatea de orgine latină moștenite de limbile romanice și prezente și în alte limbi. Mai cuprindea și cuvintele grecești devenite internaționale, precum și cuvinte din alte limbi intrate în limbi romanice. Structura gramaticală a limbii este bazată tot pe limbile romanice, dar simplificată, de exemplu prin eliminarea exprimării prin terminații a genului gramatical și a persoanei verbului .

Medžuslovjansky jezyk

Medžuslovjansky jezyk "limba interslavă" este o limbă artificială mixtă bazată pe limbile slave, concepută de o echipă de lingviști. Versiunea ei actuală a fost stabilită în 2017. Lexicul limbii cuprinde cuvintele comune tututor limbilor slave sau unei majorități a lor, precum și cuvintele străine intrate în acestea. În gramatică se reține exprimarea tuturor categoriilor gramaticale comune limbilor slave sau majorității lor, precum genurile, numerele, cazurile, aspectele verbale, persoanele verbului, dar sistemul este simplificat prin eliminarea a cât mai multe excepții, iar în domeniul verbului, prin reținerea numai a formelor modale și temporale comune. Sunetele pot fi pronunțate și scrise în variantele diferite la care au evoluat din limba slavă veche în limbile slave actuale. Se folosește și alfabetul chirilic, și cel latin.

Basic English

Basic English "engleza de bază" este un exemplu de limbă artificială bazată pe o singură limbă naturală, în sensul că are numai un conținut și reguli care există în engleza modernă, dar mult reduse cantitativ. A fost creată de Charles Kay Ogden și prezentată în trei lucrări ale acestuia, în 1930 și 1932. Lexicul ei cuprinde 850 de cuvinte, dintre care 600 substantive, 150 de adjective și 100 de cuvinte gramaticale (verbe auxiliare, articole, prepoziții, conjuncții, unele adverbe), fiecare cu mai multe sensuri, precum can "a putea", do "a face", across "peste, prin", after "după", to "la", the (articol hotărât), all "tot", if "dacă" not, "nu", very "foarte" etc. Sunt reținute numai 18 verbe cu sens lexical, care se combină cu alte categorii de cuvinte, înlocuind circa 4.000 de verbe din engleza naturală. De exemplu, sintagma put together, literal "a pune împreună", înlocuiește assemble "a asambla" și combine "a combina". Regulile de formare a cuvintelor și cele gramaticale sunt ale limbii naturale, dar reduse, referitoare la conjugare, la formarea pluralului, la folosirea unor prefixe și sufixe lexicale și gramaticale ca un- (prefix negativ), -er (sufix formator de nume de agent), -ing (sufix de gerunziu), -ed (sufix de participiu), -ly (sufix formator de adverbe) etc..

Note

Surse bibliografice

  Arefiev, Aleksandr, Сколько людей говорят и будут говорить по-русски? (Câți oameni vorbesc și vor vorbi rusește?), polit.ru, 17 august 2006 (accesat la 30 octombrie 2019)

 Bidu-Vrănceanu, Angela et al., Dicționar general de științe. Științe ale limbii, București, Editura științifică, 1997, ISBN 973-440229-3 (accesat la 30 octombrie 2019)

  Brown, Keith și Ogilvie, Sarah, Concise Encyclopedia of Languages of the World (Mică enciclopedie a limbilor lumii), Oxford, Elsevier, 2009, ISBN 978-0-08-087774-7 (CELW)

  Bussmann, Hadumod (coord.), Dictionary of Language and Linguistics (Dicționarul limbii și lingvisticii), Londra – New York, Routledge, 1998, ISBN 0-203-98005-0 (accesat la 30 octombrie 2019)

 Constantinescu-Dobridor, Gheorghe, Dicționar de termeni lingvistici, București, Teora, 1998; online: Dexonline (DTL) (accesat la 30 octombrie 2019)

  Crystal, David, A Dictionary of Linguistics and Phonetics (Dicționar de lingvistică și fonetică), ediția a VI-a, Blackwell Publishing, 2008, ISBN 978-1-4051-5296-9 (accesat la 30 octombrie 2019)

  Dubois, Jean et al., Dictionnaire de linguistique (Dicționar de lingvistică), Paris, Larousse-Bordas/VUEF, 2002

  Eifring, Halvor și Theil, Rolf, Linguistics for Students of Asian and African Languages (Lingvistică pentru studenții în limbi asiatice și africane), Universitatea din Oslo, 2005 (accesat la 30 octombrie 2019)

  Gode, Alexander, Interlingua English Dictionary (Dicționar englez-interlingua), ediția a II-a revăzută, Continuum Intl Pub Group, 1972, ISBN 0-8044-0188-8 (accesat la 30 octombrie 2019)

  Iarțeva, V. N. (coord.), Лингвистический энциклопедический словарь (Dicționar enciclopedic de lingvistică), Moscova, Sovietskaia Ențiklopedia, 1990 (accesat la 30 octombrie 2019)

  Kálmán, László și Trón, Viktor, Bevezetés a nyelvtudományba (Introducere în lingvistică), ediția a II-a, adăugită, Budapesta, Tinta, 2007, ISBN 978-963-7094-65-1 (accesat la 30 octombrie 2019)

  Libert, Alan Reed, Artificial languages (Limbi artificiale), Oxford Research Encyclopedias, Lingistics, iunie 2018 (accesat la 30 octombrie 2019)

  Martinet, Jeanne, L'interlingua, langue de contacts (Interlingua, limbă a contactelor), La linguistique, vol0 41, nr. 2, 2005, pp. 129–136 (accesat la 30 octombrie 2019)

 Sala, Marius (coord.), Enciclopedia limbilor romanice, București, Editura Științifică și Enciclopedică, 1989, ISBN 973-29-0043-1

 Sala, Marius și Vintilă-Rădulescu, Ioana, Limbile lumii. Mică enciclopedie, București, Editura Științifică și Enciclopedică, 1981

  Wolff, Alexandre, La langue française dans le monde 2014  (Limba franceză în lume 2014), Paris, Nathan, 2014, ISBN 978-2-09-882654-0 (accesat la 30 octombrie 2019)

Legături externe

  Site-ul Ogden's Basic English (accesat la 30 octombrie 2019)
  Site-ul proiectului Medžuslovjansky jezyk (accesat la 30 octombrie 2019)
 Site-ul Uniunii Mondiale pentru Interlingua (accesat la 30 octombrie 2019)
 Wikipedia în bislama (accesat la 30 octombrie 2019)
 Wikipedia în esperanto (accesat la 30 octombrie 2019)
 Wikipedia în ido (accesat la 30 octombrie 2019)
 Wikipedia în interlingua (accesat la 30 octombrie 2019)
 Wikipedia în lingua franca nova (accesat la 30 octombrie 2019)
 Wikipedia în volapük (accesat la 30 octombrie 2019)

Limbi
Sociolingvistică

Limbă vehiculară


An Pleuropogon davyi in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni L.D.Benson. An Pleuropogon davyi in nahilalakip ha genus nga Pleuropogon, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pleuropogon

Pleuropogon davyi


Draženka Polović (Karlovac, 1960.), kulturna je aktivistkinja, diplomirana komparatistica i filozofkinja.

Profesionalni rad
Piše knjige i članke o kulturnoj povijesti Karlovca, objavljuje i aktivna je u društvenom i javnom životu grada.

Bila je suradnica časopisa Kupa i su-autorica scenarija za film Slučajna suputnica (2004.).

Radi kao prosvjetni djelatnik u srednjoj školi i istupala je javno za nezavisno školstvo.

Politički angažman
Suosnivačica je Možemo! i bila je nositeljica liste svoje izborne jedinice za parlamentarne izbore 2020.

Koordinatorica je i kandidatkinja Možemo! Karlovac tj. zeleno-lijeve koalicije (s Novom ljevicom i Zelenom alternativom ORaH) za gradonačelnicu Karlovca na lokalnim izborima 2021. godine. Podršku je dobila od nezavisnih vijećnika i Zelenih Europo-parlamentaraca.

Izvori

Vanjske poveznice

 Digitalne inovacije u upravljanju gradom 09.04.2021. (YouTube.com)

Kultura u Karlovcu
Hrvatski filozofi
Hrvatski komparatisti
Hrvatski političari

Draženka Polović


Tete peut désigner :
 Tete, ville du Mozambique ;
 Province de Tete, province du Mozambique.

Personnalités
 Kenny Tete (1995-), footballeur néerlandais ;
 Tete Montoliu (1933-1997), pianiste de jazz espagnol.

Voir aussi
  ;
  ;
  ;
 Tété (1975-), chanteur français ;
 Tetê (2000-), footballeur brésilien.

Tete


إجزم قرية فلسطينية مهجرة تقع على بعد 28 كلم جنوبي حيفا أقيم على أنقاضها مستعمرة كيريم مهرال ولا زالت بعض بيوت القرية القديمة موجودة ويستعملها سكان المستعمرة.

نبذة تاريخية وجغرافية
تقع في القسم الغربي من جبل الكرمل على ارتفاع 100 م فوق سطح البحر 28 كلم جنوبي حيفا. من شرقها يقع جبل المقوّرة، وفي غربها جبل المغيّر كما يوجد في شمالها الشرقي سهل يسمّى وادي الحمام. بالإضافة إلى ذلك يمر بشمالها واد يصب في البحر المتوسط يدعى وادي المغارة. القرية معروفة بغناها بالآبار والينابيع وجميع آبار القرية من الآبار الكفرية (الرومانية). وكلمة (إجزم) بمعنى قطع أو عزم.

بلغت مساحة أراضيها 46905 دونمات نصفها من الأراضي السهلية التي زرعت بالغلال والخضروات والتبغ، أما النصف الأخر فقد زرع بالفواكه والزيتون والتين. يحيط بها أراضي قرى أم الزينات ودالية الكرمل وعين حوض والمزار وجبع وعين غزال وقدر عدد سكانها عام 1922 حوالي 1610 نسمة وفي عام 1945 حوالي 2970 نسمة.

أهم عائلاتها: زيدان وعواجا (أكبر عائلات القرية) عمار وجزماوي وبني هرماس (بيت ماضي، بيت خديش) والعواصي والزيود و منهم مشينش والعزايزة عبد الهادي والوشاحي والبلالطة والطوافشة وعيد وعواد ومحسن وأبو حمدة وأبو قدورة وأبو زرد وأبو شقير والواوي والأبرص وجياب وأبو عمر وأبو شقرة و  والدراوشة وأبو حامد وأبو سرية وأبو خليفة والفرايزة وأسعد والنبهاني وغريفي وأبو حرب. أبوازميروا و السكران وأبو صلاح ومشيلح وقدسية

تعتبر القرية ذات موقع أثري يحتوي على تل من الأنقاض كما يحيط بها مجموعة من الخرب منها: خربة كبارة وخربة الماقورة. قامت المنظمات الصهيونية المسلحة بهدم القرية وتشريد أهلها البالغ عددهم عام 48 حوالي (3445) نسمة وكان ذلك في 24-7-1948. وفي عام 1949 أقام الصهاينة على أنقاض القرية مستعمرة (كيريم مهرال).

