17502 Manabeseiji este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
17502 Manabeseiji este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Kitami de Kin Endate și Kazuro Watanabe. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,28 ua, o excentricitate de 0,12 și o înclinație de 4,2° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 17001-18000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1992
Centura de asteroizi

17502 Manabeseiji


Filippo Riceputi (né le  à Forlì – mort le ) est un jésuite célèbre par ses travaux sur les antiquités et l'histoire de l'Illyrie.

Biographie
Filippo Riceputi revint à Rome (1720) après avoir passé plusieurs années en Dalmatie comme missionnaire. Le pape Clément XI, à qui l'on fit connaître ce qu'il avait rapporté de cette province, lui ouvrit les bibliothèques de Rome, particulièrement celle du Vatican, et il le renvoya de nouveau en Dalmatie, soutenu par les secours de sa haute protection. Pacifico Bizza, archevêque de Spalatro, se joignit à Riceputi dans cette mission littéraire ; de concert, ils fouillèrent dans les bibliothèques et les archives de la Dalmatie. Étant de retour à Rome avec ses riches matériaux, Riceputi, appuyé par les papes Innocent XIII et Benoît XIV, continua ses recherches dans les bibliothèques de Rome. À sa mort, il laissa près de trois cents volumes manuscrits sur l'Illyrie.

Œuvres
Il avait publié le plan de son histoire ecclésiastique de l'Illyrie dans l'ouvrage suivant : Prospectus Illyrici sacri, Padoue, 1720, in-fol. Voici sa division :

 Acta Illyricorum antistitum ;
 Collectio sacrorum conciliorum et legationum apostolicarum ad ecclesiam Illyricam spectantium ;
 de Vita et moribus sanctorum hominum, qui ecclesiam Illyricam illustrarunt, quique in cœlitum numerum relati sunt ;
 Monasticon illyricum, seu historia Monasteriorum et Sanctimonialium Illyricorum.

Voici le plan qu'il fit paraître à Rome (1732) sur l'histoire profane de l'Illyrie qu'il se proposait de publier : P.  De aboriginibus Illyricis et circumillyricis hyperboreis ; P.  De aboriginibus Illyricis meridionalibus, necnon de Pelasgis, Liburnis, Siculis et Celtis, qui aboriginum themata et imperium everterunt ; P.  De Romanis, Græcis, Sarmatis et Dacis, qui alii post alios christiani Illyrici partes obtinuerunt, et plura secula cum imperio coluerunt ; P.  De Venetis, Hungaris, Nemaniis, Otthomannis, Alemannis, qui alii post alios, etc. Ces manuscrits précieux sont tombés entre les mains de Farlati, qui a su en tirer parti..

Sources et références

Liens externes

Naissance en juillet 1667
Naissance à Forlì
Décès en octobre 1742
Décès à Cesena
Jésuite italien
Décès à 75 ans

Filippo Riceputi


Die Abu-Dhabi-Klasse umfasst eine Korvette der Marine der Vereinigten Arabischen Emirate (VAE) und soll neben Patrouillen- und Seeaufklärungsaufgaben vor allem zur U-Boot-Jagd eingesetzt werden.

Einsatzprofil
Wegen der erhöhten Bedrohungslage im Persischen Golf und der Arabischen See baut die Marine der Vereinigten Arabischen Emirate ihre Fähigkeiten zur Operation abseits der Küstengewässer aus.

Wichtigste Aufgabe der Abu-Dhabi-Klasse wird neben Patrouillendienst, Seeraumüberwachung, Aufklärung und Bekämpfung von See- und Landzielen in nationalen und internationalen Einsätzen sein. Einen Schwerpunkt bildet die Abdeckung der U-Jagd-Fähigkeit der Marine der Vereinigten Arabischen Emirate.
Daneben gehört zu den Anforderungen ein guter Selbstschutz gegen See-, Untersee- und Luftziele. Die minimierte Radarreflexionsfläche des Entwurfes berücksichtigt den aktuellen Standard zur Tarnfähigkeit.

Entwicklung
Die Abu-Dhabi-Klasse basiert auf der Cigala-Fulgosi-Klasse (oder "Comandanti-Klasse") der italienischen Marine.
Der Bau wurde 2009 mit der Option auf eine zweite Korvette vereinbart. Die Einheiten dieser Klasse haben ein Stealth-Design.

Der Rumpf des Namensgebers der Klasse, die Abu Dhabi, wurde von Fincantieri in der Werft in Riva Trigoso (Genua) gebaut und nach dem Transfer per Ponton in Muggiano (La Spezia) fertig ausgerüstet.

Die Schiffstaufe fand am 15. Februar 2011 statt, am gleichen Tag mit der Kiellegung des ersten Patrouillenbootes der Falaj-2-Klasse und dem ersten Metallanschnitt für das zweite Boot derselben Klasse.

Einheiten
Die Klasse besteht bisher nur aus dem Typschiff, das am 8. Januar 2013 zusammen mit der Ghantut der Falaj-2-Klasse an die Marine der Vereinigten Arabischen Emirate übergeben wurde. Die Option auf ein zweites Schiff wurde bei Vertragsschluss vereinbart.
 Abu Dhabi (P 191) (Typschiff)

Siehe auch
 Cigala-Fulgosi-Klasse (Italien)
 Baynunah-Klasse (Vereinigte Arabische Emirate)
 Falaj-2-Klasse (Vereinigte Arabische Emirate)

Einzelnachweise

Weblinks
 Fincantieri launches ASW corvette (englisch)
 UAE Navy Orders an Additional Abu Dhabi Class Vessel (englisch)
 Fincantieri met à flot la corvette Abu Dhabi (französisch)
 ASW VESSEL "ABU DHABI" (englisch)

Korvettenklasse
Militär (Vereinigte Arabische Emirate)
Fincantieri
Schifffahrt (Vereinigte Arabische Emirate)

Abu-Dhabi-Klasse


Olaylar

 Daru, Baekje tahtına geçerek Baejke'nin hükümdarı oldu.

Doğumlar
 Han Mingdi, Çin imparatoru (ö. 75)
 Berenice, Yahudiye'nin kraliçesi
 Silius Italicus, Latin edebiyatının gümüş çağının önemli kişiliklerinden olan Romalı şair, konsül ve orator (ö. 103)

Ölümler
 Onjo, Baekje Krallığı'nın kurucusu ve ilk hükümdarı

Kaynakça

als:20er#28

28


Aksicim, Kırklareli ilinin Vize ilçesine bağlı bir köydür.

Tarihçe
Köy, 1901'den beri aynı adı taşımaktadır.

Coğrafya
Köy, Kırklareli il merkezine 83 km, Vize ilçe merkezine 27 km uzaklıktadır.

Nüfus

Kaynakça

Dış bağlantılar

Vize belde ve köyleri

Aksicim, Vize


Gök Medrese ya da diğer adıyla Sahibiye Medresesi, Sivas'ta yer alan medresedir. Anadolu Selçuklu Devleti döneminde, batı yönünde giriş kapısının yer aldığı ana büyük kapı üzerindeki kitabesinden anlaşıldığına göre 1271 yılında Sahip Ata Fahrettin Ali tarafından Mimar Kaluytan'a (Kaluyan el-Konevi) yaptırılmıştır.

Taç kapısının yan sütunca başlıkları üzerinde karşılıklı olarak yazılı imzaya göre Gök medresenin mimarı Konyalı Kaluyan'dır.

Taç kapının üzerindeki kitabede şöyle yazılmıştır:

عمر في ايام دولة السلطان الاعظم شاهنشاه المعظم غياث الدنيا و الدين كيخسرو بن قليج آرسلان خلد الله دولته

"Ulu sultan, yüce şahlar şahı, dünya ve dinin yardımcısı Kılıç Arslan oğlu Keyhüsrev'in devleti zamanında yapılmıştır. Allah devletini daim eylesin."

Çifte minareli taç kapısı, ve kapının üzerindeki süslemeler, yapının en görkemli bölümüdür. Süslemelerde 9 tür hayvan başı, yıldız, ve hayat ağacı motifleri kullanılmıştır. Duvarları yontma kalker taşından yapılan medresenin minareleri 25 metre uzunluğundadır. Üzengi taşlarının
üzerindeki süslemede koç, tilki, boğa, ördek, at, kuş, aslan, yılan ve fil olmak üzere dokuz adet hayvan başı vardır. Bazı araştırmacılar bu figürlerin 12 Hayvanlı Türk Takvimi ile bağlantılı olduğunu öne sürmüşlerdir.

Gök Medrese açık avlulu dört eyvan şemasının uygulandığı iki katlı olduğu iddia edilen bir medresedir. Plastik sanatın şaheserlerinden olan taç kapıda mermer malzeme nedeniyle ışık gölge sistemi genel görünümünü etkilemektedir. Ayrıca sırlı tuğla ve mavi çini işçilikli tuğla örgülü minarelerde taç kapıya daha da önem kazandırmaktadır. Cephenin solunda üç dilimli
kemeri, iki satırlık kitabesi ve üç yönü dolaşan geometrik bordürüyle çeşmesi cepheyi daha hareketlendirmiştir. Bu hareketliliği sağ ve sol tarafta benzemeli pencereler ve bekitme kuleler tamamlamaktadır. Medrese taç kapının üst iki köşesinde iç içe girmiş hayvan başları doldurmaktadır.

Minare kaidelerinden aşağı doğru inen mermer yüzeyde büyük boyutlarda geometrik, yazı ve bitkisel motifler simetrik durumda ve plastik görünümünde yapılmıştır. Medreseye girişte sağda mescidi bulunmaktadır. Ahşap minberi sonradan yapılmıştır. Mihrabın büyük bir kısmı günümüze kadar gelebilmiştir. Çini ile kaplı olup üzerinde Ayet-el Kürsi yazılıdır. Üçgenler ile kubbeye geçişin sağlandığı mescidin kubbesi ve etekleri de çini tezyinatlıdır.

Girişin solundaki kare planlı kubbeli oda ise Dar-ül Hadis bölümüdür. İç duvarları sıvanmıştır. Üzeri açık dikdörtgen planlı iç avlunun ortasında bir havuzu olması gerekir. Bugün yapının içinde bu havuzun mermer taşları hala durmaktadır. Anadolu'da bilinen en büyük Selçuklu havuzudur. 22 köşeli poligonil bir plana sahiptir. Avlunun kuzey ve güneyinde altı sütun üzerine inşa edilmiş bir revak kısmı bulunmaktadır. Bu revakların gerisinde küçük kapılardan hücrelere girilir. Doğu yönündeki ana eyvanı yıkılmış yerine mevcut taş ve kitabelerle bir duvar örülmüştür. Kuzey ve güneydeki yan eyvanların içi çini tezyinatla süslüdür.