إجزم في ثورة 1936
كانت القرية نشيطة جداً في ثورة 1936 -1939، وقد أقيمت فيها ثلاثة فصائل عملت تحت إمرة القائد يوسف سعيد أبو درة، كان قادتها كل من: محمود حسين سليمان الشهير ب(محمود العواجا) توفيق أبو حامد وأحمد عبد المعطي وعبد القادر أبو حمدة وأحمد زيدان. وقد كان عدد الثوار فيها قرابة السبعين.

أقيمت محكمة فرعية للثورة في القرية. وقد استشهد من أبناء القرية في الثورة قرابة 15 شهيد.

القرية اليوم

دُمّرت القرية جزئياً، وتُرك المسجد عرضة للخراب. لكن عدة منازل ما زالت قيد الاستعمال. وقد حُوّل ديوان مسعود الماضي وهو بناء من طبقتين شُيّد في القرن الثامن عشر- إلى متحف، وحُوّلت المدرسة إلى كني، والمقهى إلى مكتب للبريد. ويزرع الإسرائيليون السهل المجاور، بينما حُوّلت المناطق الجبلية إلى متنزهات.

من ضمن شهداء القرية ثلاثة شهداء اشتشهدوا بإحدى المعارك التي استعان الإنجليز بالطائرات وقصف الثوار وكان أحد الشهداء الثلاثة الشهيد أحمد يونس إبراهيم جرادات من اليامون - جنين

المصادر
 موقع فلسطين في الذاكرة
 الموسوعة الفلسطينية الطبعة الأولى 1984، المجلد الأول ص80 - 81.
 د.مصطفى كبها، جولة في القرى الفلسطينية المهجرة (الحلقة 9) - إجزم
 عرب 48.

انظر أيضاً
قائمة المدن والقرى الفلسطينية التي طرد منها سكانها خلال حرب 1948

قرى فلسطينية أخليت من سكانها في الحرب العربية الإسرائيلية 1948
قضاء حيفا
مقالات تتضمن معلومات من موقع فلسطين في الذاكرة

إجزم (حيفا)


Arapov brijeg (928 m) je krajnja uzvisina podvlašićke visoravni u dolini rijeke Vrbanje, na potezu između Čudnića i Kovačevića potoka.

Opis
Arapov brijeg pripada kompleksu strmih padina od Ravnog omara na Ilomskoj (1.100 m) i Vrbanje (612 m), koja, u sudaru s matičnom stijenom mijenja smjer toka pod pravim kutom: iz jugozapadnog pravca skreće ka sjeveroistoku. U taj lakat rijeke ulijevaju se dvije desne pritoke Vrbanje: Čudnić sa sjeveroistočnih padina Arapovog brijega i bezimeni potok, s jugoistočne.

Okolne padine i sam Arapov brijeg, djelomično su obrasli miješanom šumom hrasta i graba te škrtim poluvlažnim površinama.

Legenda
Podrijetlo imena ovoga brda nije pouzdano poznato. Moglo bi potjecati iz razdoblja osmanlijske vladavine ovim krajem, kada se tu nastanio izvjesni Arap, a moguće i čovjek takvog nadimka. Postoji i legenda o tiraniji  "prekomorskog crnog Arapina" nad lokalnim stanovništvom, koji je "udario namet na vilajet", uzimao desetinu i prikupljao druge pristojbe.  Na Petrovu polju još uvijek se pripovijeda o junaštvu Kraljevića Marka ("od Prilepa Marko"), koji je navodno pogubio Arapina, razrušio mu dvore i oslobodio cijeli kraj.

Također pogledajte
Kruševo Brdo
Čudnić
Petrovo polje (Bosna)

Izvori

Planine u Bosni i Hercegovini

Arapov brijeg


An Drepanostachyum kurzii in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni James Sykes Gamble, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Pandey och D.N.Tewari. An Drepanostachyum kurzii in nahilalakip ha genus nga Drepanostachyum, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Drepanostachyum

Drepanostachyum kurzii


Midtbanegeneralens pletskud er en film instrueret af Simon Simonsen.

Handling
En film, hvor noget af sportsjournalistens billedrige sprog 'oversættes' direkte, og der derved skabes en række grotesk-realistiske situationer.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 1987

Kortfilm fra Danmark

Midtbanegeneralens pletskud


Soha (regionalizam soja, sova), vrsta duljeg drvenog kolca ili motke od punog drva s račvom na vrhu, koji je kroz povijest imao široki raspon uporabe. Klasična uporaba je bila, a u nekim dijelovima svijeta još i danas jest, u izgradnji drvenih stambenih objekata iznad vode koji su po njoj dobili ime (sošnica, odnosno sojenica, pri čemu je kod prvog palatalizacijom došlo do glasovne promjene soha → sošnica, odnosno kod drugog soja → sojenica.)

 Značenje i primjena

Riječ "soha" imala je u prošlosti mnoga slična značenja, u nekim drugim jezicima i vrlo različita (npr. plug za oranje zemlje, kundak za samostrel, batina i sl.), ali se njeno specifično značenje danas kod nas uglavnom odnosi na rašljast kolac koji služi kao potporanj u različitim prilikama, te na nosivi dio uređaja za dizanje, spuštanje i držanje brodica, odnosno rukovanje sidrom i dr., kako to piše u Rječniku hrvatskoga jezika Leksikografskog zavoda "Miroslav Krleža". Neki rječnici navode i druga značenja, kao što je račvasto stablo; rasoha, zatim račvasta pritka; dajak ili pak soška; stalak za držanje pušaka. U kajkavskom narječju postoji riječ rasove koja znači poljoprivredno ručno oruđe vile''.

Domorodci u mnogim dijelovima svijeta i danas uporabljaju sohe kao okomito postavljene nosače niza konstrukcija. Soha je odavno služila kod izrade raznih ljudskih nastambi, od iskopanih jama okruženih kolcima povezanih pleterom od šiba i premazanih blatom, preko indijanskog wigwama do već spomenutih sošnica. Kod potonjih se soha kao pilot zabija na dno rijeke, jezera ili mora, tako da gornji rašljasti dio strši iznad razine vodene površine, a u njega se onda umeće završni dio vodoravne grede, koja će zatim nositi cijelu konstrukciju. Tako soha predstavlja jednostavni, u početku primitivni, element drvne građe, odnosno vrstu građevnog materijala. Nju danas za podizanje sošničkih naselja rabe brojna domorodačka plemena u Africi, Aziji, te Sjevernoj i Južnoj Americi.

U engleskom jeziku soha glasi "stilt" (u doslovnom prijevodu: štaka, štula) u arhitektonskom smislu, kao potporanj za građevne konstrukcije, a može glasiti "davit" [ˈdævɪt] u značenju jednog para malih dizalica, zakrivljenih na vrhu, koje služe za držanje, dizanje i spuštanje brodskih čamaca, a mogu biti klizne ili prekretne. Osim tog značenja, soha je i dvokraki viličasti držak u kojeg se stavlja veslo kod pokretanja i vožnje čamca. Od sohe dolaze i riječi sošnjak i sošno jedro, kao dijelovi opreme za nošenje jedra kod plovila pokretanih vjetrom.

Vidi još

 Drvna tehnologija
 Konstrukcijski element
 Prapovijesne naseobine sojenica oko Alpa

Izvori

Vanjske poveznice

 Značenja riječi soha
 U rječniku kajkavskog narječja u Međimurju nalaze se riječi  soha i  rasove
 Soha - rašljasto oblikovan komad drva usađen u škatulu na koviduru; u sohi se drži veslo za vrijeme vožnje; nosač vesla pri veslanju
 Sošnjak i sošno jedro dio su snasti, tj. svih dijelova opreme za nošenje jedra kod jedrenjaka i jedrilica

Šumarstvo
Građevinarstvo
Drveće

Soha


"Apollo, Apollo" é o 16.° episódio da terceira temporada da série de televisão de comédia de situação norte-americana 30 Rock, e o 52.° da série em geral. O seu argumento foi escrito pelo produtor executivo Robert Carlock e foi realizado por Millicent Shelton. A sua transmissão nos Estados Unidos ocorreu na noite de 26 de Março de 2009 através da rede de televisão National Broadcasting Company (NBC). Dentre as estrelas convidadas para o episódio, estão inclusas Dean Winters, John Lutz, Mark Lotito, Timothy Mandala, e Theo Stockman. O actor norte-americano Adam West também fez uma participação desempenhando uma versão fictícia de si mesmo, enquanto os marionetistas Joey Mazzarino, Carmen Osbahr e Matt Vogel realizaram uma apresentação de bonecos de três personagens do seriado.

O episódio gira em torno do quinquagésimo aniversário do executivo Jack Donaghy (Alec Baldwin), e grande parte do enredo revolve ao redor das suas preocupações relacionadas com o envelhecimento e o desejo de recuperar a felicidade alcançada na sua infância. Ao mesmo tempo, a argumentista Liz Lemon (Tina Fey) é forçada a lidar mais uma vez com as artimanhas do seu ex-namorado Dennis Duffy (Winters), que agora se autodiagnosticou como um viciado em sexo, bem como com o facto de ele ter se envolvido sexualmente com a sua grande amiga Jenna Maroney (Jane Krakowski). Entretanto, o astro TTracy Jordan (Tracy Morgan) almeja viajar no espaço, e Liz e Jack trabalham para arranjar maneira de levar-lhe a acreditar ter realmente feito isso.

Em geral, embora não universalmente, "Apollo, Apollo" foi recebido com aclamação pelos críticos especialistas em televisão do horário nobre, com diversos tablóides considerando-o o melhor episódio da terceira temporada do seriado. A maioria dos comentários positivos foram acerca do enredo e a sua execução mas, no entanto, houve alguns analistas de televisão que sentiram que os argumentistas poderiam ter feito maiores esforços com o material disponível. Além disso, a trama de Jenna foi condenada por não se enquadrar com o resto do episódio. Mesmo assim, "Apollo, Apollo" revelou-se bem sucedido ao longo da época de premiações, recebendo quatro nomeações na 61.ª cerimónia anual dos Prémios Emmy do horário nobre, das quais o editor Ken Eluto venceu uma. Além disso, o argumentista Robert Carlock venceu um Prémio da Associação de Guionistas Norte-americanos.

De acordo com as estatísticas publicadas pelo serviço de mediação de audiências da Nielsen Media Research, o episódio foi assistido em uma média de 7,173 milhões de domicílios norte-americanos durante sua transmissão original e recebeu a classificação de 3,4 e oito de share no perfil demográfico dos telespectadores na faixa dos dezoito aos 49 anos, uma melhoria de seis por cento em relação ao alcançado pelo episódio transmitido na semana anterior, "The Bubble.".

Produção
"Apollo, Apollo" é o 16.° episódio da terceira temporada de 30 Rock. O seu enredo foi escrito por Robert Carlock, que também assume as funções de produtor, produtor executivo e ainda co-showrunner no seriado. Este foi a sua 16.ª vez a receber crédito pelo guião de um episódio da série, e terceira vez nesta temporada. Na sua autobiografia Bossypants (2011), Tina Fey — criadora, produtora executiva, co-showrunner, argumentista-chefe e actriz principal em 30 Rock — incluiu este guião como um dos seus quatro favoritos entre todos os escrito por Carlock, com os outros sendo "Jack-Tor" (2006), "Sandwich Day" (2008) e "Generalissimo" (2009). Esta foi a estreia da realizadora Millicent Shelton em 30 Rock, que passou dois anos em negociações com os produtores do programa antes de conseguir finalmente ser contratada para integrar a equipa. Porém, ela apenas voltaria a trabalhar em 30 Rock na direcção artística do episódio "Floyd," da quarta temporada.

Em "Apollo, Apollo," o actor Dean Winters repetiu a sua performance como Dennis Duffy, ex-namorado de Liz Lemon com quem ela teve a sua relação mais duradoura, pela sexta vez e pela primeira nesta temporada. Ele fez a sua estreia em "Jack Meets Dennis" na primeira temporada. O actor norte-americano Adam West também fez uma participação neste episódio representando uma versão fictícia de si mesmo, na cena na qual chama Jack pelo nome errado na festa do seu quinquagésimo aniversário. Embora em "Apollo, Apollo" haja uma discussão sobre a quinquagésima festa de aniversário de Jack, no episódio "Christmas Special," Jack afirma já ter cinquenta anos em uma briga com a sua mãe.

Em uma das cenas de "Apollo, Apollo," Jack questiona-se sobre como seria ver o mundo através dos olhos do estagiário Kenneth Parcell (Jack McBrayer), revelando que Kenneth vê todos como Muppets. Para acomodar isso, três artistas de marionete da Vila Sésamo — nomeadamente Joey Mazzarino, Carmen Osbahr e Matt Vogel — foram convidados a desempenhar as versões Muppet de Jack, Liz e Tracy. Este ângulo voltaria mais tarde a usado novamente no episódio "Dealbreakers Talk Show #0001" da quarta temporada do programa, no qual Kenneth aparece como um Muppet enquanto passa pela lente de uma câmara de alta definição, e ainda em "I Heart Connecticut" e "My Whole Life Is Thunder," na quinta e sétima temporadas, respectivamente. Além disso, um episódio transmitido em 2008 da 39.ª temporada de Vila Sésamo apresenta uma paródia de 30 Rock intitulada 30 Rocks, na qual a personagem Liz Lemon tenta explicar a Jack the Boss que ela encomendou a quantidade correcta de pedras para um segmento humorístico. A sequência de abertura para 30 Rocks foi criada por Mike Pantuso. Mais tarde, Vila Sesámo fez alusão a 30 Rock no seu 4931.° episódio, no qual Cookie Monster, ao tomar conhecimento que biscoitos são comercializados em supermercados, afirma em estilo ofegante: "Eu quero ir para lá," ecoando um falas bem conhecida de Liz Lemon. Em 2014, Fey viria a estrelar no filme Muppets Most Wanted.

O actor e comediante Judah Friedlander, intérprete da personagem Frank Rossitano em 30 Rock, é conhecido pelos seus bonés de camioneiro de marca registada que usa dentro e fora da personagem Frank. Os chapéus normalmente apresentam palavras ou frases curtas estampadas neles. Friedlander afirmou que ele próprio é quem faz os acessórios. Revelou também que "alguns deles são brincadeiras íntimas, e alguns são simplesmente piadas." A ideia veio do persona de Friedlander nas suas apresentações de comédia stand up, nas quais os objectos de adorno estão todos estampados com a escrita "campeão mundial" em línguas e aparências diferentes. Em "Apollo, Apollo," Frank usa um boné que lê "Laser Disc."

A versão completa do comercial da linha de sexo por telefone de Liz foi inclusa como parte do bónus do DVD da terceira temporada de 30 Rock.

Enredo
Tracy Jordan (Tracy Morgan) anuncia na televisão o seu plano de viajar ao espaço sideral, estando disposto a pagar até trinta milhões de dólares americanos para concretizar o desejo. Jack Donaghy (Alec Baldwin) concorda em ajudá-lo a realizar o sonho, prometendo contactar os seus amigos da NASA. No entanto, ao invés de fazer isso, ele pede a Pete Hornberger (Scott Adsit), produtor do The Girlie Show with Tracy Jordan (TGS), para criar uma experiência espacial falsa para Tracy. Pete e a equipa do programa constroem um modelo de ónibus espacial e colocam Tracy nele depois de desorientá-lo, voando-o em um helicóptero com os olhos vendados. O engano revela-se um sucesso, com Tracy realmente acreditando estar a voar pelo espaço.

Ao mesmo tempo, Liz Lemon (Tina Fey) é visitada pelo seu ex-namorado Dennis Duffy (Dean Winters), que informa ser um viciado em sexo querendo reparar seus erros do passados Liz não se impressiona e pede a Dennis para ir-se embora do seu apartamento, antes de ir trabalhar. Mais tarde, depois de chegar aos estúdios da NBC, Liz atende o celular de Jenna Maroney (Jane Krakowski), e fica surpresa ao descobrir que Dennis mantém contacto com ela. Então, Liz finge ser Jenna e descobre que os dois envolveram-se sexualmente. De princípio, Liz determinada-se a não permitir que essa revelação afecte a sua amizade com Jenna, convencendo-a a juntar-se a ela para confrontarem Dennis sobre o seu comportamento. Porém, durante o confronto, Liz descobre que Jenna e Dennis realmente fizeram sexo na sua cama, levando-a a se ressentir das ações de Jenna. Como resultado, não conta a Jenna sobre um equipamento conectado incorretamente, provocando um ferimento na perna de Jenna.

Enquanto isso, o quinquagésimo aniversário de Jack se aproxima, e ele recebeu diversos vídeos caseiros de alguns dos seus aniversários anteriores da sua mãe. Enquanto assiste às fitas, ele descobre o quão feliz era quando na sua infância, e fica determinado a recuperar essa felicidade e inocência. Depois de examinar uma lista que elaborou quando era mais jovem, descobre que fez todas as coisas, à excepção de uma: tornar-se amigo do Batman. Assim, consegue que o actor Adam West venha à sua festa de aniversário. Na festa, no entanto, West chama Jack pelo nome errado, levando-o a perceber a sua infelicidade, apesar dos seus feitos. Em um esforço para recuperar a sua felicidade, Jack tenta encontrar o mesmo brinquedo que o deixou tão feliz no seu décimo aniversário, um modelo de um Módulo Lunar Apollo. Ele compra-o um em uma loja de brinquedos antigos mas, mesmo assim, continua infeliz.

Mais tarde, Liz pede desculpas a Jenna por permitir que ela se machucasse e concorda em deixar Jenna contar à equipa de argumentistas do TGS sobre a sua participação em um anúncio de uma linha de sexo por telefone. Os argumentistas encontram o anúncio online e divertem-se bastante ao assistí-lo. Jack entra enquanto os arumentistas assistem ao comercial e ri-se tanto ao ponto de vomitar. A risada tira Jack do seu mau humor, e diz a Liz que ela é uma amiga importante.

Referências culturais

Enquanto comentava sobre os seus feitos e realizações, Jack afirma já ter "caçado o jogo mais perigoso do mundo: o homem, ou até mesmo um manatim," uma referência ao enredo de The Most Dangerous Game (1932), um filme de terror cuja trama diz respeito a um grande caçador que deliberadamente prende um grupo de passageiros de um iate de luxo em uma ilha remota, onde pode caçá-los como um desporto. A lista das actividades a realizar antes de morrer de Jack inclui ir à Disneylândia, beijar Peggy Fleming, ser proprietário de um par de calças da Coca Cola, ser amigo de Batman, e atropelar a mãe com um carro. Jack chegou a concretizar este último desejo em "Christmas Special," episódio da terceira temporada transmitido a 11 de Dezembro de 2008. Adam West, actor que participou de "Apollo, Apollo," deu vida ao Batman ao longo da década de 1960 na série de televisão homónima transmitida pela ABC, e no filme de super-herói de 1966, repetindo esta performance em outros filmes e programas de televisão até a sua reforma de aparições ao vivo na televisão.

Quando Liz revela que atendeu a chamada feita por Dennis para o telefone de Jenna fingindo um sotaque britânico, Jenna explica que a razão pela qual tem alguma inflexão brtiânica no seu sotaque de língua inglesa é por ter perdido a sua virgindade ao som da banda sonora do filme musical My Fair Lady (1964). Enquanto comentava sobre a sua estratégia de expandir os seus limites a nível de pensamento, Jack afirma: "Se aprendi alguma coisa assistindo 24, você vai querer aumentar o zoom e melhorar." 24 é uma série de televisão norte-americana de acção transmitida pela Fox entre 2001 e 2010. Em outro momento, Jack afirma que irá fazer algo ao estilo de Benjamin Button para alcançar novamente a sua felicidade, ao que Liz responde: "Mas não nos vamos encontrar a meio do caminho," uma referência à sinopse de The Curious Case of Benjamin Button (2008).

A franquia Star Wars, uma space opera norte-americana, é frequentemente referenciada em 30 Rock. Tracy já parou o trânsito em uma auto-estrada nova-iorquina a declarar em voz alta ser um cavaleiro espacial Jedi e já assumiu também a identidade da personagem Chewbacca. Liz admite ser obcecada pela Princesa Leia, tendo se fantasiado dela por inúmeras vezes, inclusive por quatro Dia das bruxas e em tentativas de se livrar do serviço do júri tanto em Chicago quanto em Nova Iorque, e ainda no seu próprio casamento. A actriz Carrie Fisher, intérprete da Princesa Leia na trilogia original da franquia, já participou de um episódio de 30 Rock. Liz tem muitas vezes usado metáforas de Star Wars para descrever a sua vida, admitindo necessitar mais DVDs da saga, e apontando o filme Ataque dos Clones (2002) como o seu menos favorito. Neste episódio, Tracy revela a Liz e Jack que ir ao espaço sempre foi um sonho de infância dele e, quando ele estiver lá, gostaria de matar um Ewok. Mais tarde, na sua ascensão ao espaço, faz menção a Star Wars, o primeiro filme da franquia. Fey, uma fã ávida de Star Wars, disse que a piada ou referência à saga "começou a acontecer organicamente" quando a equipa apercebeu-se que tinha uma referência de Star Wars "em quase todos episódios." A argumentista disse que a partir de então "tornou-se uma coisa que [eles] tentaram manter no programa," e que mesmo que não pudessem incluir uma em cada episódio, ainda tinham uma "média muito alta de piadas," atribuindo a maioria das referências ao produtor executivo e argumentista Robert Carlock, a quem descreveu como "o especialista residente."

A cena na qual Tracy caminha em direcção à nave espacial em câmara lenta é uma ode a uma cena popularizada pelo filme The Right Stuff (1983). Na cena em que Tracy finalmente ascende ao espaço sideral, é possível ouvir no pano de fundo o tema "Also Sprach Zarathustra," composto por Richard Strauss para a banda sonora do filme de ficção científica 2001: A Space Odyssey (1968). Quando Dennis liga para o telefone de Jenna e Liz atende, o tom de toque de Jenna é o refrão da sua própria música "Muffin Top."