1934-1967 yılları arasında müze olarak kullanılmıştır.

1978 yılında ilk önemli restorasyon ve kazı çalışması yapılmıştır.

Ayrıca bakınız
İnce Minareli Medrese

Kaynakça
 Sivas Gök Medrese (Sahip Ata Fahrettin Ali Medresesi) , Orhan Cezmi Tuncer, Vakıflar Genel Müdürlüğü Yayınları, 2008, Ankara

Dipnotlar

Dış bağlantılar

 Çağla Caner, Gökçe Şimşek Kuran - Searching Traces of a Donor: Sahipata in Seljuk Architecture
 Sivas Gökmedrese web sayfası

Fotoğraflar

Sivas tarihi
Sivas'taki medreseler
Anadolu Selçuklu yapıları
Türk lirası üstünde görünen yapılar
1271'de tamamlanan yapılar
13. yüzyılda kurulan eğitim kurumları

Gök Medrese (Sivas)


«آي توت آي تو أ بودي تات»  أغنية كارتون، لحنها وكتبها آلان ليفينغستون، بيلي ماي، ووارن فوستر. أدى الأغنية ميل بلانك الذي مثل صوت الطائر تويتي باي، بيعت منها مليوني نسخة في 1950.

احتفظ توني بلير بدفتر النغمات لهذه الأغنية على آلته البيانو أثناء الحرب على العراق.

مراجع

غناء
لوني تونز
أغاني 1950
أغان عن أفلام
أغان منفردة 1950
أغان عن شخصيات ذكور خياليون
أغان عن القطط

آي توت آي تو أ بودي تات


Zapotitlán es un municipio del departamento de Jutiapa de la región sur-oriente de Guatemala. Es un de los municipios menos poblados de Jutiapa, contando con 23% de habitantes en el área urbana y 77% en el área rural, con un 50% del sexo masculino y 50% del sexo femenino. Se registró una densidad de población aproximada de 126 habitantes por km² en 2022.

Se encuentra localizado al sur de los municipios de El Adelanto y Yupiltepeque, al norte de la República de El Salvador, al  oeste de Jerez y al este de Comapa. El municipio de Zapotitlán se localiza a 158 km de la Ciudad de Guatemala y a 32 km de la cabecera departamental.

Toponimia

La mayoría de los topónimos en Guatemala tienen dos partes:  el nombre del santo católico cuya fiesta se celebra el día en que fueron fundados y un vocablo descriptivo de la región de raíz náhuatl; la razón de esto es que las tropas que llegaron bajo el mando del español Pedro de Alvarado durante la conquista de Guatemala en la década de 1520 estaban compuestas por soldados españoles y por indígenas tlaxcaltecas y cholultecas.

El topónimos de «Zapotitlán» viene del náhuatl «zapotl» que quiere decir «zapote» y «tlán» que quiere decir «abundancia», que entre las dos palabras quiere decir «Lugar de Zapotes».

Geografía física

El municipio tiene una extensión territorial de 84 km² y cuenta con nueve aldeas y treinta y un caseríos.

{|class="wikitable mw-collapsible" align=center width=70% style="font-size:0.9em;"
|+style=color:black;|División administrativa de Zapotitlán
|-style=color:white; align=center
!style="background:#659ec7;" align=center|División
!style="background:#659ec7;" align=center|Listado
|-
!style=background:lemonchiffon;|Aldeas
|

 El Pinal I
 El Pinal II
 Cerro Redondo
 Mashashapa
 San Luis Ilopango
 San Antonio Papaturro
 La Ceibita
 Las Flores
 Talpetates
|-
!style=background:lemonchiffon;|Caseríos
| El Perulero
 El Tablón
 El Granadillo
 Los Cerritos
 Cuesta Grande
 El Obraje
 Zapotitlancito
 Río Chiquito
 La Lechuguilla
 Los Zares
 Loma de en Medio
 Las Aradas
 El Potrero
 Tacululus
 San Francisco La Palma
 Agua Escondida o El Borbollón
 Quinistepeque
 Canoas
 Barillas
 El Llano del Espino
 Agua Tibia
 El Aguaje
 El Carrizo
 El Cobano
 Loma Larga
 Las Pitas
 La Cuchilla
 Sanarate
 Los Fierros
|}

Debido al crecimiento de la población en la aldea El Pinal, ésta se dividió en dos aldeas llamadas El Pinal I y El Pinal II. También desaparecieron los caseríos La Ciénega y Cerro Guinixtepeque.

Ubicación geográfica

El municipio de Zapotitlán se localiza a 158 km de la Ciudad de Guatemala y a 32 km de la cabecera departamental.

Sus colindancias son:

 Norte: El Adelanto y Yupiltepeque, municipios del departamento de Jutiapa
 Sur: República de El Salvador
 Este: Jerez, municipio del departamento de Jutiapa
 Oeste: Comapa, municipio del departamento de Jutiapa

Gobierno municipal

Los municipios se encuentran regulados en diversas leyes de la República, que establecen su forma de organización, lo relativo a la conformación de sus órganos administrativos y los tributos destinados para los mismos.  Aunque se trata de entidades autónomas, se encuentran sujetas a la legislación nacional. Las principales leyes que rigen a los municipios en Guatemala desde 1985 son:

El gobierno de los municipios de Guatemala está a cargo de un Concejo Municipal mientras que el código municipal —que tiene carácter de ley ordinaria y contiene disposiciones que se aplican a todos los municipios de Guatemala— establece que «el concejo municipal es el órgano colegiado superior de deliberación y de decisión de los asuntos municipales […] y tiene su sede en la circunscripción de la cabecera municipal». Por último, el artículo 33 del mencionado código establece que «[le] corresponde con exclusividad al concejo municipal el ejercicio del gobierno del municipio».

El concejo municipal se integra con el alcalde, los síndicos y concejales, electos directamente por sufragio universal y secreto para un período de cuatro años, pudiendo ser reelectos.

Existen también las Alcaldías Auxiliares, los Comités Comunitarios de Desarrollo (COCODE), el Comité Municipal del Desarrollo (COMUDE), las asociaciones culturales y las comisiones de trabajo. Los alcaldes auxiliares son elegidos por las comunidades de acuerdo a sus principios, valores, procedimientos y tradiciones, estos se reúnen con el alcalde municipal el primer domingo de cada mes. Los Comités Comunitarios de Desarrollo y el Consejo Municipal de Desarrollo tiene como función organizar y facilitar la participación de las comunidades priorizando necesidades y problemas.

Los alcaldes que ha habido en el municipio son:

 2012-2016: Hilmar Quiñónez

Historia

Los primeros habitantes de Zapotitlán arribaron procedentes de otros departamentos de Guatemala, especialmente de Jutiapa y Jalapa. El lugar era conocido como «La Laguna», ya que se formaba una laguna durante la temporada de lluvia en el lado sur de la localidad.

Tras la Independencia de Centroamérica

El 11 de octubre de 1825, cuando fue fundado el Estado de Guatemala, Zapotitlán quedó adscrito al Distrito de Mita, en el departamento de Chiquimula.  La constitución del Estado de Guatemala promulgada el 11 de octubre de 1825 también estableció los circuitos para la administración de justicia en el territorio del Estado y menciona que Zapotitlán era parte del Circuito de Mita en el Distrito N.º 3 del mismo nombre, junto con Santa Catarina, Achuapa, Agua Blanca, Quequesque, San Antonio, Anguiatú, Las Cañas, Limones, Mongoy, Espinal, Hermita, Jutiapa, Chingo, Atescatempa, Yupiltepeque, Asunción, Papaturro y San Diego.

Creación del departamento de Jutiapa

El 21 de marzo de 1847, el gobierno del capitán general Rafael Carrera decretó la creación de la República de Guatemala., y el 25 de febrero de 1848 la región de Mita fue segregada de Chiquimula, convertida en departamento y dividida en tres distritos: Jutiapa, Santa Rosa y Jalapa.  Específicamente, el distrito de Jutiapa incluyó a Jutiapa como cabecera, Yupiltepeque, Asunción y Santa Catarina Mita y los valles aledaños que eran Suchitán, San Antonio, Achuapa, Atescatempa, Zapotitlán, Contepeque, Chingo, Quequesque, Limones y Tempisque;  además, incluía a Comapa, Jalpatagua, Asulco, Conguaco y Moyuta.

Recursos naturales
El municipio cuenta con una variedad de recursos naturales que se componen de recursos edáficos, hídricos y forestales.

Recursos edáficos
Los recursos edáficos son los recursos que vienen directamente del suelo. Los suelos que presenta el municipio se componen de terrenos de altiplanicie que son suelos inclinados y pedregosos en donde no se puede cultivar, ya que no permiten el crecimiento de los frutos y semillas. Existen suelos menos inclinados y pedregosos y ahí si se puede cultivar. Los cultivos más cosechados son maíz, frijol, sorgo, loroco, rosa de Jamaica, (que solo se da durante el invierno), el café, Con su principal área de Cultivo en San Antonio Papaturro, El Pinal 1, el Pinal 2, La Ceibita, Barillas y Quinixtepeque. El Jocote de Verano, Cultivos menos frecuentes son el chile (pimiento), tomate, cebolla, repollo, jocote y yuca.

Recursos hídricos
El agua potable es el principal recurso hídrico que existe. El municipio aprovecha el agua de los ríos procedentes de otros lugares, como por ejemplo el río Paz, que también sirve de límite con el municipio de Comapa, y los ríos San Nicolás, El Aguaje, Canoas, Chiquito y San Lorenzo. Sin embargo, el aumento de la contaminación en muchos ríos ha reducido su uso como fuente de agua potable.

Recursos forestales
Los bosques del municipio se han reducido debido a la expansión agrícola y el tala de árboles para leña y madera de construcción. Los terrenos menos inclinados fueron aprovechados para cultivos y sólo existen unos bosques de árboles en las partes más altas del municipio.

Véase también

 Elecciones municipales de Guatemala de 2015
 Historia Territorial de Guatemala
 Organización territorial de Guatemala

Notas y referencias

Referencias

Bibliografía

Enlaces externos
Mijutiapa.com

Municipios de Jutiapa
Patronazgo de San Miguel Arcángel
Toponimia náhuatl de Guatemala

Zapotitlán (Jutiapa)


O calau-coroado-africano (Lophoceros alboterminatus) é uma espécie africana de calau.

Distribuição
Esta espécie distribui-se por uma vasta área geográfica que se estende desde a Etiópia até Angola e ao norte da África do Sul.

Conservação
Este calau não se encontra ameaçado.