Transmissão e repercussão

Audiência

Nos Estados Unidos, "Cutbacks" foi transmitido pela primeira vez na noite de 9 de Abril de 2009 pela NBC como o 53.° episódio de 30 Rock. Naquela noite, de acordo com os dados publicados pelo serviço de mediação de audiências Nielsen Ratings, foi assistido por uma média de 7,173 milhões de agregados familiares norte-americanos e recebeu a classificação de 3,4 e oito de share no perfil demográfico dos telespectadores entre os dezoito aos 49 anos de idade, uma melhoria de seis por cento em relação ao alcançado pelo episódio transmitido na semana anterior, "The Bubble." Isso significa que foi visto por 3,4 por cento de todas as pessoas de dezoito a 49 anos de idade, e por oito por cento de todas as pessoas de dezoito a 49 anos de idade que estavam assistindo a televisão no momento da transmissão.

Por entre os demais programas transmitidos no horário nobre daquela noite, 30 Rock teve a terceira classificação mais alta da NBC no perfil demográfico dos telespectadores entre os dezoito aos 49 anos de idade. Além disso, naquela semana, o seriado teve a sexta classificação mais alta nesse perfil demográfico.

Análises da crítica

O colunista de televisão Alan Sepinwall sentiu que este foi "facilmente o melhor 30 Rock da temporada e um dos melhores episódios da série até hoje" na sua análise para o jornal The Star-Ledger, enaltecendo o guionista Robert Carlock por "[ampliar] a visão narcisista do mundo" da personagem Dennis, permitindo que "essas qualidades se elvassem a proporções absurdas [típicas] de 30 Rock." Além disso, Sepinwall comentou que todos os elementos apresentados no episódio "juntaram-se." Elaborando para a coluna televisiva TV Squad do portal AOL, o contribuinte Bob Sassone foi igualmente laudatório, argumentando que "Apollo, Apollo" foi "uma das meias horas de televisão mais explosivamente histéricas e imaginativas desta temporada, e um dos melhores episódios deste programa de todos os tempos." No mesmo tom auspicioso para o tablóide de entretenimento Time, o colaborador James Poniewozik observou que este foi "facilmente o 30 Rock mais engraçado em meses, e provavelmente de toda a temporada." Poniewozik constatou que os argumentistas e o elenco "acertaram em cheio, desde as muitas piadas boas ... até ao coração doce no centro de cada personagem."

"Quando as coisas não funcionam em um episódio de 30 Rock, eu costumo argumentar neste espaço sobre o equilíbrio entre os momentos credíveis das personagens e a maluquice dos desenhos animados (ambos são coisas boas, em equilíbrio). 'Apollo, Apollo' — título lindo, por sinal — não apenas acertou, mas foi também uma espécie de ilustração directa de [como] funciona neste seriado."

Embora tenha demonstrado apreço pela participação especial de Adam West no seu julgamento para o jornal de entretenimento A.V. Club, o repórter Nathan Rabin, observou que a trama de Tracy "deu a impressão de ser um engodo e terrivelmente inspirada em sitcom para mim." Porém, mesmo assim, opinou que "Apollo, Apollo" foi "muito bom" para Jenna de Jane Krakowski e, em conclusão, deliberou que "eu inicialmente havia classificado este episódio como bom, mas não óptimo, e essencialmente menor no grande esquema das coisas mas, enquanto escrevia esta observação, percebi o quanto o amei. 30 Rock é muito bom mesmo quando não é tão bom." Rick Porter, para a rubrica televisiva It Happened Last Night do portal norte-americano Zap2it, declarou ter também amado "Apollo, Apollo," afirmando ter feito sentido ver Kenneth a olhar para todos ao seu redor como Muppets. Porter constatou ainda que o comercial linha telefónica de sexo estrelado por Liz foi um "final forte" para o episódio.

Compondo uma resenha para a revista digital de entretenimento Entertainment Weekly, Margaret Lyons concordou que este foi "mais um episódio sólido de 30 Rock," no entanto, sentiu-se ligeiramente menos entusiasmada por ele "não me ter matado de rir como os últimos episódios." Além disso, Lyons ficou ainda menos empolgada com a personagem Jenna, relatando: "Faz muito tempo desde que vimos Jenna a fazer algo redentor — e eu me contentaria com qualquer coisa que não fosse vigorosamente vaga e narcisista. Eu entendo que essa é a parte dela, mas ... esse aspecto está a começar a me deixar louca." Em uma tonalidade similar na sua dissertação para o portal britânico IGN, o analista de televisão Robert Canning admitiu ter rido "bastante," mas sentiu que, no final de contas, o episódio "pareceu poder ter sido muito mais," tendo "ficado bem próximo de se tornar em um clássico absoluto." Elaborando para o tablóide norte-americano The Palm Beach Post, o jornalista Kevin D. Thompson analisou que "embora o episódio de ontem à noite estivesse longe de ser impossível de assistir, também não foi um dos melhores do programa. Mas, como escrevi antes, um [episódio] mais ou menos de 30 Rock ainda é melhor do que 99% das outras comédias da televisão." Thompson revelou não ter se sentido empolgado com o retorno de Dean Winters como Dennis, e observou a trama de Liz e Jenna como "o enredo menos interessante do programa."

Prémios e nomeações

Na 61.ª cerimónia anual dos Prémios Emmy do horário nobre, "Apollo, Apollo" foi listado em quatro categorias. O argumentista Robert Carlock recebeu uma nomeação para Melhor Guião em Série de Comédia, a qual concorria contra "Reunion," quinto episódio da terceira temporada de 30 Rock escrito por Matt Hubbard, que foi anunciado como vencedor. A realizadora Millicent Shelton foi nomeada para a categoria Melhor Realização em Série de Comédia, na qual também concorria contra "Reunion," desta vez pelo trabalho da colega Beth McCarthy-Miller. Porém, ambas perderam para Jeffrey Blitz pelo seu trabalho na realização de "Stress Relief" para The Office. Duas outras nomeações foram recebidas pelo trabalho cinematográfico de Matthew Clark na categoria Melhor Direcção de Fotografia para Uma Série de Meia-Hora, assim como pelo feito de Ken Eluto na categoria Melhor Edição de Imagem de Câmara Única para uma Série de Comédia. Na noite de 20 de Setembro de 2009, Eluto foi o único a ser anunciado como vencedor, tendo Clark perdido para a operação de Michael Weaver no episódio "In Utero" do seriado Californication.

Não obstante, Carlock recebeu uma outra nomeação para Melhor Comédia Episódica na 62.ª cerimónia anual dos Prémios da Associação de Guionistas Norte-americanos, tendo sido anunciado como um dos vencedores na noite de 20 de Fevereiro de 2010, empatando com Steven Levitan e Christopher Lloyd pelo guião do episódio piloto de Uma Família Muito Moderna. A sexagésima cerimónia anual dos Prémios da Associação de Editores de Cinema Norte-americanos viu Eluto a vencer a nomeação para Melhor Série de Comédia Editada para Televisão Não-Comercial, a segunda nomeação vencida consecutivamente por 30 Rock naquela categoria. Shelton, por sua vez, foi nomeada para Melhor Realização em Série de Comédia na 61.ª cerimónia anual dos Prémios da Associação de Realizadores Norte-americanos, a qual perdeu para o realizador Paul Feig pelo seu trabalho no episódio "Dinner Party" de The Office.

Ligações externas

30 Rock (3.ª temporada)
Episódios de 2009
Episódios de televisão escritos por Robert Carlock
Episódios de televisão realizados por Millicent Shelton

Apollo, Apollo


TIROS-4 (também chamado de TIROS-D e A9) foi um satélite meteorológico estabilizado por rotação. Foi o quarto de uma série de Satélites de Observação Infravermelha de Televisão.

Lançamento
O TIROS 4 foi lançado em 8 de fevereiro de 1962, por um foguete Thor-Delta da Estação da Força Aérea de Cabo Canaveral, Flórida. A espaçonave funcionou nominalmente até 30 de junho de 1962. O satélite orbitava a Terra uma vez a cada 1 hora e 30 minutos, com uma inclinação de 48,3°. Seu perigeu era de  e o apogeu foi de .

O satélite tinha a forma de um prisma direito de 18 lados, 107 cm de diâmetro e 56 cm de altura. A parte superior e as laterais da espaçonave foram cobertas com aproximadamente 9.000 células solares de silício de 1 por 2 cm. Foi equipado com dois subsistemas de câmeras de televisão independentes para tirar fotos da cobertura de nuvens e três radiômetros (varredura de dois canais de baixa resolução, omnidirecional e cinco canais) para medir a radiação da Terra e sua atmosfera. A taxa de rotação do satélite foi mantida entre oito e doze rpm pelo uso de cinco pares diametralmente opostos de pequenos propulsores de combustível sólido.

O eixo de rotação do TIROS-4 pode ser orientado com precisão de 1° a 2° pelo uso de um dispositivo de controle magnético que consiste em 250 núcleos de fio enrolado em torno da superfície externa da espaçonave. A interação entre o campo magnético induzido na espaçonave e o campo magnético da Terra forneceu o torque necessário para o controle de atitude. O sistema de controle de vôo também otimizou o desempenho das células solares e câmeras de televisão e protegeu o radiômetro infravermelho de cinco canais da exposição prolongada à luz solar direta.

Com exceção da resposta degradada do radiômetro de varredura de cinco canais, a espaçonave funcionou normalmente até 3 de maio de 1962, quando uma câmera falhou. Em 10 de junho de 1962, o gravador da outra câmera falhou. O radiômetro de varredura forneceu dados utilizáveis até 30 de junho de 1962.

Ligações externas

 TIROS . Enciclopédia Astronáutica
 Rastreamento por Satélite em Tempo Real - TIROS 4. N2yo.com

Satélites de observação da Terra
Satélites meteorológicos

TIROS-4


Inkorporation ist der erste von drei Internalisierungsprozessen innerhalb der psychoanalytischen Entwicklungspsychologie. Internalisierung bedeutet hierbei, dass Aspekte eines Objektes ("Objekte" sind in der Psychoanalyse bedeutsame Bezugspersonen) verinnerlicht und somit übernommen werden. Die Inkorporation ist hierbei der entwicklungspsychologisch früheste Prozess der Internalisierung. In der Theorie der Psychoanalyse bedeutet dies, dass das Subjekt (der Säugling) das Objekt (die Mutter oder Anteile von ihr) symbolisch in seinen Körper aufnimmt, in dem dieses weiterexistiert. Tatsächlich werden durch die Prozesse der Inkorporation die Eigenschaften des Objektes übernommen.

Dies geschieht in der Entwicklung des Säuglings, noch bevor sich die Fähigkeit zur Subjekt-Objekt-Differenzierung ausgebildet hat (Mentzos S. 44), also bevor das Kind zwischen seiner eigenen Innenwelt und der äußeren Welt unterscheiden kann. Die beiden anderen Internalisierungsstufen setzen reifere Ichstrukturen voraus. Die Inkorporation stellt den frühsten Verinnerlichungsprozess dar, den man auch mit "Einverleibung" beschreiben kann. Die beiden reiferen Internalisierungsprozesse sind die Introjektion und die Identifikation (Hoffmann S.O., S. 68).

Bleibt die Reifung aus, so überwiegen auch beim Erwachsenen Elemente der Inkorporation im Sinne einer Prädisposition und Tendenz zur Reaktivierung solcher Internalisierungsformen und den dazugehörigen Objektbeziehungen. Dadurch werden Internalisierungen zu pathologischen Abwehrprozessen, auf die in manchen Situationen auch Erwachsene regressiv zurückgreifen. Beispielsweise schreibt Mentzos, dass Inkorporationen bei der Psychodynamik von Suchterkrankungen eine Rolle spielen.

Der Begriff wird in unterschiedlichen psychoanalytischen Schulen gebraucht. Eine besondere Bedeutung hat er für die Objektbeziehungstheorie, und hier vor allem für jene Theorie, die von Melanie Klein begründet wurde.
Nach Melanie Klein haben in solch einer frühen Phase der Entwicklung, in der die Inkorporation die vorherrschende Form der Internalisierung ist, die Bezugspersonen (meist die Mutter) in der Phantasie des Säuglings nur sehr archaische Eigenschaften und werden nicht ganzheitlich wahrgenommen. Diese Eigenschaften werden in der psychoanalytischen Theorie Objektqualitäten genannt. Bei der Inkorporation werden zumeist grundlegende Eigenschaften wie gut und böse internalisiert, also als im eigenen Körper vorhanden phantasiert.

Aber auch in der modernen psychoanalytischen Literatur werden Inkorporationsprozesse beschrieben. So beschreiben etwa psychoanalytische Säuglingsforscher bestimmte Interaktionsprozesse als Inkorporation, da dadurch beschrieben werden kann, welche "Objektqualitäten" der Säugling eigentlich verinnerlicht hat. (M.Dornes 2003 51 ff.)

Quellen
 Mentzos, Stravos. Neurotische Konfliktverarbeitung – Einführung in die psychoanalytische Neurosenlehre unter Berücksichtigung neuer Perspektiven. Fischer-Verlag. Frankfurt a. M. 1984. S. 44.
 S.O. Hoffmann. 1979. Charakter und Neurose. Suhrkamp. Frankfurt a. M. S. 68
 Dornes, M. 2003. S. 51 ff.

Abwehrmechanismus
Entwicklungspsychologie

Inkorporation (Psychoanalyse)


Wang Xiaodong ist der Name folgender Personen:

* Xiaodong Wang (* 1963), US-amerikanischer Biochemiker chinesischer Herkunft
 Wang Xiaodong (Politiker, 1960) (* 1960), chinesischer Politiker
 Wang Xiaodong (Politiker, 1962) (* 1962), 2015 zum Parteichef der Kommunistischen Partei Chinas in Nanning gewählt
 Wang Xiaodong (Kanute) (* 1993), chinesischer Kanute

Wang Xiaodong


Ritim ya da dizem, bir dizede, bir notada vurgu, uzunluk veya ses özelliklerinin, durakların düzenli bir biçimde tekrarlanmasından doğan ses uygunluğu, tartım, dizem. Çeşitli aletlere vurarak çıkarılan, düzenli ve akıcı seslerin oluşturduğu bütündür. Vurmalı çalgıların ve perküsyonun temelidir.

 Tek Vuruş; RLRLRLRLR... diye gider. Yani bir sağ bir sol yapılır.
 Çift Vuruş; RRLLRRLLRRLL... diye gider. Yani iki sağ iki sol yapılır.
 Üçleme; RLR. Bu teknik daha ileri düzeydir. Burada bir dörtlükte üç vuruş yapılır.
 Altılama; RLRLRL. Tıpkı üçleme gibidir ama bu sefer aynı zamanda altı kere vurulur.

Ritim sadece müzik alanında değil doğal hayatımızda da var olan bir kapsamdır. Yolda yürürken bile bir ritim oluştururuz; yürümek, nefes almak da bir ritimdir.

Ritim


Kristen Carroll Wiig (Canandaigua, Nueva York, 22 de agosto de 1973) es una actriz de cine y televisión estadounidense, que formó parte de Saturday Night Live desde 2005 hasta 2012. Wiig fue miembro del grupo The Groundlings, y ha aparecido en varias películas y series de televisión, incluyendo Bridesmaids, MacGruber, Flight of the Conchords, Adventureland y Paul. Sus papeles como actriz de voz incluyen a "Ruffnut" en Cómo entrenar a tu dragón y "Lola Bunny" en la serie The Looney Tunes Show. Actuó junto a Maddie Ziegler en la presentación de la canción Chandelier de la cantante australiana Sia Furler en los Grammy Awards de 2015, usando las dos una peluca haciendo referencia al peinado de la cantante.

Biografía

Wiig nació el 22 de agosto de 1973, en Canandaigua, Nueva York, hija de Jon Wiig, que dirigía un puerto deportivo en el lago en el oeste de Nueva York, y Laurie. Su padre tiene ascendencia noruega e irlandesa y su madre es de ascendencia inglesa y escocesa. El nombre Wiig proviene del área Vik en Sogn og Fjordane en Noruega. El abuelo paterno de Kristen, Gunnar Wiig, emigró de Noruega a los Estados Unidos cuando era niño y creció en Rochester, Nueva York, donde fue un locutor del equipo de béisbol Rochester Red Wings, y luego se convirtió en productor ejecutivo de la radio WHEC, WHEC -TV y WROC-TV.

Wiig se mudó con su familia a Lancaster, Pensilvania, a la edad de tres años, y asistió a Nitrauer Elementary School y Manheim Township Middle School hasta octavo grado. Luego se mudó a Rochester con su familia a la edad de 13 años, donde asistió a Allendale Columbia School para noveno y décimo grado y se graduó de Brighton High School.

Comenzó su educación superior asistiendo a Roanoke College, pero pronto regresó a Rochester. Asistió a la universidad comunitaria e hizo un programa de vida al aire libre de tres meses. Ella no tenía ambiciones escénicas en este momento. Wiig luego asistió a la Universidad de Arizona, especializándose en arte. Cuando tomó una clase de actuación en la universidad para cumplir con un requisito del curso, la maestra le sugirió que continuara actuando. Se esperaba que comenzara un trabajo en una clínica de cirugía plástica haciendo dibujos de los cuerpos postoperatorios de las personas, pero el día antes de que comenzara el trabajo, decidió mudarse a Los Ángeles y seguir la carrera como actriz.

A principios de 2020 fue madre de mellizos a través de maternidad subrogada junto a su pareja Avi Rothman.

Filmografía

Cine

Televisión

Premios
Premios BAFTA

Premios del Sindicato de Actores

Premios Óscar

Premios Globo de Oro

Premios Emmy

Referencias

Enlaces externos

Actrices de Pensilvania
Mujeres humoristas
Humoristas de Estados Unidos
Productores de cine de Estados Unidos
Guionistas de Estados Unidos
Actrices de Nueva York
Vegetarianos
Actrices de cine de Estados Unidos
Actrices de voz de Estados Unidos
Actrices de televisión de Estados Unidos
Nacidos en Canandaigua

Kristen Wiig


Pit People est un jeu vidéo de stratégie d'action-RPG du développeur de jeux indépendant The Behemoth. Une version en accès anticipé pour Microsoft Windows et Xbox One sort en janvier 2017 et la version complète est rendue disponible en mars 2018.

Développement
The Behemoth, fondé en 2003 et située à San Diego, en Californie, est connue pour créer des jeux avec un humour décalé et un style d'art de bande dessinée caractéristique. Le succès de leurs jeux précédents - Alien Hominid, Castle Crashers et BattleBlock Theatre - établit également leur réputation en tant que développeur de jeux indépendants. Alors que BattleBlock Theatre approche de sa sortie en avril 2013, la société commence à travailler sur Pit People sous le nom de code "Game 4" (pour le quatrième jeu du studio). Le nouveau jeu est conçu pour continuer l'histoire de son prédécesseur, les deux mettent en évidence un "ours de l'espace". Son concept original est centré sur l'arène s'intitulant "Pit People".

Behemoth entreprend de créer un jeu en équipe et développe ses éléments de jeu de stratégie au fil du temps, le combat reposant sur une grille étant développé plusieurs mois après le développement. Il s'agit alors d'un nouveau genre pour l'entreprise, qui s'était auparavant imposée avec des jeux d'action. En 2014, le jeu devient une "aventure coopérative au rythme rapide, au tour par tour, avec des éléments de gestion et de jeu de rôle". Le développement se concentre pour Xbox One et Steam. Alors que le genre est nouveau pour le développeur, le jeu conserve leur style humoristique signature. L'équipe présente un teaser en août 2014, lorsqu'elle fait ses débuts en tant que démo jouable à l'exposition PAX Prime. Ils sortent leur première bande-annonce un an plus tard, et lancent un test bêta privé en septembre 2016. Les versions du programme Steam Early Access et Xbox One Game Preview sont lancées le 13 janvier 2017. Dans un article de blog, The Behemoth annonce en novembre 2017 son intention de sortir le jeu au cours des premiers mois de 2018. Le 21 février, il est finalement annoncé que le jeu sortirait le 2 mars.

Accueil
Dans un aperçu début 2015, Polygon écrit que le schéma de contrôle du jeu semble équilibrer l'accessibilité pour les joueurs débutants et les options tactiques pour les vétérans. Ils ajoutent que c'est le titre le plus drôle de l'exposition PAX East. PC Gamer note la folie du jeu et le plaisir d'y jouer. GameSpot décrit son gameplay et son style comme "chaotiques".

Le jeu reçoit des critiques positives lors de sa sortie selon l'agrégateur de critiques Metacritic. Il est nommé pour "Writing in a Comedy" aux National Academy of Video Game Trade Reviewers Awards.

Références

Liens externes

Jeu Xbox One
Jeu Windows
Jeu vidéo développé aux États-Unis
Jeu vidéo de stratégie
Jeu vidéo indépendant
Action-RPG
Jeu vidéo sorti en 2018

Pit People


Josef März ist der Name folgender Personen:

* Josef März (Geograph) (1892–1955), deutscher Geograph und Zeitungswissenschaftler
 Josef März (Unternehmer) (1925–1988), deutscher Unternehmer

Josef März


An Dendrocalamus sahnii in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni H.B.Naithani Bahadur. An Dendrocalamus sahnii in nahilalakip ha genus nga Dendrocalamus, ngan familia nga Poaceae.

Mabibilngan ini ha Arunachal Pradesh. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Dendrocalamus

Dendrocalamus sahnii


Der HK Brest () ist ein belarussischer Eishockeyklub aus Brest, der in der belarussischen Extraliga spielt. Der Klub wurde 2001 gegründet und trägt seine Heimspiele im Eissportpalast Brest aus, der 2.000 Zuschauern Platz bietet.

Geschichte

Der HK Brest wurde 2001 gegründet. Seit der Saison 2000/01 nimmt die Mannschaft durchgehend am Spielbetrieb der belarussischen Extraliga teil.