Lophoceros
Aves descritas em 1889

Calau-coroado-africano


Berrington Hall est une maison de campagne située au nord de Leominster, Herefordshire, Angleterre. Au , c'est le siège de la famille Cawley.

Il s'agit d'une maison de campagne néoclassique conçue par Henry Holland en 1778-81 pour Thomas Harley. Elle a un extérieur quelque peu austère, mais les intérieurs sont subtils et délicats. Berrington Hall abrite la collection de meubles d'Elmar Digby, des peintures, entre autres, de Thomas Luny (1759-1837) et la collection de costumes de  de Snowshill. Les zones « sous les escaliers » et les quartiers des domestiques qui sont ouverts au public comprennent une blanchisserie victorienne et une laiterie géorgienne. Berrington est sous la garde du National Trust depuis 1957 et est, avec ses jardins, ouvert au public.

Berrington présente le dernier aménagement paysager de Capability Brown . Une caractéristique notable est le mur ha-ha, qui fait l'objet d'une importante rénovation à la fin du  par des artisans locaux. Berrington Pool, un lac et une île, est un site d'intérêt scientifique particulier .

Histoire

Berrington appartient à la famille Cornewall depuis 1386, mais est vendu en 1775 à Thomas Harley, un banquier et entrepreneur du gouvernement qui, en 1767, est lord-maire de Londres. Il commande la reconstruction en 1778-1781 de l'actuel Berrington Hall à la place de l'ancienne maison. Il la met à disposition de sa fille Anne et de son nouveau mari George Rodney, le fils de l'amiral Rodney. Après la mort de Harley, la maison appartient à la famille Rodney pendant 95 ans .

En 1901, l'homme d'affaires de Manchester Frederick Cawley, achète le domaine à George Brydges Harley Dennett Rodney,  baron Rodney. En 1957, le  Lord Cawley le transfère au Trésor, qui le transmet au National Trust. Lady Cawley est autorisée à rester jusqu'à sa mort en 1978 .

Il est classé comme bâtiment classé Grade I en 1959.

Références

Liens externes

Monument classé de Grade I dans le Herefordshire

Berrington Hall


External Machine Interface (EMI), an extension to Universal Computer Protocol (UCP), is a protocol primarily used to connect to short message service centres (SMSCs) for mobile telephones.  The protocol was developed by CMG Wireless Data Solutions, now part of Mavenir.

Syntax

A typical EMI/UCP exchange looks like this :

  ^B01/00045/O/30/66677789///1//////68656C6C6F/CE^C
  ^B01/00041/R/30/A//66677789:180594141236/F3^C

The start of the packet is signaled by ^B (STX, hex 02) and the end with ^C (ETX, hex 03).  Fields within the packet are separated by / characters.

The first four fields form the mandatory header.   the third is the operation type (O for operation, R for result), and the fourth is the operation (here 30, "short message transfer").

The subsequent fields are dependent on the operation.  In the first line above, '66677789' is the recipient's address (telephone number) and '68656C6C6F' is the content of the message, in this case the ASCII string "hello".  The second line is the response with a matching transaction reference number, where 'A' indicates that the message was successfully acknowledged by the SMSC, and a timestamp is suffixed to the phone number to show time of delivery.

The final field is the checksum, calculated simply by summing all bytes in the packet (including slashes) and taking the 8 least significant bits from the result.

The full specification is available on the LogicaCMG website developers' forum, but registration is required.

Technical limitations

The two-digit transaction reference number means that an entity sending text messages can only have 100 outstanding messages (per session); this can limit performance, but only over a slow network and with incorrectly configured applications on one's SMSC (for example one session, with number of windows greater than 100). In practice it does not have any impact on delivery throughput.

The EMI UCP documentation does not specify a default alphabet for alphanumeric messages after decoding from hex digits. (It specifies an alphabet of  IRA for the encoded message, which is the same as 7 bit ASCII as 0-9 and A-Z are invariant characters). The related ETS 300 133-3 standard specifies the GSM-7 alphabet, which accommodates more languages than ASCII by replacing unprintable control codes with additional printable characters. In practice the GSM-7 alphabet is used. Other encodings, such as UCS-2, can be sent by using a transparent message and specifying the Data Coding Scheme.

Alternatives

 Short message peer-to-peer protocol (SMPP) also provides SMS over TCP/IP.
 Computer Interface for Message Distribution (CIMD) developed by Nokia

External links
  ETS 300 133-3
 LogicaCMG: Downloads for developers (link no longer active as of 2007-12-24)
 UCP Specification (Vodafone Germany)
 A more detailed UCP Specification
 UCP Perl implementation (for developers)
 Kannel, Open-Source WAP and SMS Gateway with UCP/EMI 4.0 support.

GSM standard
Mobile technology
Network protocols

EMI (protocol)


Obrada prirodnog jezika je potpodručje računarske znanosti, obrade informacija i umjetne inteligencije
koje proučava interakciju između računala i ljudskih (prirodnih) jezika, posebno načine kako procesirati i
analizirati velike količine podataka iz prirodnog jezika pomoću računala.

Izazovi obrade prirodnog jezika često uključuju raspoznavanje govora, razumijevanje prirodnog jezika i
generiranje prirodnog jezika.

Povijesni pregled

Povijest obrade prirodnog jezika započela je 1950-ih, iako je moguće pronaći radove i iz ranijih perioda.
1950. godine, Alan Turing je objavio članak pod nazivom "Inteligencija" koji predlaže
ono što danas nazivamo Turingovim testom kao kriterij inteligencije.

Eksperiment iz Georgetowna iz 1954. uključivao je posve automatizirani prijevod više od šezdeset ruskih
rečenica na engleski. Autori su tvrdili kako će za tri do pet godina strojno prevođenje biti riješen problem. Međutim, pravi napredak bio je mnogo sporiji i, nakon izvještaja ALPAC iz 1966., koji je otkrio da desetogodišnje istraživanje nije ispunilo očekivanja, financiranje za strojno prevođenje dramatično je smanjeno.
Malen broj istraživanja u području strojnog prevođenja proveden je do kasnih 1980-ih kad se razvijaju prvi sustavi
temeljeni na statističkom strojnom prevođenju.

Neki od najznačajnijih uspješnih sustava za obradu prirodnog jezika razvijenih u 1960-ima su SHRDLU, sustav za
obradu prirodnog jezika koji radi u ograničenom "svijetu blokova" s ograničenim vokabularom, i ELIZA,
simulacija psihoterapeuta koju je napisao Joseph Weizenbaum između 1964. i 1966. Gotovo bez korištenja
ikakvih informacija o ljuskom
razmišljanju i emocijama, ELIZA je ponekad pružala interakciju zapanjujuće nalik ljudskoj. Kada "pacijent"
nadiđe njezinu vrlo malenu bazu znanja, ELIZA bi mogla pružiti generički odgovor, primjerice odgovarajući na
"Boli me glava" pitanjem "Zašto kažete da Vas boli glava?".

Tijekom 1970-ih, mnogi programeri počinju pisati "konceptualne ontologije" koje strukturiraju znanje iz stvarnog
svijeta u podatke koji su razumljivi računalu. Primjeri uključuju MARGIE (Schank, 1975), SAM (Cullingford, 1978),
PAM (Wilensky, 1978), TaleSpin (Meehan, 1976), QUALM (Lehnert, 1977), Politics (Carbonell, 1979) i
Plot Units (Lehnert 1981). Tijekom ovog razdoblja napisani su mnogi chatbot-ovi kao što su PARRY,
Racter i Jabberwacky.

Sve do 1980-ih, većina sustava za obradu prirodnog jezika bazirala se na kompleksnim skupovima ručno pisanih pravila.
Kasnih 1980-ih dolazi do revolucije u obradi prirodnog jezika s uvođenjem algoritama strojnog učenja za obradu
jezika. Za ovo su zaslužni postojan rast računalne moći (vidi Mooreov zakon) i postupno popuštanje dominacije
Chomskyjevih teorija lingvistike (npr. transformacijska gramatika) čije su teoretičarske pretpostavke
obeshrabrivale uporabu lingvistike korpusa koja je temelj pristupa obradi jezika temeljenog na strojnom učenju.
Neki od najranije korištenih algoritama strojnog učenja, kao što su stabla odluke, generiranju sustave čvrstih
ako-onda pravila sličnih postojećim ručno pisanim pravilima. Međutim, označavanje vrsta riječi u rečenicama
uvodi uporabu skrivenih Markovljevih modela u područje obrade prirodnog jezika i istraživanja se sve više
usredotočuju na statističke modele koji stvaraju meke probabilističke granice temeljene na povezivanju
težina sačinjenih od realnih brojeva sa značajkama iz ulaznih podataka. Cache jezični modeli, na kojima se danas
temelje mnogi sustavi za raspoznavanje govora, primjer su takvih statističkih modela. Takvi modeli su u pravilu
robusniji kad rade s nepoznatim ulaznim podacima, posebice onima koji sadrže pogreške (što je vrlo često kod
stvarnih podataka), i daju pouzdanije rezultate kad su integrirani u velik sustav koji se sastoji od brojnih
podzadataka.

Mnogi rani uspjesi zabilježeni su u području strojnog prevođenja, posebice zahvaljujući radu IBM Research-a,
gdje su razvijeni znatno složeniji statistički modeli. Ovi sustavi koristili su višejezične korpuse tekstova
koje su sastavili Kanadski parlament i Europska unija kao rezultat zakona koji zahtijevaju prevođenje
svih vladinih odluka na sve službene jezike. Međutim, većina drugih sustava ovisi o korpusima teksta koji su
izgrađeni specifično za zadatak na koji se ti sustavi primjenjuju, što je veliko ograničenje ovakvih sustava.
Kao rezultat toga, velik broj istraživanja bavi se metodama koje omogućavaju efektivnije učenje na temelju ograničenih
količina podataka.

Nedavna istraživanja su sve više usredotočena na algoritme nenadziranog i polunadziranog učenja. Takvi
algoritmi mogu učiti na temelju podataka koji nisu ručno označeni željenim odgovorima ili mogu koristiti
kombinaciju označenih i neoznačenih podataka. Ovakav način učenja je u pravilu mnogo zahtjevniji od
nadziranog učenja te često daje gore rezultate za istu količinu ulaznih podataka. Međutim, u području prirodnog
jezika postoji enormna količina neoznačenih podataka koji su javno dostupni (uključujući, između ostalog, i
cjelokupni sadržaj World Wide Web-a) i koji često nadoknađuju gore rezultate ako korišteni algoritam ima
dovoljno malu vremensku složenost da učenje na tolikom količinom podataka bude praktično.

U 2010-ima, učenje temeljeno na značajkama i strojno učenje temeljeno na dubokim neuronskim mrežama
postaju rasprostranjeni pristupi u obradi prirodnog jezika, djelomice zahvaljujući naletu rezultata koji pokazuju
kako ovakve tehnike postižu najbolje rezultate na brojnim zadacima iz područja prirodnog jezika, primjerice
modeliranju jezika, parsiranju i brojnim drugima. Popularni pristupi uključuju korištenje
vektorskih reprezentacija riječi kako bi uhvatili semantička svojstva riječi te učenje od kraja do kraja
(engl. end-to-end) zadataka više razine (npr. odgovaranje na pitanja) umjesto korištenja cjevovoda sastavljenih
od zasebnih zadataka. Ova je promjena u nekim područjima povukla za sobom značajne promjene u načinu na koji se
sustavi za obradu prirodnog jezika dizajniraju pa se stoga pristupi temeljeni na dubokim neuronskim mrežama mogu
smatrati novom paradigmom razdvojenom od statističke obrade prirodnog jezika. Primjerice, pojam [[neuronsko
strojno prevođenje]] naglašava činjenicu da pristupi strojnom prevođenju temeljeni na dubokim modelima izravno
uče transformacije iz sekvence u sekvencu, čime nestaje potreba za međukoracima kao što su određivanje poretka
riječi ili modeliranje jezika koji se koriste u statističkom strojnom prevođenju.

Obrada prirodnog jezika temeljena na pravilima vs. statistička obrada prirodnog jezika

U početku su mnogi sustavi za obradu jezika bili osmišljeni ručnim sastavljanjem skupa pravila, npr. pisanjem
gramatika ili dizajniranjem heurističkih pravila za stemming. Međutim, ovakav je pristup rijetko robustan
na varijacije u prirodnim jezicima.

Od takozvane "statističke revolucije" u kasnim 1980-im i srednjim 1990-im, dobar dio istraživanja u području obrade
prirodnog jezika uvelike se oslanjao na strojno učenje.

Paradigma strojnog učenja koristi statističko zaključivanje kako bi se pravila naučila automatiziranim postupkom
kroz analizu velikih korpusa sastavljenih od tipičnih stvarnih primjera.

Mnogo različitih vrsta algoritama strojnog učenja primijenjeno je na probleme iz područja obrade prirodnog jezika.
Ovi algoritmi kao ulaz primaju veliki skup značajki koje se generiraju na temelju ulaznih podataka. Neki od najranijih
algoritama, kao što su stabla odluke, rezultiraju sustavima čvrstih ako-onda pravila koji su slični sustavima
s ručno pisanim pravilima koji su tada bili česti. No, istraživanje se sve više fokusiralo na statističke modele
koji donose meke probabilističke odluke na temelju odgovarajućih težina realnih brojeva koje su povezane sa svakom ulaznom značajkom.
Takvi modeli imaju prednost da mogu izraziti u kojoj su mjeri sigurni u koje od mnogo različitih mogućih odgovora, čime se dobivaju
pouzdaniji rezultati kad se ovakvi modeli koriste kao komponente većih sustava.

Sustavi temeljeni na strojnom učenju imaju mnoge prednosti u odnosu na ručno sastavljena pravila:
 Postupci učenja automatski se usredotočuju na najčešće slučajeve, dok kod ručnog pisanja pravila često nije očito u kojem smjeru treba krenuti.

 Automatizirani postupci učenja mogu iskoristiti algoritme temeljene na statističkom zaključivanju kako bi stvorili modele koji su robusni na nepoznate ulazne podatke (npr. koji sadrže riječi ili strukture koje algoritam nije ranije susreo) i ulazne podatke koji sadrže pogreške (npr. pogrešno napisane riječi ili riječi koje su greškom izostavljene iz teksta). U pravilu, stvaranje sustava temeljenih na rukom pisanim pravilima koji mogu raditi s takvim ulazima je vrlo teško, a proces njihove izgradnje je sklon pogreškama i vremenski zahtjevan.

 Sustavi temeljeni na automatiziranom učenju pravila mogu se poboljšati tako da ih se jednostavno nauči na većoj količini podataka. Sustavi temeljeni na pravilima mogu postati točniji samo ako se poveća kompleksnost pravila, što je mnogo teži zadatak. Postoji granica do koje se može povećavati kompleksnost sustava temeljenih na pravilima nakon koje sustavi postaju nepodesni za rukovanje. S druge strane, stvaranje većeg broja ulaznih podataka za sustave koji koriste strojno učenje jednostavno zahtijeva veći broj sati rada, bez povećanja kompleksnosti posla koji se obavlja.

Glavni zadaci

U nastavku je dan kratak pregled najčešćih zadataka kojima se bavi obrada prirodnog jezika. Neki od njih se
izravno primjenjuju na stvarnim problemima, dok se kompleksniji problemi često razlažu u nekoliko podzadataka
koji se rješavaju zasebno i potom nadovezuju u potpuno rješenje. Kako se isti podzadaci često pojavljuju u mnogim
primjenama, danas su brojni od njih postali zaseban predmet istraživanja.

Iako su zadaci iz područja obrade prirodnog jezika često međusobno usko povezani ili isprepleteni, često se zbog praktičnosti
dijele u nekoliko kategorija. U nastavku je dana grupa podjela.

Sintaksa
 Učenje formalne gramatike Generiranje formalne gramatike koja opisuje sintaksu danog jezika.
 Lematizacija Svođenje riječi na kanonski oblik.
 Morfološka segmentacija Razdvajanje riječi na morfeme i identificiranje razreda morfema. Težina ovog zadatka uvelike ovisi o kompleksnosti morfologije jezika nad kojim se primjenjuje. Engleski jezik ima prilično jednostavnu morfologiju, posebice infleksijsku morfologiju, i stoga je moguće posve ignorirati ovaj zadatak i modelirati sve moguće oblike neke riječi kao zasebne riječi. U infleksijski kompleksnijim jezicima, kao što je hrvatski, takav pristup nije moguć jer jedna riječ može imati vrlo velik broj oblika.
 Označavanje vrsta riječi Označavanje vrsta riječi u danoj rečenici. Ponekad se ista riječ može upotrijebiti u više različitih značenja s obzirom na vrstu riječi. Ovo nije osobito čest slučaj u hrvatskom jeziku, no engleski jezik obiluje ovakvim primjerima. Često se ista riječ može koristiti kao imenica i kao glagol pa tako riječ 'book' može označavati imenicu "knjiga" ili glagol "rezervirati". Jezici s manje izraženom infleksijskom morfologijom, kao što je engleski, skloniji su ovakvoj dvoznačnosti.
 Parsiranje Određivanje stabla parsiranja (gramatička analiza) dane rečenice. Gramatika prirodnih jezika je dvoznačna i za rečenice je tipično moguće izgraditi više različitih stabala koja zadovoljavaju uvjete gramatike, iako mnoga od njih čitatelju neće imati smisla jer će on na temelju konteksta automatski odbaciti brojne mogućnosti.
 Razdvajanje rečenica Pronalaženje granica između rečenica u danom tekstu. Granice su obično označene rečeničnim znakovima: točkom, uskličnikom ili upitnikom. No, neki od njih mogu služiti i u druge svrhe, primjerice za pisanje datuma, kratica ili rednih brojeva.
 Stemming (Korjenovanje) Proces odstranjivanja nastavaka riječi nastalih infleksijskom ili derivacijskom morfologijom kako bi se u konačnici dobio korijen riječi.
 Segmentacija riječi Razdvajanje teksta na zasebne riječi. Za jezike kao što je hrvatski, ovo je relativno jednostavan zadatak jer su riječi obično razdvojene razmacima. Međutim, neki jezici kao što su japanski ili kineski ne označavaju granice na taj način i za takve jezike je segmentacija značajan problem koji zahtijeva znanje vokabulara i morfologije jezika.
 Izdvajanje termina Automatizirano izdvajanje važnih termina (pojmova) iz teksta.

Semantika
 Leksička semantika Značenje pojedinih riječi u kontekstu.
 Distribucijska semantika Učenje semantičkih reprezentacija iz podataka.
 Strojno prevođenje Automatizirano prevođenje teksta s jednog ljudskog jezika na drugi.
 Prepoznavanje imenovanih entiteta Prepoznavanje vlastitih imena, kao što imena ljudi ili mjesta, iz teksta i njihova kategorizacija (npr. osoba, lokacija ili organizacija). Velika početna slova mogu pomoći u prepoznavanju imenovanih entiteta kod jezika kao što su hrvatski ili engleski, no ova informacija često nije dovoljna i često ne pomaže kod određivanja tipa entiteta o kojem se radi. Nadalje, mnogi jezici uopće ne razlikuju velika i mala slova, dok se u nekima velika početna slova ne koriste samo za označavanje vlastiti imenica (primjerice, u njemačkom jeziku se sve imenice pišu velikim početnim slovom).
 Generiranje prirodnog jezika Pretvaranje strukturiranih podataka, kao što su podaci iz baza znanja ili baza podataka, u tekst napisan prirodnim jezikom.
 Razumijevanje prirodnog jezika Nastoji omogućiti računalima da čitaju s razumijevanjem.
 Optičko očitavanje znakova Za danu sliku na kojoj se nalazi otisnuti tekst, određuje odgovarajući tekst.
 Odgovaranje na pitanja Određivanje odgovora na dano pitanje postavljeno prirodnim jezikom. Kako bi mogao dati odgovori, sustav obično mora imati pristup nekoj bazi znanja, primjerice Wikipedija stranicama.
 Prepoznavanje tekstualne implikacije Za dva dana teksta, ako je prvi tekst istinit, proučava se što to govori o istinitosti drugog teksta. Istinitost prvog teksta može implicirati da je drugi tekst onda također istinit, da je drugi tekst onda nužno neistiniti ili tekstovi mogu biti takvi da između njih ne postoji zavisnost.
 Izdvajanje odnosa Za dani tekst treba odrediti odnose između imenovanih entiteta.
 Analiza sentimenta Izdvajanje subjektivnih informacija iz skupa dokumenata. Obično se koristi za određivanje polarnosti nekog skupa tekstova, točnije određivanje jesu li tekstovi pozitivni ili negativni. Vrlo je popularna za ispitivanje mišljenja javnosti o nekoj temi, osobi ili proizvodu (posebice na društvenim mrežama) te se često koristi u svrhu marketinga.
 Izdvajanje tema Razdvaja dani tekst na više dijelova, tako da je svaki dio posvećen jednoj temi, i određuje koja je konkretna tema svakog dijela.
 Razrješavanje dvoznačnosti riječi Mnoge riječi mogu imati više značenja. Cilj je odrediti koje od njih ima najviše smisla u danom kontekstu.