Bekannte Spieler
 Maxim Wassiljewitsch Balmotschnych
 Aljaksej Baranau
 Jauhen Kawyrschin
 Jewgeni Alexandrowitsch Korotkow
 Ilja Sergejewitsch Solarjow

Weblinks
 Offizielle Webseite (russisch)

Brest, HK

HK Brest


CRISPR, Clustered Regularly Interspaced Short Palindromic Repeats, også omtalt under navnet CRISPR-Cas9, betegner en proces, der bruges af adskillige mikroorganismer som en forsvarsmekanisme bl.a. mod virusangreb, hvorved det fremmede genom ødelægges.

CRISPR er blevet omtalt som "den genetiske schweizerkniv" fordi det er et generelt værktøj til genmodificering. Derfor har CRISPR-teknologien fundet anvendelse bl.a. til studier og behandling af gendefekter og indenfor planteforædling, se f.eks.

Emmanuelle Charpentier og Jennifer A. Doudna fik i 2020 Nobelprisen i kemi for "udvikling af en metode til redigering af genomer."

Historisk om CRISPR

 2007: Under ledelse af Danisco indsættes resistensgen for bakteriofager i bakterier, der efterfølgende benyttes til fremstilling af diverse oste.
 2012: Under ledelse af Emmanuelle Charpentier og Jennifer A. Doudna vækkes interessen for CRISPR. Forskergrupper fremviste at cas9 kan benyttes til at ændre specifikke dele af gener.
 April 2015: ændring af ikke-levedygtig embryo vha. modificeringsteknikken CRISPR under ledelse af Junjiu Huang.
 2018: den kinesiske forsker He Jiankui hævdede, at han havde ændret to babyers DNA med CRISPR-teknikken med henblik på at gøre dem resistente mod HIV ved at have modificeret genet for CCR5, genet for HIV-receptoren, hvilket udløste et stort negativt og advarende respons. Efterfølgende har flere forskere påvist, at når CRISPR-teknikken anvendes på at ændre et gen, kan det medføre små såvel som store utilsigtede ændringer i genomet lige fra små ændringer omkring selve genet til eliminering af hele kromosomet.

Metoden

Af menneskeheden anvendes CRISPR som en metode til genmodificering af diverse organismer. Metoden tager udgangspunkt i samme funktion som lymfocytters T-huskeceller under/efter aktiv immunisering. Inden for komplekse organismer er denne egenskab kendt, dog har der ikke tidligere været kendskab til at prokaryoter besidder lignende egenskaber. Bakterier skaber af den grund en RNA-streng identisk med virus', der sammen med vil binde sig til vira, på den måde ødelægges virus-DNA. Idet bakterier bekæmper snyltende vira, indbygges en del af den indtrængende organismes DNA i bakteriens eget genom, såkaldt spacer DNA. Bakteriers genetiske hukommelse har ført til fundet af CRISPR. CRISPR, som teknologisk metode, tager udgangspunkt i CRISPR-komplekset, der er bestående følgende af tre hovedkomponenter:
 Cas9: restriktionsenzym med egenskaber tilsvarende til helikase og nucleases funktioner. Bryder hydrogenbindinger mellem nitrogenholddige baser i DNA-strengen og katalyserer nedbrydning af DNA. gRNA, guide-RNA, er en gensekvens der matcher target-DNA, og som er sat sammen med cas9.
 crRNA (CRISPR RNA): sporer target-DNA. crRNA er komplementær med sekvensen, der ønskes at ændres.
 TracerDNA: fører til sammensætning af cas9 og crRNA.
CRISPR-kompleks bryder DNA, hvilket muliggør ødelæggelse af ufordelagtig mutationer og/eller indsætning af gener. Editering af genomet tager udgangspunkt i, at bruddet i DNA bevirker til mutationer der ødelægger sygdomsfremkaldende gener, knock-out. Desuden kan der biddrages med en såkaldt DNA-donor hvilket muliggør elitering og reparation.

Anvendelse
CRISPR bruges i dag til at modificere DNA og derved skabe genmodificerede organismer, GMO. Anvendelsesmulighederne er mange da metoden er økonomisk favorabel, samtidigt er CRISPR nem og hurtig.
 Planter: forbedring af primærproducentens egne egenskaber og/eller tilførsel mere fordelagtige egenskaber.
 Dyr: forbedring af dyre-racer, til fordel for menneskeheden.
 Mennesker: ved genterapi overføres gener til somatiske celler med det formål at helbrede sygdom, på den måde effektiviseres sygdomsbehandling.
Indsættelse af raske gener er vanskelig, da generne ikke nødvendigvis udtrykkes korrekt. Af den grund dannes der ikke passende mængder af genprodukt. Internationalt foretages ikke genterapi på gameter dog udføres der forskning inden for ændring af en embyros gener i forbindelse med in vitro fertilisation; positiv indvirkning på barnløshed. Dog forekommer der alternative og mindre risikable løsninger inden for barnløshed, disse løsninger er ægsortering, sæddonation og adoption, der kan finde sted uden genetisk konstruktion og ændring. I den forbindelse opstår der også et etisk dilemma ift. skabelsen af det perfekte menneske, gennem videnskabelig selektion inden for genetisk variation

Se også

 Hachimoji DNA
 mikroRNA
 Mutation

Referencer

DNA

CRISPR


دوري منطقة القاهرة أو دوري القاهرة (1922–1958)، هو دوري كرة قدم مصري قديم، أجريت منه 32 دورة ثم توقف، كان يقام قبل بداية الدوري المصري الممتاز في شكله الحالي، في هذا الوقت كانت المنافسة الرئيسية هي كأس مصر الذي أجريت أولى دوراتها في 1922، نظم أولى دورياته في موسم 1922–23 من قبل مجلس القاهرة لكرة القدم، تحت اسم مسابقة منطقة القاهرة، تولى الاتحاد المصري لكرة القدم المسؤولية عن البطولة في عام 1938، إلى جانب ثلاث بطولات إقليمية أخرى (دوري منطقة الإسكندرية (التي نظمت بين عامي 1926 و 1953)، وبحري، ودوري منطقة القناة (التي نظمت بين عامي 1927 و 1948، وفاز بها المصري في نهاية موسم 1947–48). وحتى بعد البدء في إقامة الدوري المصري بنظامه الحديث في 1948 استمر دوري منطقة القاهرة جنبًا إلى جنب معه لعدة سنوات (أي تحتسب نتائج الدوري الوطني بين أندية القاهرة أيضًا في دوري المدينة)، حتى توقف أخيرًا في 1953، ثم عاد ولمرة واحدة عام 1957، ثم توقفت المسابقة تمامًا. وكان يشارك في هذا الدوري أندية القاهرة. وهي الأهلي، والزمالك، والسكة الحديد، والترسانة، والبوليس، والنادي النوبي بالقاهرة والزمالك ب.

أُقيمت أول نسخة من البطولة موسم 1922–23، وفاز بها نادي الزمالك (المختلط آنَذاك)؛ ليكون بذلك أول فريق يفوز بالبطولة، ومنذ ذلك الحين، تعاقبت 4 أندية على الفوز باللقب، ويحمل الأهلي الرقم القياسي في عدد مرات الفوز بالبطولة بواقع 15 لقب، يليه الزمالك 14 لقب، ثم السكة الحديد بلقبين، ثم الترسانة بلقب وحيد. حصل الأهلي على أول دوري في موسم 1924–25، بينما فاز السكة الحديد بأول دوري في موسم 1923–24، وفاز نادي الترسانة باللقب الوحيد في موسم 1932–33.

كانت البطولة تسمي بكأس الأمير طوسون حتى موسم 1926–27. دوري منطقة القاهرة منذ 1923-1924 جزءًا من أول مسابقات إقليمية على مستوى الدولة في شكل دوري حديث، بالإضافة إلى مسابقتين في كأس مصر وكأس السلطان حسين. عندما بدأ الدوري المصري الممتاز على مستوى الأمة في موسم 1948–49 و 1949–50. حُسم بطل دوري القاهرة بنتائج فرق القاهرة في الدوري المحلي بدون الحاجة إلى مباريات منفصلة لدوري القاهرة. أستنف مباريات دوري القاهرة بفرق الاحتياط والناشئين ابتداء من موسم 1950–51 باستثناء موسم 1951–52 حيث الغي الدوري بسبب التحضير للألعاب الأولمبية. لعب في موسم 1933–34 مباريات الذهاب فقط بسبب مشاركة مصر في الألعاب الأولمبية وفي كأس العالم.

الزمالك تغير اسمه في هذه البطولة مرتين من نادي المختلط إلى نادي فاروق ومن نادي فاروق إلى نادي الزمالك.

التاريخ

الفكرة
يقول المؤرخ الرياضي ياسر أيوب أن أول بطولة دوري في مصر سميت باسم دوري المناطق الدورية.حيث اجتمع الاتحاد المصري لكرة القدم في اليوم التاسع من شهر نوفمبر عام 1922 لبحث انطلاق أول بطولة للدورى في مصر. وكان من الصعب إقامة الدورى المصرى على غرار الدوري الإنجليزي الممتاز، فلا يوجد إمكانيات للأندية المشاركة في الاتحاد، ولا إمكانيات الكرة المصرية تسمح. وكان من الصعب أن يتحمل النادى القاهرى تكاليف، ومشقة السفر، والتنقل طيلة مباريات المسابقة ليلعب مع أندية الإسكندرية أو الوجه البحرى أو أندية القناة، والعكس كان صحيحًا. ولم يكن ذلك في ذهن أعضاء مجلس إدارة الاتحاد المصرى وقتها.

وكان البديل الذي وجده أعضاء مجلس إدارة الاتحاد أمامهم جاهزًا، هو النموذج الذي تلعب به الفرق الإنجليزية الموجودة في مصر. فقد كان لهذه الأندية الدورى الخاص بها، ولكن كانت أندية كل منطقة تلعب فيما بينها أولًا، ثم تتواجه الأندية الفائزة ببطولة مناطقها في مباريات فاصلة لتحديد بطل المسابقة من كل موسم. وهكذا قرر الاتحاد المصرى لكرة القدم تنظيم أول مسابقة للدورى المصرى على غرار مسابقة الدورى الإنجليزى العسكرى في مصر، وتقرر أن تبدأ هذه البطولة في موسم 1922–23. وقسمت مصر إلى أربع مناطق كروية هي القاهرة والإسكندرية والوجه البحرى والقناة، بحيث تلعب أندية كل منطقة دورى خاص، ثم يتقابل أبطال المناطق في نهاية الموسم لتحديد بطل الدورى المصرى.

مسابقة منطقة القاهرة (1922–1938)

بداية البطولة (1922–1928)
حصد نادي الزمالك (المختلط آنَذاك) علي أول نسخة من دوري القاهرة في موسم 1922–23. كان دوري منطقة القاهرة جزءًا من أول مسابقات إقليمية على مستوى الدولة في شكل دوري حديث منذ موسم 1923–1924، بالإضافة إلى مسابقتين في كأس مصر وكأس السلطان حسين. فاز نادي السكة الحديد بلقبين مواسم 1923–24 و 1925–26، وحصد الأهلى في تلك الفترة 3 بطولات مواسم 1924–25، و1926–27، و1927–28. بالرغم من معرفة أبطال نسخ البطولة في تلك الفترة، لم يعرف عدد الفرق المشاركة، وأسماء الفرق، ونتائج المباريات.