Diskurs
 Automatsko generiranje sažetaka Generiranje pouzdanog sažetka na temelju nekog teksta, primjerice generiranje sažetaka vijesti ili znanstvenih radova.
 Razrješavanje unakrsnih referenci Odredi koje riječi (odnosno koja spominjanja) u tekstu se odnose na isti entitet. Primjerice, na početku teksta koji govori o Sveučilištu u Zagrebu, ono će se vjerojatno spomenuti svojim putnim imenom. No, kasnije u tekstu ono može biti spomenuto samo kao 'sveučilište' ili se na njega možemo referencirati zamjenicom 'ono'. Cilj je pronaći i povezati sve zamjenice i moguće alternativne nazive za isti entitet.
 Analiza diskursa Ovo područje uključuje brojne povezane zadatke. Zajedničko im je to što se bave analizom teksta kao veće cjeline, odnosno obično djeluju nad količinom teksta koja je veća od jedne rečenice.

Govor
 Prepoznavanje glasa (Prepoznavanje govora, Raspoznavanje govora) Određuje tekstualnu reprezentaciju govora na temelju zvučnog odsječka.
 Segmentacija govora Za dani zvučni odsječak, cilj je razdvojiti odsječak na manje dijelove od kojih svaki predstavlja jednu riječ. Ovo je važan podzadatak prepoznavanja govora.
 Pretvaranje teksta u govor Pretvara dani pisani tekst u zvučnu reprezentaciju istog.

Izvori

Računarstvo

Obrada prirodnog jezika


Kanarska veprina (podlisna veprina; lat. Ruscus hypophyllum), jedna od nekoliko vrsta veprine, porodica šparogovke. Raširena je na Kanarima i Mediteranu.

Kanarska veprina je zimzeleni grm koji naraste do 60 cm visine.

Izvori

Veprina

Kanarska veprina


Hipocrático, en general, es lo relativo a Hipócrates. Puede referirse más específicamente a:
Juramento Hipocrático
Tratados hipocráticos o Corpus hipocrático
Medicina hipocrática, teoría hipocrática o teoría de los humores
Dedos hipocráticos, hipocratismo digital o acropaquia

Hipocrático


معبد آ-ما (صينية تقليدية: 媽閣廟, صينية مبسطة: 妈阁庙; برتغالية: Templo de A-Má) يقع في جنوب شرق شبه جزيرة ماكاو، هي أحد أقدم وأشهر المعابد الموجودة في ماكاو، المعبد بني عام 1488م. المعبد انشئ لتكريم آلة الصيد والبحار مازو، ويعتقد ان اسم ماكاو هو مشتق من اسم المعبد.
فيقال ان عندما اتي البورتغاليون إلى شواطئ ماكاو سائالو عن اسم المنطقة فردو بآ-ما-غاو، (أي خليج آ-ما). ومن ثم سمي البرتغاليون المنطقة بشبة جزيرة ماكاو.

معرض صور

مراجع

تأسيسات القرن 15 في الصين
تأسيسات سنة 1488 في آسيا
تأسيسات سنة 1488 في ماكاو
شبه جزيرة ماكاو
مبان دينية اكتملت في 1488
معابد بوذية القرن 15
معابد بوذية في ماكاو
معالم ماكاو

معبد آ-ما


අවුරුදු 34000 කට පෙර දිවයි‍නේ මානව ජනාවාස විය. ඵම මානව වර්ගය බලංගොඩ මානවයා ලෙසින් හැඳින්වෙන්නේ ඔවුන්ගේ ඇට සැකිලි හා වෙනත් දේ බලංගොඩ ප්රවදේශයෙන් හමු වූ බැවිනි. ඔවුන් ගල් ගුහාවල ජීවත්වූ මෙසොලිතික් (පාෂාණ යුගයේ ඵක්තරා අවස්ථාවකි) යුගයට අයත් දඩයමින් ජීවිකාව ගෙන ගිය පිරිසක් බව සොයා ගෙන ඇත. මොවුන් දිවයිනෙහි ආදිතම වැසියන් බව බටදොඹ ලෙන පාහියන් වැනි ප්රරසිද්ධ ලෙන් කිපයක් ආශ්රී තව ලැබුණු ඔවුන් පරිහරණය කළ උපකරණවලින් සනාථ වෙයි.

මධ්යක කඳුකරයේ පිහිටි හොර්ටන් තැන්න නිර්මාණය වූයේ බලංගොඩ මනවයා විසින් දඩයම් සෙවීම සඳහා ඵහි තිබූ ගස් කොලන් ගිනි තැබිමෙනැයි විශ්වාසයක් පවතී. ඵමෙන්ම ඵම ප්රීදේශයේ තිබී හමු වූ ක්රිහ.පූ.15000 ක කාලයේ යැයි අනුමාන කරන බාර්ලි සහ ඕට් වැනි ධාන්ය් වර්ග හමුවීමෙන් පෙනී යන්නේ බලංගොඩ මානවයා කෘෂි කර්මාන්තයේද නියැලුනු බවයි.

වාරණ රාජ මහා විහාරය සහ කලටුවාව ප්රනදේශයේ මැතකදී කරන ලද කැනීම්වලින් අවුරුදු 8000 කට පෙර ජීවත්වූ මෙසොලිතික් ශිලා යුගයේ මානවයා විසින් පරිහරණය කරන ලද සෙ.මි 4 ක් පමණ වූ ඉතා කුඩා ශිලා මෙවලම්ද මැටි භාජන ද, පුළුස්සන ලද දැව වල අඟුරු ද, මළ මිනී භූම දානය කිරීම සඳහා යොදා ගත් මැටි භාජන ද සොයා ගෙන ඇත.

ශ්රීි ලංකා‍වේ දේශිය ශාකයක් වූ කුරුඳු ක්රිද.පූ. 1500 දී පමණ ඊජිප්තුවෙදී පාවිච්චියට ගෙන තිබීමෙන් පෙනී යන්නේ දෙරට අතර ඵ් වන විට වෙළඳ සම්බන්ධයක් තිබුණු බවයි.

අනුරාධපුර ප්රීදේශයේදී ක්රිර.පූ. 900 ට කලින් වූ විශාල ජනාවාස සහ ගල් යුගයේ සංස්කෘතික ලක්ෂණ සොයාගෙන තිබේ. ඵ් කාළය වන විට ඵම ජනාවාස වූ ප්ර දේශ හෙක්ටයාර් 15 ක ප්රෂදේශයකට සීමා වුවත් ඵය ශත වර්ෂ කිපයක් තුළදී නගරයක තත්වය දක්වා හෙක්ටයාර් 50 ක් පමණ පුළුල් විය. මේ හා සමාන භුමියක් සීගිරියේ අලිගල ප්රනදේශයේ ද සොයාගෙන ඇත.

වන්නිල ඇත්තෝ නොහොත් වැද්දන් යනුවෙන් හඳුන්වන දඩයම ජීවිකාව කරගත් තවමත් උතුරු නැගෙනහිර ප්රනදේශවල ජීවත්වන ජනතාව ඵක්කෝ අනිවාර්යෙන්ම දෙමළ හෝ නැතිනම් ද්රපවිඩ සම්භවයක් ඇති ජන කොටසකි.

ක්රින.පූ. 2 සහ 4 වැනි සියවස් අතර රචනා කරන ලදැයි සැලකෙන රාමායන නම් වීර කාව්යහයෙහි ලංකාව ගැන විස්තර වන්නේ ඵය කුවේර නම් ධනයට අධිපති දෙවියා වෙනුවෙන් විශ්වකර්මයා විසින් නිර්මාණය කරන ලද්දක් ලෙසිනි. කුවේර පරදවා රාවණා විසින් අනියමින් සිහසුනට පත් විය. රාම කුමරු සුග්රිනව (වානර හමුදාවේ රජු) සහ ඇමති වූ හනුමන් සමග මන්නාරම හරහා පැමිණ ලංකාවේ රජු වූ රාවණා විසින් පැහැර ගෙන ඵනු ලැබූ ඔහුගේ බිරිඳ සීතාවන් බේරා ගත් බව රාමායනයේ විස්තර කර ඇත.

පුරාණ වංශකතාවක් වූ මහා වංශයේ සහ දීපවංශයේ විස්තර කර ඇති පරිදි ආර්යයන් ලංකාවට ඵ්මට පළමුව යක්ෂ සහ නාග නම් ගෝත්ර්වල ජනයා ලංකාවේ ජීවත්වී ඇත. සමහර විට මෙම නම් ඵ් වන විට ලංකාවේ ජිවත්වූ ආදී ජනතාව හැඳින්වූ නම් විය හැක.

ඉතා පැරණි අක්ෂරවලට උදාහරණයක් වූ බ්රාවහ්මී අක්ෂර හා බ්රාීහ්මීය නොවන අක්ෂරවලින් යුත් මැටි භාණ්ඩ අනුරාධපුරයෙන් සොයාගෙන ඇත.

http://en.wikipedia.org/wiki/History_of_Sri_Lanka#Prehistory

ප්රා4ග් ඵෙතිහාසික යුගය


Villarrica, Araucanía Bölgesi'nde, Şili'nin Arjantin sınırında  2.840 m yüksekliğinde faal bir volkan. Volkan'ın kuzeyinde  Pucón şehri ve Lago Villarrica gölü bulunur.

İlk kayda geçen patlaması 1558 yılında olmuştur. 1575'te Villarrica şehri, ağır bir depremle harap olur. Takip eden diğer büyük patlamalar 1640 ve 1948'dedir.. 1971'de erimiş buz ve sıcak lavların ürettiği bir çamur çığı meydana gelir. Çamur çığı (lahar), bir dizi ev, tarımsal alan ve köprüleri harap eder.

Son 500 yıl 50 nin üzerinde patlama kayıtlara geçmiştir.

Villarrica, Şili'nin en ünlü turistik unsurlarından birisidir.

2015 patlamaları
Ulusal Jeoloji ve maden servisi 7 Şubat 2015 tarihinde yanardağın faaliyete geçtiğini ve sarı alarm verildiğini açıklamıştır. Bu tarihten itibaren küçük patlamalar ve kül çıkışı gözlemlenmiştir. 3 Mart 2015 tarihinde büyük patlamalar gerçeklemeye başlamıştır. Patlamalardan dolayı toprak kaymaları meydana gelebileceğinden 3000'den fazla kişi tahliye edildi.

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Tırmanış ile ilgili bir haber

Aktif yanardağlar
Şili'deki stratovolkanlar
Şili'deki kayak merkezleri
VEI-5 yanardağlar
Andlar
İkibinlikler

Villarrica Yanardağı


Marius Dobrescu () este un scriitor, jurnalist, traducător și eseist român.

Este singurul specialist în limba albaneză agreat de scriitorul Ismail Kadare să-i traducă opera în limba română. Este fondatorul și redactorul șef al revistei de cultură albanezo-română Miku i shqiptarit ("Prietenul albanezului"), apărută în luna noiembrie 2001, la București. Din 2017, revista se numește "Drita" (Lumina).  A scris și tradus un mare număr de volume dedicate Albaniei și poporului albanez, relației acestora cu România.

Biografie

Născut la Brăila, a urmat Școala generală nr. 8 și Liceul Nicolae Iorga din localitate. Despre copilăria trăită în urbea lui Panait Istrati și în bălțile Dunării, în atmosfera cosmopolită a "orașului cu salcâmi", va scrie în romanele "Întâlnirea de la plopul ars" și "Comoara lui Mitana".

În vara anului 1970 devine student al Facultății de Istorie din București. Aici i-a avut profesori pe renumiții istorici Emil Condurachi, Ioan Nestor și Dumitru Berciu. După primul an de studii la București, pleacă cu o bursă a statului român la Tirana-Albania, în 1971, pentru a studia limba albaneză. Era perioada în care Ministerul Afacerilor Externe de la București  pregătea specialiști în câteva limbi europene și asiatice rare: albaneză, bulgară, coreeană, mongolă și vietnameză. A absolvit Facultatea de Litere a Universității din capitala Albaniei în 1975, cu o lucrare despre opera lui Ismail Kadare (coord. prof. univ. Ali Xhiku).

Vreme de 14 ani a lucrat ca bibliotecar și redactor la Biblioteca Națională a României, iar din 1990 până în 1997 a condus această instituție ca director adjunct, cu atribuții complexe privind reformarea celei mai mari biblioteci din țară. În această funcție, alături de o echipă tânără, promovată în aceiași ani, a reușit să restructureze și să modernizeze o mare parte din compartimentele specifice ale instituției, anulându-i statutul de pilon ideologic al regimului Ceaușescu pe care l-a avut până în 1990.

A condus, în calitate de director adjunct, Oficiul Român pentru Drepturi de Autor, în anii de pionierat ai armonizării legislației românești în domeniu cu cea europeană. După intrarea în mass-media, a fost jurnalist la mai multe publicații, director la revista Tribuna Învățământului și redactor-șef al Agenției de știri Amos News. Din noiembrie 2001, odată cu apariția revistei de cultură a comunității albaneze din România, "Miku i shqiptarit", al cărei fondator a fost, a ocupat funcția de redactor șef al acestei publicații.

A publicat articole din domeniul politic și cultural în cotidianele România Liberă, Adevărul, Cotidianul, Tineretul Liber și în revistele România Literară, Luceafărul, Observator Cultural, Adevărul Literar și Artistic, Secolul XX, Diverta Magazin ș.a.

S-a remarcat ca traducător al celebrului scriitor albanez Ismail Kadare, din opera căruia a publicat până în prezent (ianuarie 2021) 30 de volume, la cele mai cunoscute edituri din România. În afară de proză, a tradus din poezia și publicistica lui Kadare în paginile de cultură ale presei românești. Apreciindu-i munca, romancierul albanez a declarat despre el că este "cel mai fidel și mai bun traducător" al său.

Lista volumelor publicate

Lucrări proprii
● Întâlnirea de la plopul ars, roman, Ed. Ion Creangă,  București 1986
● Comoara lui Mitana, roman, Ed. Privirea, București 2006
● Drumul speranței. O cronică a comunității albaneze din România, povestită de ea însăși, Ed. Privirea, București 2005
● Takimi te plepi i djegur (Întâlnirea de la plopul ars), roman, traducere în limba albaneză de Dionis Bubani, Ed. Enciclopedică, Tirana 1997
● Timp de viață, timp de moarte. Texte cu și despre Ismail Kadare, Ed. Privirea, București 2006
● Momente din istoria Albaniei. Culegere de studii si articole (vol. 1-2), Ed. Privirea, București 2013
● Povestiri de pe Drin. Studii și articole de etnografie și folclor albanez, Ed. Privirea, București 2014
● Bucătărie albaneză. 50 de rețete tradiționale, Ed. Privirea, București 2005
● La răscruce de veacuri. Dialogurile revistei Drita, ed. Asdreni, Craiova, 2019 (în colaborare cu Maria Dobrescu)

Traduceri din opera scriitorului Ismail Kadare
● Cronică în piatră (Kronikë në gur), roman, Ed. Univers, București 1983
● Cetatea (Kështjella), roman, Ed. Univers, București 1987
● O capitală în noiembrie (Nëntori i një kryeqyteti), roman, Ed. Militară, București 1989
● Aprilie spulberat (Prilli i thyer), povestiri, Ed. Univers, București 1990
● Monstrul. Dosarul H (Përbindëshi. Dosja H), romane, Ed. Univers, București 1999
● Slujbașul de la Palatul Viselor (Nëpunësi i pallatit të ëndrrave), roman, Ed. Junimea, Iași 2000
● Generalul armatei moarte (Gjenerali i ushtrisë së vdekur), roman, Ed. Polirom, București 2002, 2011
● Florile înghețate din martie (Lulet e ftohta të marsit), roman, Ed. Polirom, București 2003
● Piramida (Piramida), roman, Ed. Polirom, București  2003
● Aprilie spulberat (Prilli i thyer;Kush e solli Doruntinën;Komisioni i festës;Sjellësi i fatkeqësisë), proze (reeditare), Ed. Polirom, București 2004
● Fiica lui Agamemnon. Succesorul (Vajza e Agamemnonit. Pasardhësi), romane, Ed. Polirom, București 2004
● Anul negru. Concurs de frumusețe masculină (Viti i mbrapshtë), proze, Ed. Polirom, București 2006
● Palatul Viselor (Pallati i ëndrrave), roman (reeditare), Ed. Humanitas, București 2007
● Umbra (Hija), roman, Ed. Humanitas, București 2008, 2015
● Amurgul zeilor stepei (Muzgu i perëndive të stepës), roman, Ed. Humanitas, București 2009
● Mesagerii ploii (Kështjella), roman, Ed. Humanitas 2010
● Accidentul (Aksidenti), roman, Ed. Humanitas, București 2011
● Cronică în piatră. Vremea nebuniei (Kronikë në gur. Çështje të marrëzisë) romane, Ed. Humanitas, București 2012
● Spiritus (Spiritus), roman, Ed. Humanitas, București 2012
● Cina blestemată (Darka e gabuar), roman, Ed. Humanitas, București 2013
● Podul cu trei arce (Ura me tri harqe), roman, Ed. Humanitas, București 2015
● Viața, jocul și moartea lui Lul Mazrek, (Jeta, loja dhe vdekja e Lul Mazrekut), roman, Ed. Univers, București 2015
● Firida rușinii (Kamarja e turpit), roman, Ed. Humanitas, București 2016
● Firmanul orb (Qorrfermani), nuvele, Ed. Humanitas 2017
● Păpușa (Kukulla), roman, Ed. Humanitas 2018
● Palatul viselor (Pallati i ëndrrave), roman (reeditare), ed. Humanitas 2019
● Mesagerii ploii (Kështjella), roman (reeditare), ed. Humanitas 2019
● Călărețul cu șoim (Kalorësi me skifter), nuvele, ed. Humanitas (2020)
● Generalul armatei moarte (Gjenerali i ushtrise se vdekur), roman, reeditare, Humanitas (2020)
● Dimineți la Cafeneaua Rostand  (Mëngjeset në Kafe Rostand), eseuri, ed Humanitas (2021)
● Dispută la nivel înalt (Kur sunduesit grinden), eseu, ed. Humanitas, (2022)
● Concert la sfârșitul sezonului (Koncert në fund të sezonit), roman, ed. Humanitas (proiect 2023)
● Povara crucii (Pesha e kryqit), roman, ed. Humanitas (proiect 2024)

Alte traduceri
● Philip Lindsay, Regina Christina, roman, Ed. Romhelion, Buc., 1994
● Teodor Laço, Anul tristeții, roman, Ed. Clio, Buc., 1997
● Ermir Nika, Nori reci (în colaborare cu Luan Topciu), poeme, Ed. Privirea, Buc., 2008
● Ramiz Gjini, Patria de zăpadă, povestiri, Ed. Privirea, Buc., 2009
● Fahri Balliu, Panteonul negru, roman, Ed. Vremea, Buc., 2009
● Fahri Balliu, Arhitectul, roman, Ed. Vremea, Buc., 2010
● Gjekë Marinaj, Prizonierul absenței, poeme, Ed. Privirea, Buc., 2013
● Misterul rugăciunilor, o antologie de poezie albaneză contemporană, Ed. Privirea, Buc., 2012
● Stefan Çapaliku, Allegreto Albania, dramă, Teatrul Odeon, București, 2009
● Stefan Çapaliku, Ține ușa deschisă!, monodramă, Teatrul Marin Sorescu Craiova, 2013
● Rita Petro, Originea lumii, poeme, Ed. Corint, Buc., 2017 (în colaborare cu Luan Topciu)
● Legende și basme albaneze, ed. Asdreni, 2018

Afilieri
Membru al Uniunii Scriitorilor din România (din 1990)

Membru al Asociației de Prietenie România-Albania

Membru al Asociației de Balcanistică și Slavistică

Președinte al Asociației de Prietenie România-Albania

Vicepreședinte al Asociației Jurnaliștilor și Scriitorilor Minorităților Etnice din România "Europa 21"

Premii și distincții

Premiul pentru traducere al Uniunii Scriitorilor din România, 2003

Premiul Pana de argint, acordat de Ministerul Culturii din Albania, 2006

Premiul Penița de aur, acordat de Societatea Scriitorilor Albanezi din America, 2010

Premiul Jurnalism pentru minoritățile naționale, 2007

Medalia Recunoștinței, acordată de Președintele Albaniei Bujar Nishani, decembrie 2012

Emblema de Aur a Orașului, acordată de Primăria Korcea, iulie 2016

Premiul pentru traducere al Uniunii Scriitorilor din România, decembrie 2016

Legături externe
Povestea literaturii de sertar a fost peste tot aceeași.  În: LiterNet, 4 ian. 2006 (http://atelier.liternet.ro/articol/3125/Marius-Dobrescu/Povestea-literaturii-de-sertar-a-fost-peste-tot-aceeasi.html)

Kanun-ul sau obsesiile unui mare scriitor.  În: LiterNet, 22 oct. 2003 (http://atelier.liternet.ro/articol/755/Marius-Dobrescu/Kanun-ul-sau-obsesiile-unui-mare-scriitor.html)