أبطال متعددون (1928–1938)

شارك في نسخة 1928–29 ثلاثة فرق، وكانت أسماء الفرق هم نادي المختلط (الزمالك حاليًا) والأهلي ونادي الترسانة، فاز نادي الزمالك بهذا اللقب بعد تصدره الجدول برصيد 6 نقاط جمعهم من أربعة مباريات، ولكن حسب بعض المصادر ان في نظام دوري القاهرة في عام 1928–29، وخوض جولة نهائية بين أول 3 فرق من القسمين A و B للعب على اللقب، ويشير المصدر إلى فوز الأهلي باللقب، ولكن لا توجد معلومات عن هذه الجولة. ثم حصل نادي المختلط (الزمالك) على لقبه الثانى على التوالي حيث فاز بنسخة 1929–30 بعد تصدره الجدول برصيد 5 نقاط جمعهم من أربعة مباريات، ولكن بعض مصادر تشير ان نظام دوري القاهرة في تلك النسخة، يوجد به دور نهائي بين أول فريقين من القسمين A و B للعب على اللقب، والتي فاز بها الزمالك أيضًا، ولكن لا توجد معلومات عن تلك الجولة، على عكس جريدة الأهرام التي نصَّ في اليوم الختامي على أن الزمالك كان البطل مباشرة بعد تعادله مع الأهلي.

فاز الأهلى بنسخة 1930–31 بعد تصدره الجدول برصيد 10 نقاط جمعهم من 6 مباريات، شهدت هذه النسخة مشاركة فريق رابع وهو يونان القاهرة، وفي موسم 1931–32، عاد الزمالك للفوز بالبطولة، بعد حصده 15 نقطة من 8 مباريات، شهدت تلك النسخة مشاركة فريق خامس، وهو نادي المختلط الجديد (نادي الزمالك ب). في موسم 1932–33، حصل الترسانة على لقبه الوحيد في البطولة، بعد تصدره الدوري بعد حصده 13 نقطة جمعهم من 8 مباريات. قرر في موسم 1933–34 الاتحاد المصري إنهاء المنافسة للسماح لتحضير لكأس العالم والألعاب الأولمبية بعد الانتهاء من جولات الذهاب، وحصد اللقب في تلك النسخة الزمالك، بعد حصده 7 نقاط جمعهم من 4 مباريات، شارك في تلك النسخة خمسة فرق هي الزمالك والأهلي والترسانة والسكة الحديد والبوليس. وفي موسم 1934–35، عاد الأهلي للفوز بالبطولة، بعد حصده 13 نقطة من 8 مباريات. وحافظ الأهلى على لقبه في موسم 1935–36، فحصد نفس نقاط الموسم السابق، وفي موسم 1936–37، حصد الأهلى على لقبه الثالث على التوالي، بعد حصوله علي 10 نقاط من 6 مباريات، شهدت تلك النسخة إنسحاب نادي البوليس بعد أول مباراة له، التي أنتهت بفوز الترسانة على البوليس 5-1 يوم 9 أكتوبر 1936. واصل النادي الأهلى التالق ليحصل على لقبه الرابع تواليًا في موسم 1937–38، فحصد 12 نقطة من 8 مباريات.

دوري القاهرة (1938– 1953)

واصل الأهلي التفوق، وحصد لقبه الخامس تواليًا في موسم 1938–39، فحصد 17 نقطة من 10 مباريات، شهدت تلك النسخة زيادة عدد الفرق المشاركة إلى ستة فرق بمشاركة يونان القاهرة. وفقًا لجريدة الأهرام حصد نادي الزمالك لقب موسم 1939–40، بعد حصده 17 نقطة من 10 مباريات، بذلك توقفت مسيرة الأهلي بخمسة ألقاب على التوالى، حافظ الزمالك على لقبه في موسم 1940–41، شهدت تلك البطولة مشاركة النادي النوبي بالقاهرة بدلًا من يونان القاهرة، وحصد في تلك النسخة نفس العدد من النقاط.

عاد الأهلي لإحراز اللقب في موسم 1941–42، بعد حصده 16 نقطة من 10 مباريات، شهد ذلك الموسم فوز الزمالك على الأهلي 6-0 في يوم 3 يناير 1942، وكانت المبارة الأكبر من حيث النتيجة خلال مباريات الفريقين. أحرز أهداف الزمالك عبد الرحمن فوزي هدفين وعبد الكريم صقر هدفين وعمر شندي وحلمي زامورا. شهد هذا الموسم تغير اسم نادي المختلط إلى اسم نادي فاروق (الزمالك). . حافظ الأهلي على لقب البطولة في موسم 1942–43، الذي شهد تخفيض عدد الفرق إلى خمس فرق، وعدم مشاركة النادي النوبي بالقاهرة، وحصد اللقب بعد إحرازه 14 نقطة من 5 مباريات. عاد الزمالك لفوز بالبطولة في موسم 1943–44، شهد هذا الموسم مشاركة 4 فرق فقط، وعدم مشاركة النادي الأهلي، حصد اللقب بعد حصوله على 11 نقطة من 6 مباريات، وحافظ الزمالك على لقبه في موسم 1944–45، شهد هذا الموسم عودة الأهلي لمشاركة في الدوري، بالإضافة إلى إنسحاب نادي البوليس من الدوري في يوم 8 ديسمبر 1944 في الدقيقة 60 في مبارته أمام السكة الحديد، وكانت النتيجة تشير إلى 2-0 لسكة الحديد، حصد الزمالك اللقب بإحرازه 11 نقاط من 6 مباريات. عاد الأهلي إلى الفوز باللقب في موسم 1945–46، بعد حصده 10 نقاط من 6 مباريات. خلافًا للاعتقاد السائد بأن الزمالك فاز بلقب النسخة ذكرت جريدة الأهرام في 10 مارس 1946، فاز الأهلي على الزمالك في المباراة النهائية، وفاز باللقب. وأستمرت لعبة الكراسي الموسيقية بين الأهلي والزمالك في الفترة بين عامي 1945 إلى 1950، حيث يفوز الزمالك بلقب، ويفوز الأهلي بلقب في العام التالي. فاز الزمالك بلقب موسم 1946–47، حيث حصد الزمالك علي اللقب بفارق الأهداف عن نادي السكة الحديد، حيث حصل كل منهما على رصيد 8 نقاط من 6 مباريات. فاز الأهلي بلقب موسم 1947–48، بعد حصده 11 نقطة من 6 مباريات، شهد ذلك الموسم إنسحاب الزمالك من مباراة الأهلي في يوم 27 فبراير 1948 بعد رفض الاتحاد إعادة جدولة المباراة. الأهلي لعب مباراة استعراضية أمام الترسانة في ذلك اليوم. عاد الزمالك لفوز بلقب موسم 1948–49، حيث لم تقم البطولة بشكل منفصل، حيث حسم بطل دوري القاهرة بنتائج فرق القاهرة في الدوري المصري الممتاز. وفاز الأهلي بلقب موسم 1949–50. وأقيمت البطولة بنفس نظام الموسم السابق.

أقيمت نسخة 1950–51 بين لاعبي الاحتياط والناشئين، وفاز الزمالك بلقب تلك النسخة. ونصت عدد 2 مارس 1951 من جريدة الأهرام على انتهاء المبارة النهائية لدوري القاهرة درجة أولى فوز نادي فاروق على النادي الأهلى 3-0، وأصبح النادي الفائز بطلًا لأندية القاهرة. حافظ الزمالك على لقبه في موسم 1951–52، بعد حصوله على 9 نقاط من 6 مباريات. شهد ذلك الموسم إلغاء الدوري المصري الممتاز لإتاحة الوقت للتحضير للألعاب الأولمبية. حافظ الزمالك على لقبه الثالث تواليًا بعد فوزه بلقب موسم 1952–53، شهد ذلك الموسم تغير اسم نادي فاروق إلي اسمه الحالي نادي الزمالك. لعبت تلك المسابقة من قبل فرق ب وكانت تسمى دوري القاهرة للفرق ب (للأعبين الناشئين والاحتياطيين).

مسابقة منطقة القاهرة (1957–58)
كانت المنافسة جزءًا من مسابقات المناطق على مستوى البلاد مستقلة عن الدوري المصري الممتاز، ولكن نتائجها ستستخدم لتحديد الهبوط والصعود بين أقسام الدوري، ستحمل الفرق في نفس مجموعة في الدوري نتائجها وجهاً لوجه إلى منافستها في بطولة المنطقة. حصل الأهلي علي لقب تلك النسخة بعد حصوله على 9 نقاط من 6 مباريات. وبذلك حصل على 15 لقب متفوقًا عن نادي الزمالك بلقب واحد.

الأندية
شارك في دوري منطقة القاهرة 8 أندية مثل الأهلي والزمالك والترسانة والسكة الحديد ويونان القاهرة والبوليس والنوبي والزمالك ب.

الأبطال

انظر أيضًا

 الدوري المصري الممتاز
 كأس مصر
 كأس السوبر المصري

 دوري منطقة القناة
 دوري منطقة الإسكندرية
 كأس السلطان حسين

 كأس أكتوبر
 كأس الجمهورية العربية المتحدة
 الدوري المصري القسم الثاني

مراجع

باللغة العربية

باللغة الإنجليزية

الاتحاد المصري لكرة القدم
منافسات كرة قدم سابقة في مصر

دوري منطقة القاهرة


An Robiquetia tongaensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Phillip James Cribb ngan Paul Ormerod. An Robiquetia tongaensis in nahilalakip ha genus nga Robiquetia, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Robiquetia

Robiquetia tongaensis


Durham Cathedral er en domkirke i Durham i Nordengland, som blev bygget til ære for Skt. Cuthbert. Hans relikvier ligger i et kapel bag højalteret med indgang fra De ni altres kapel. Munken Beda nedskrev en del om Cuthberts liv, og Bedas relikvier findes i kirken.

Byggehistorie
I 1093 begyndte biskop Wilhelm byggeriet af den nuværende kirke. Skibet og transeptet blev bygget 1093–1133, og så fulgte resten af kirken. Kapitelhuset blev bygget mellem 1133 og 1141.
Galileakapellet, hvor Bedas relikvier er opbevaret, mellem 1175 og 1189 og De ni altres kapel 1242–1274.

Beskrivelse af kirken

Kirken er 120 m lang og blandt de største middelalderkirker i Europa. Kirken har hvælv og er et af de tidligste eksempler på systematisk brug af krydshvælv med ribber over et treetagers midterskib med arkader, triforium og klerestorie. Pilarerne veksler i størrelse med knipper af søjler, pilastre fæstet til en kerne og en cylindrisk  søjle. Det gør midterskibet i Durham til et af de fineste i den romanske arkitektur.