Generalul armatei moarte - cîteva cuvinte despre. În: LiterNet, 15 oct.2003 (http://atelier.liternet.ro/articol/752/Marius-Dobrescu/Generalul-armatei-moarte-citeva-cuvinte-despre.html)

Ismail Kadare. În: Despre Albania, în limba română (http://albaniaperomaneste.com/istorie/personalitati/ismail-kadare/ )

Proza e Ramiz Gjinit rrezaton një nostalgji ... În: Balli i kombit, 12 mai 2009
(http://www.ballikombit.org/index.php?option=com_content&task=view&id=602&Itemid=1)

Vdiq akademiku Grigore Brâncuș, një nga gjuhëtarët evropianë më të njohur. Interviste. În: Kultplus, 4 iunie 2022. https://www.kultplus.com/libri/vdiq-akademiku-grigore-brancus-nje-nga-gjuhetaret-evropiane-me-te-njohur/

Letërsia shqipe e përkthyer në Rumani në gjysëmshekullin e fundithttps://www.kultplus.com/libri/letersia-shqipe-e-perkthyer-ne-rumani-ne-gjysemshekullin-e-fundit/ Kultplus, 27 august 2023

Articole biografice

Scriitorul Marius Dobrescu, decorat cu "Medalia Recunoștinței" de Președintele Albaniei. În: agențiadecarte.ro, 17 dec.2012 (http://www.agentiadecarte.ro/2012/12/scriitorul-marius-dobrescu-decorat-cu-%E2%80%9Emedalia-recunostintei%E2%80%9D-de-presedintele-albaniei/)

Marius Dobrescu. În: Albanian publishing in the world (http://www.albanianbooks.al/index.php/translators-2/marius-dobrescu/ )

Drumul speranței, de Marius Dobrescu. În: ColțulColecționarului.ro, 8 iul.2010 (http://www.coltulcolectionarului.ro/blog/wordpress/drumul-sperantei-de-marius-dobrescu/ )

Gabriela Lupu: Istanbulul otoman, reconstituit cu finețe de Ismail Kadare. În România liberă, 8 febr.2016 (http://www.romanialibera.ro/cultura/carte/istanbulul-otoman--reconstituit-cu-finete-de-ismail-kadare-406719 )

Andrei Zbîrnea: Două fațete ale războiului – cronică de eveniment. În: Semne bune, 31 oct.2013 (http://semnebune.ro/2013/doua-fatete-ale-razboiului-cronica-de-eveniment/#axzz40VzGng4m)

Rodica Grigore: Ziduri, poduri, adevăruri. În: cultura, 19 mart. 2015
(http://revistacultura.ro/nou/2015/03/ziduri-poduri-adevaruri/ )

Symposium dedicated to the well known writer Petro Marko in Krajova, Romania. În: Independent Balkan News Agency, 24 oct.2013 (http://www.balkaneu.com/tag/marius-dobrescu/)

Ismail Kadare: Publius Ovidius Naso. Călătorie în România. În: Observator cultural, 13 sept. 2013. (http://www.observatorcultural.ro/articol/publius-ovidius-naso-calatorie-in-romania-2/)

Promovimi i librit Riva H. të Arbër Ahmetajt. În: Zemrashqiptare, 26 apr. 2012. (http://www.zemrashqiptare.net/news/id_27318/Marius-Dobrescu:-Promovimi-i-librit-Riva-H-t%C3%AB-Arb%C3%ABr-Ahmetajt.html)

Viața, jocul și moartea lui Lul Mazrek, de Ismail Kadare, recomandarea lui Radu Paraschivescu. În DIGI 24, 18 iul. 2015.  (http://www.digi24.ro/Stiri/Digi24/Cultura/Stiri
/Da-te+la+o+carte+Viata+jocul+si+moartea+lui+Lul+Mazrek+de+Ismail)

Radu Paraschivescu - Ismail Kadare. În: România culturală, febr. 2007.
http://www.romaniaculturala.ro/articol.php?cod=6285

Mira Skenderaj: Marius Dobresku, poetët shqiptarë "flasin" rumanisht. În: Gazeta Shqip, 5 aug.2012  (http://www.gazeta-shqip.com/lajme/2012/08/05/marius-dobresku-poetet-shqiptare-flasin-rumanisht/)

Denion Ndrenika: Ismail Kadare në rumanisht, "Darka e gabuar" përkthehet nga Marius Dobresku. În: Illyria, 9 nov. 2013. (http://illyriapress.com/ismail-kadare-ne-rumanisht-romanin-darka-e-gabuar-perkthyer-nga-marius-dobresku/ )

Flori Slatina: Marius Dobresku, miku i madh i Shqipërisë. În: 55, 7 dec. 2013(http://gazeta55.al/marius-dobresku-miku-i-madh-i-shqiperise/ )

Darka e gabuar zgjon kujtimet e trishta për rumunët. În: YllPress, 22 sept.2013. (http://www.yllpress.com/81859/darka-e-gabuar-zgjon-kujtimet-e-trishta-per-rumunet.html)

Eliona Lata: Takim me izraelitin Amos Oz dhe Ismail Kadarenë në Bukuresht. În: Shekulli, 19 nov.2013 (http://www.shekulli.com.al/p.php?id=34999 )

Mira Skenderaj: Marius Dobresku, poetët shqiptarë "flasin" rumanisht. În: Fryma, aug. 2012.  (http://fryma.soup.io/post/268946475/Marius-Dobresku-poet-t-shqiptar-flasin-rumanisht)

Petro Marko, përkthehet në rumanisht. În: Express.mk, 24 oct. 2010 (http://express.mk/?p=12668 )

Gabriela Lupu: "Spiritus", un roman despre "măiestria" securiștilor albanezi. În: România liberă, 13 ian. 2013 (http://www.romanialibera.ro/cultura/carte/%E2%80%9Espiritus---un-roman-despre-%E2%80%9Emaiestria--securistilor-albanezi-289992 )

Rodica Grigore: Putere, teroare, rușine. În: Viața Românească, nr.5/2016 (http://www.viataromaneasca.eu/arhiva/108_viata-romaneasca-5-2016/45_cronica-traducerilor/2451_putere-teroare-rusine.html)

Marius Dobrescu: Për shumë vjet, Maestro! În: Exlibris, nr. 115, ianuarie 2021 (https://exlibris.al/wp-content/uploads/2021/01/EXLIBRIS_115.pdf)

Grete Tartler: Jose Saramago, Ismail Kadare - Amintiri. În: România literară, nr. 13 2021 (https://romanialiterara.com/2021/04/jose-saramago-ismail-kadare-amintiri/)

Interviuri

Lecturile Emei   Interviu: Marius Dobrescu despre Albania, Ismail Kadaré, comunism și tradiții albaneze  (http://lecturile-emei.blogspot.ro/2015/03/interviu-marius-dobrescu-despre-albania.html)

Marius Dobrescu: Fascinațía traducerilor ca muncă de creație.  Epoch Times România, 26.22.2012 (http://epochtimes-romania.com/news/marius-dobrescu-fascinatia-traducerilor-ca-munca-de-creatie---179143)

Marius Dobrescu - Lansarea cărții Firida Rusinii, de Ismail Kadare
(https://www.youtube.com/watch?v=bESUDWMic8w)

Marius Dobrescu: "Ismail Kadare imi domina de ani buni existenta"
(http://adevarul.ro/cultura/istorie/marius-dobrescu-ismail-kadare-domina-ani-buni-existenta-1_50ba01077c42d5a663af3670/index.html)

István Zserhánszky: AȘTEPTĂM ca ISMAIL KADARE să primească PREMIUL NOBEL (interviu cu MARIUS DOBRESCU) (http://baabel.suprapus.ro/2013/02/istvan-zserhanszky-asteptam-ca-ismail-kadare-sa-primeasca-premiul-nobel-interviu-cu-marius-dobrescu/)

Alma Mile: Dobresku: Si nisa të përkthej veprat e pedagogut tim Kadare
(http://www.panorama.com.al/dobresku-si-nisa-te-perkthej-veprat-e-pedagogut-tim-kadare/)

Alda Bardhyli: Marius Dobresku: Në librat e Kadaresë ndihet zëri i historisë  (http://www.gazeta-shqip.com/lajme/2014/08/28/marius-dobresku-ne-librat-e-kadarese-ndihet-zeri-historise/)

F.Struga: Proza e Ramiz Gjinit rrezaton një nostalgji  (http://www.ballikombit.org/index.php?option=com_content&task=view&id=602&Itemid=1)

Raimonda Moisiu: Marius Dobresku: Në librat e Kadaresë ndihet zëri i historisë. În: Shqip, 28 aug. 2014. (https://groups.yahoo.com/neo/groups/lidhjashqiptare/conversations/topics/16437)

Alda Bardhyli: Kadare e quan Ali Pashën një dictator. Intervistë. În: Gazeta Shqip, 14 martie 2016. (http://www.gazeta-shqip.com/lajme/2016/03/14/kadare-e-quan-ali-pashen-nje-diktator/)

Constantin Piștea: Marius Dobrescu: Ismail Kadare este una dintre vocile importante ale literaturii europene. În: BookHUB, 24 martie 2016. https://bookhub.ro/marius-dobrescu-ismail-kadare-este-una-dintre-vocile-importante-ale-literaturii-europene/

Constantin Piștea: Marius Dobrescu: Cel mai bun prieten al meu este un fost coleg din armată. În Observatorul militar, nr.14, din 6-12 aprilie 2016 https://www.google.ro/#q=observatorul+militar

Flori Slatina: Intervistë me z. Marius Dobresku, përkthyesin e letërsisë shqipe në Rumani. "Duhen investime më të mëdha për letërsinë shqipe!" În Gazeta 55 din 9 iulie 2016 http://gazeta55.al/wp-content/uploads/pdf/20160708.pdf

Claudiu Sfirschi-Lăudat: Marius Dobrescu: În cronicile literare din reviste, traducătorul este fie neglijat, fie ignorat complet. În: B-Critic.ro (https://www.b-critic.ro/traduceri/in-cronicile-literare-din-reviste-traducatorul-este-fie-neglijat-fie-ignorat-complet/

Colocviile de Traduceri Literare 28 – Traducători de vis. Filiala București – Traduceri Literare (FITRALIT) a "Uniunii Scriitorilor din România" a organizat joi, 23 februarie 2017, orele 17.30 în Sala Mircea Eliade din sediul central al "Bibliotecii Metropolitane București". În: https://www.youtube.com/watch?v=3j8E8r5S6_A

Alda Bardhyli: Kur Vasiliqia tradhtonte me mendje. În: Gazeta Shqip, 18 aprilie 2017. http://gazeta-shqip.com/lajme/2017/04/18/kur-vasiliqia-tradhtonte-me-mendje/