Galileakapellet

Galilæakapellet har fået navnet, fordi processionen ved slutningen af søndagsmessen ender her og symboliserer Jesu tilbagekomst til Galilæa efter opstandelsen. Galilæakapellet er kirkens kapel viet til Maria. De er sædvanligvis i østenden bag koret, men i Durham var fundamenterne usikre her, og væggene begyndte at gå i stykker. Det blev taget som tegn på at Skt. Cuthbert ikke ønskede kvinder nær sine relikvier, så kapellet blev flyttet til vestenden. I kapellet er der kalkmalerier fra 1300-tallet. Ved siden af alteret findes et af en biskop, som kan være Skt. Cuthbert. Han bærer en hyrdestav, for han anses som kirkens hyrde.

Kapitelhuset blev brugt under indspilningen af Harry Potter-filmene og var da klasseværelse.

Eksterne henvisninger
http://www.durhamcathedral.co.uk/
Flere bilder

Se også
Skt. Cuthbert
Beda

Litteratur
Pevsner, Nikolaus, The Buildings of England, County Durham, London 1953
Durham Cathedral, Jarrold Publishing 2000

Domkirker i England
Verdensarvsområder i Storbritannien
Durham
Etableret i 1093

Durham Cathedral


මුද්‍රණයේ විධික්‍රමයන්

අච්චු සාදන්නෙක් ජොස්ට් ඇමෙන් ගේ ලී අච්චු මුද්‍රණයක් 1568

නිරේඛනය සහ තහඩු මුද්‍රණය වැනි ඉන්ටාලියෝ ශිල්පක්‍රමයන් හා සැසඳීමේදී ඒවායේ අවශ්‍ය වන්නේ අඩු පීඩනයක් යෙදීමකි. මේ ක්‍රමයෙන් හොඳ මුද්‍රණයක් ලබාගැනීම සඳහා අවශ්‍ය වන්නේ අච්චුව මත  තීන්ත තවරා කඩදාසියක් හෝ රෙද්දක් සමඟ ගැටීමට සැලැස්වීම පමණකි.
මුද්රනණයේදී සැලකිල්ලට ගතයුතු විධිකරනි ම තුනක් පවතී.

x	මුද්රාෂ තැබීම : රෙදි මෙන්ම මුල්කාලීන යුරෝපීය ලී අච්චු (1400-40) සඳහාද යොදාගනු ලැබිණ. මෙහිදී කඩදාසිය හෝ රෙද්ද මේසයක් වැනි පැතලි මතුපිටක් මතත තබා ඒ මත තබන ලද අච්චුව තද කිරීම හෝ හෝ මිටියකින් තට්ටුකිරීම මඟින් මුද්රටණය සිදුකෙරින.

x	සම්මර්ෂණය : සෑම කාලයන්හිම ඈත පෙරදිග රටවල ජනපිරී බය මුද්රෙණ විධිකරහා මය වූයේ මෙයයි. යුරෝපීය ලී අච්චු මුද්ර්ණය සඳහා මෙම කරනි මය 15 වන සියවසේදී පමණ යොදාගැනින. යුරෝපයේදී මෙය වැඩි වශයෙන් යොදාගැනුනේ රෙදි මුද්රෙණය සඳහාය. එමෙන්ම 1910 පමණ සිට වර්තමානය දක්වා බටහිර ලී අච්චු මුද්රණණ සඳහා මෙය යොදාගනු ලබයි. අච්චුව එහි මුහුණ ඉහලට සිටින ලෙස මේසයක් මත තබා ඒ මත කඩදාසිය හෝ රෙද්ද තබනු ලබයි. කඩදාසිය පිටිපැත්ත පැතලි ලීයකින්, ඔපකරයකින් සම්මර්ෂණය හෙවත් පිරිමැදීම සිදුකරනු ලබය.ි පසුකාලීනව ජපානයේ ලී අච්චුව නොවෙනස්ව රඳවා ගැනීම සහ මුද්රතණයේදී නිසි පීඩනයක් ලබාදීම සඳහා සංකීර්ණ ලී යාන්තිරකිනක මෙවලම් යොදාගනු ලැබිණ. මෙහි අවශ්යණතාව තදින් දැනෙන්නට පටන් ගත්තේ බහු වර්ණ යෙදීම ආරම්භ වූ පසු තීන්ත තට්ටු කිහිපයක් යෙදීමට අවශ්යැ වූ විටය.

x	මුද්ර්ණාල මුද්රැණය : බෙහෝ කාලයක් වනතුරු මුද්රබණාල දැකගත හැකිවූයේ ආසියාවේ පමණකි. මුද්රුණාල මුද්රුණය 1480 පමණ සිට යුරෝපීය මුද්රබණයන් පොත් මුද්රූණය සඳහාද ඊට පෙර සිටම ලී අච්චු මගින් මුද්රණත පොත් මුද්ර ණය සඳහාද යොදාගනු ලැබිණි. මුද්රිණාල මුද්රරණයන්ට පෙර සරළ මුද්රිණ කර   ම යුරෝපයේ පැවත තිබිය හැකි වුව ඒ පිලිබඳ පරුෝ බල සාධක නොමැත.

මුද


Mezilesí, bis 1950 Trutmaň (deutsch Trautmanns) ist ein Ortsteil der Gemeinde Čížkrajice in Tschechien. Er liegt dreieinhalb Kilometer südlich von Trhové Sviny und gehört zum Okres České Budějovice.

Geographie
Mezilesí befindet sich im Vorland des Gratzener Berglandes am Nordosthang des Hügels Hájek (584 m) über dem Tal des Baches Trutmaňský potok. Nordöstlich erhebt sich der Trutmaňský kopec (531 m).

Der Ort wurde in der Quellmulde eines Bächleins als kleines Hufendorf angelegt, einzelne Gehöfte entstanden auch auf den umliegenden Hängen. Die meisten der Gehöfte von Mezilesí sind die für diese Gegend typischen geschlossenen Vierkanter, von denen einige über ein Obergeschoss verfügen.

Nachbarorte sind U Svaté Trojice und Mokrovec im Norden, Hamr Na Rejte, Marouškův Dvůr, Rejta und Hrádek im Nordosten, Pěčín und Žár im Osten, Chudějov, Žumberk und Klažary im Südosten, Kamenná, Kondrač und Chvalkov im Süden, Kukle und Čížkrajice im Südwesten, Mohuřice und Na Stráni im Westen sowie Boršíkov im Nordwesten.

Geschichte
Der erste urkundliche Nachweis über Trautmans erfolgte am 26. Mai 1327, als das Dominikanerkloster Austie das aus 19 Untertanen bestehende Dorf an Wilhelm von Landstein verkaufte. Zuvor gehörte das Gut zu den Besitzungen des dem Landsteiner Zweig der Witigonen entstammenden Ojíř II. ze Svin, der dem Kloster beigetreten war. Der Ortsname ist keltischen Ursprungs und belegt eine weitaus frühere Besiedlung. Wilhelm von Landsteins Sohn Vítek († um 1380) verkaufte Trautmans 1359 zusammen mit den Herrschaften Gratzen und Wittingau auch das Gut Trautmans an die Brüder Peter, Jost, Ulrich und Johann I. von Rosenberg auf Krumau. Die Rosenberger schenkten Trautmans der Erzdechantei Krumau. Seit der zweiten Hälfte des 14. Jahrhunderts bestand in Trautmans zudem ein Rittersitz. 1378 erwarb Vilém Puček z Trutmaně einen der beiden Höfe in Trocznow von Mikeš Žižka, einem Onkel von Jan Žižka. Zwischen 1386 und 1388 ist Vilém Puček als Burggraf von Gratzen nachweisbar. 1413 ist der Ritter Brus z Trutmaně als Hauptmann von Wittingau erwähnt, zwei Jahre später ist er als Brus von Zahradka auf Trautmanns im Zuge einer Schenkung an die Kirche in Schweinitz erneut nachweislich. Nachfolgender Besitzer des Rittergutes war Jan Drochovec z Trutmaně, der 1429 zusammen mit Wenzel von Gutenbrunn seine Mitgift in Zahradka einschließlich des dortigen Meierhofes verkaufte. Zwischen 1456 und 1460 wird Vlreich Babka von Trawtmanss (Oldřich Babka z Trutmaně) aus dem Geschlecht der Babka von Kvasejovice als Besitzer des Rittergutes genannt. Danach ist der Rittersitz offenbar erloschen. 1840 lebten in den 33 Häusern von Trautmanns 175 Deutsche. Gepfarrt war der Ort nach Schweinitz. Bis zur Mitte des 19. Jahrhunderts blieb das Dorf immer Teil des Prälaturgutes Krumau.

Nach der Aufhebung der Patrimonialherrschaften bildete Trautmanns/Trutmaně ab 1850 einen Ortsteil der Gemeinde Pěčín/Haid in der Bezirkshauptmannschaft Budějovice/Budweis. Im Jahre 1862 bestand das Dorf aus 34 Häusern, in denen 207 katholische und deutschsprachige Einwohner lebten. 1915 lebten in Trautmanns / Trutmaně 173 Deutsche.
Ab 1924 bildete Trautmanns/ Trutmaň eine eigene Gemeinde im Okres České Budějovice. Im Jahre 1930 hatte die Gemeinde 142 Einwohner, 1939 waren es 163 Infolge des Münchner Abkommens wurde die Gemeinde 1938 dem Deutschen Reich zugeschlagen und gehörte bis 1945 zum Landkreis Kaplitz. Nach dem Ende des Zweiten Weltkrieges kam Trutmaň wieder zur Tschechoslowakei zurück und die deutschen Bewohner wurden vertrieben. 1948 wurde das Dorf dem neu gebildeten Okres Trhové Sviny zugeschlagen, der zwölf Jahre später wieder aufgehoben wurde. Am 8. August 1950 erfolgte die Umbenennung in Mezilesí u Trhových Svin. Im Jahre 1960 erfolgte die Eingemeindung nach Čížkrajice, zugleich wurde der Ort wieder dem Okres České Budějovice zugeordnet. Mit Beginn des Jahres 1976 wurde das Dorf nach Trhové Sviny umgemeindet und der amtliche Ortsname auf Mezilesí verkürzt. Seit 1994 bildet Mezilesí wieder einem Ortsteil der Gemeinde Čížkrajice. Im Jahre 1991 hatte der Ort 53 Einwohner, beim Zensus von 2001 lebten in den 27 Wohnhäusern von Mezilesí 50 Personen. Mezilesí bildet einen eigenen Katastralbezirk, der den Namen Mezilesí u Trhových Svinů führt.

Sehenswürdigkeiten
 Kapelle der hl. Dreifaltigkeit im Ortszentrum, früher als Dorfkirchlein bezeichnet
 Wegekapelle Johannes des Täufers (Šrámovka), südlich des Dorfes an der Straße Čížkrajice – Klažary; das nach 1945 zur Ruine verfallene Bauwerk wurde 2009–2011 durch die Bürgerinitiative Drobné památky nejjižnějších Čech wiederhergestellt

Weblinks
 Private Website über Trautmanns
 Beschreibung von Mezilesí auf selskebaroko.unas.cz (tschechisch)
 Šrámovka (Informationen zur Kapelle)

Einzelnachweise

Ortsteil in Tschechien
Ersterwähnung 1327
Čížkrajice

Mezilesí (Čížkrajice)