Andrei Al. Micu: Între români și albanezi există un filon subteran... În: Intervio.ro, 31 august 2017. http://intervio.ro/2017/08/31/marius-dobrescu-scriitor-intre-romani-si-albanezi-exista-un-filon-subteran-comun-stravechi-care-a-facut-ca-in-relatiile-dintre-cele-doua-popoare-sa-existe-intotdeauna-o-explicabila-afinit/

TVR: într-un dialog despre Albania, Kadare și traduceri din literatura albaneză (1 nov. 2017). 1 2

Mimoza Hasani Pllana: Arti i te perkthyerit ne gjuhen rumune. În: Kultplus, 13 maj 2019. https://www.kultplus.com/intervista/arti-i-te-perkthyerit-ne-gjuhen-rumune/

Entela Binjaku: Përkthyesi besnik i Kadaresë rrëfen për lexuesit shqiptarë. În: Koha Jone, 12 octombrie 2019.https://www.kohajone.com/2019/10/12/perkthyesi-besnik-i-kadarese-rrefen-per-lexuesit-shqiptare/

Bujar Hudhri: Marius Dobrescu: Kur nje shkrimtar botohet ne disa vende perendimore te rendesishme, kjo eshte si nje certifikate garancie. În:  ExLibris, 18 aprilie 2020. https://exlibris.al/wp-content/uploads/2020/04/EXLIBRIS_75.pdf

Interviu RADIO ROMÂNIA ACTUALITĂȚI, cu Anca Caproș, 30 noiembrie 2020. http://media.3netmedia.ro/media/RRAOnline/audio/143439.mp3

Interviu Top Channel, cu Ilnisa Agolli, 14 mai 2022. https://top-channel.tv/video/shqiptaret-e-bukureshtit-sot-me-pak-por-prape-elitare-pjesa-2-balkan-project/

Dobrescu: Ministria e Kulturës të investojë në përkthimin e letërsisë shqipe. RADIO Kosova, 2 septembrie 2023. Interviu de Vera Pelaj https://www.rtklive.com/sq/news-single.php?ID=645271

Shkrimtari rumun Dobresku: E kam bërë të famshëm Kadaren në Rumani. Interviu în cadrul emisiunii Miremengjesi Kosove, Televiziunea din Prishtina, 17 august 2023. https://teve1.info/shkrimtari-rumun-dobresku-e-kam-bere-te-famshem-kadaren-ne-rumani/

Marius Dobrescu: E njoh dhe e dua Kosoven njelloj si Shqiperine. În revista Hejza, 29 octombrie 2023. https://hejza.com/wp-content/uploads/2023/10/Hejza-23-Web.pdf?fbclid=IwAR3BO11dxNf8pt-Z6GWUWL2GgRo8rMHsf-8CAqaO91g7EgdUevIVDcGj__o

Nașteri în 1951
Nașteri pe 23 aprilie
Scriitori români din secolul al XX-lea
Scriitori români din secolul al XXI-lea
Traducători români
Jurnaliști români în viață

Marius Dobrescu


Parting Gift conocido en América Latina como Partiendo los Dones y en España como Regalos de Despedida es el décimo episodio de la primera temporada de la serie de televisión estadounidense Ángel. Escrito por David Greenwalt junto a Jeannine Reinshaw y dirigido por James A. Contner. Se estrenó originalmente el 14 de diciembre de 1999.

El episodio narra como Ángel y Cordelia deben lidiar con la muerte de Doyle al mismo tiempo que tienen un encuentro con un viejo amigo que nunca esperaron encontrar.

Argumento
Afectados por la trágica muerte de Doyle; Ángel y Cordelia se ven obligados a continuar con sus vidas y el negocio de investigaciones Ángel sin poder contar con la presencia de su estimado amigo. Cordelia se ve determinada a encontrar un objeto que le recuerde que Doyle estuvo con ellos. Mientras Ángel trata de persuadir a los oráculos de traer de regreso a la vida a Doyle. Los seres superiores se rehúsan dispuestos a no borrar la noble muerte de Doyle y le comentan al vampiro que todo lo que ocurre pasa por una razón, algo que Ángel no parece entender realmente.

A investigaciones Ángel llega Barney un demonio empático que está siendo perseguido por un caza demonios. Ángel se compromete ayudar a Barney y se enfrenta al cazador quien resulta ser Wesley. El inglés le explica a Ángel que se ha dedicado a cazar demonios por su cuenta después de haber sido expulsado del consejo de Vigilantes por el conflicto que surgió bajo la guardia que tenía con Buffy y Faith.

En una de sus audiciones para protagonizar un comercial de detergentes, Cordelia tiene una visión como las de Doyle, para su propio desagrado, y comprende que la noche que Doyle la besó antes de morir le pasó sus visiones. Debido a eso Cordelia cree que para deshacerse de su poder debe besar a una persona, un acto que está determinada a realizar en toda clase de hombre, incluso trata de pasarle las visiones a Ángel y Barney. Al saber que Cordelia posee el don de Doyle, Ángel comprende las palabras de los oráculos y le pide a su amiga que dibuje lo que vio en su visión.

Ángel sigue el rastro del demonio kungai que supuestamente estaba en busca de Barney, pero solo encuentra al demonio agonizando quien usa su último aliento para describir a su asesino en su idioma, una lengua que Ángel no domina, aunque Wesley sí y solo puede traducir al asesino como "demonio que lee el corazón". De regreso en Investigaciones Ángel, Barney se revela como el verdadero villano quien decide secuestrar a Cordelia y subastar sus ojos en una subasta de objetos raros organizada por Wolfran&Hart después de enterarse de que es una vidente.

Ángel se da cuenta de que el asesino fue Barney y corre a las oficinas preocupado por la seguridad de Cordelia pero no encuentra a nadie. Ángel y Wesley descifran el dibujo de la visión de Cordelia y consiguen localizar el lugar de la subasta justo en el momento en el que Barney se encuentra a punto de extraer los ojos de Cordelia que ha sido comprados por la abogada de la malvada firma de abogados. Angel y Wesley luchan contra la seguridad del edificio mientras Cordelia le clava a Barney el cuerno del demonio Kungai, que lo desintegra al instante.

Al día siguiente Cordelia enmarca el dibujo de su primera visión como recuerdo de Doyle y Wesley decide unirse al equipo al no tener nada mejor que hacer y no tener otro lugar donde quedarse.

Análisis del Episodio
El episodio fue escrito para confundir al espectador de descifrar quién podría ser el nuevo héroe del programa. Ya que cuando Ángel habla con los Oráculos estos le dicen: "Con cada puerta que se cierra, otra se abre". Poco después puede verse una escena en la que un demonio humanoide huye de lo que parece ser el villano de la semana. Doyle también era un demonio humanoide con muchos enemigos. La aparición de Wesley hasta la mitad del episodio como el viejo amigo de los héroes y Barney surgiendo como el auténtico villano del episodio, son elementos que sirvieron para darle un giro de tuerca a lo empleado desde el comienzo del episodio.

Elenco

Principal
 David Boreanaz como Ángel.
 Charisma Carpenter como Cordelia Chase.
 Glenn Quinn como Allen Francis Doyle (créditos únicamente).

Continuidad
 Este es el último episodio que marca a Glenn Quinn/Doyle como un protagonista de la serie. Aunque no su última aparición.
 Wesley le menciona a Ángel que fue expulsado del consejo de Vigilantes luego de que perdiera el control sobre las dos cazadoras que estaban bajo su mando.
 Cuando Cordelia besa a Wesley este menciona que fue mejor que el último beso. Mencionando la vez que se besaron por primera vez.

Enlaces externos

Episodios de la primera temporada de Angel

Parting Gifts


Oldenburgija (lat. Oldenburgia), rod vazdazelenih grmova iz porodice glavočika smješten u vlastiti tribus Oldenburgieae, dio potporodice Tarchonanthoideae. Postoje svega četiri taksonomski priznate vrste s juga Afrike.

Vrste
 Oldenburgia grandis Baill.
 Oldenburgia intermedia Bond
 Oldenburgia papionum DC.
 Oldenburgia paradoxa Less.

Izvori

Vanjske poveznice

Tarchonanthoideae

Oldenburgija


Die Folkton-Trommeln () wurden 1889 von William Greenwell (1820–1918) in einem ovalen Kindergrab auf der Folkton Wold, südlich von Folkton in East Yorkshire in England in einem spätneolithischen Rundhügel (Folkton Barrow) mit zwei Ringgräben gefunden. Der Grabhügel war bei der Ausgrabung weniger als einen Meter hoch.

Beschreibung
Der Fund besteht aus drei kleinen Kalksteintrommeln mit Durchmessern von 14,6 sowie 12,7 und 10,2 cm und Höhen von 11,8 sowie 10,5 und 8,6 cm. Die Verwendung von "Magne Kalkstein" () statt der ursprünglich publizierten Kreide würde bedeuten, dass sie mindestens aus einer Entfernung von etwa 70 km, in der Nähe von Ripon im County Durham stammen, wo die nächsten Aufschlüsse des Kalksteins liegen. Es würde auch ein höheres Niveau der Ritzungen implizieren, da Magne Kalkstein wesentlich härter ist als Kreide. Die Oberseite der Trommeln scheinen Deckel zu bilden.

Dekoration
Die Seiten sind mit Linien und Winkeln dekoriert sowie mit Formen, die als menschliche Gesichter interpretiert werden. Der Boden ist unverziert. Die Technik stammt eventuell von Holzverzierungen, die nicht erhalten blieben. Sie erinnert an das von Tischlern verwendete Spanschnitzen.
Die Dekoration ist in Paneelen angeordnet. Stilisierte eulenartige Gesichter sind auf zweien der Trommeln zu erkennen. Die Bedeutung der Verzierung ist unbekannt, aber demjenigen ähnlich, das auf spätneolithischer Grooved Ware gefunden wird. Die stilisierte Gesichter erinnern an iberische Vorbilder. Die geometrischen Muster erinnern auch an frühbronzezeitliche Goldplatten, die in derselben Weise geschmückt sind. Obwohl die Objekte in Yorkshire gefunden wurden, sind sie ein Beispiel für die Kunst des späten Jungsteinzeit und der frühen Bronzezeit, wie sie auch die Clandon-Barrow-Raute zeigt, vor allem aber in der mehrere hundert Meilen entfernten Wessex-Kultur anzutreffen ist.

Literatur
 Ian Longworth: The Folkton Drums unpicked. In: Rosamund Cleal, Ann MacSween (Hrsg.), Grooved Ware in Britain and Ireland (= Neolithic Studies Group Seminar Papers. Bd. 3). Oxbow Books, Oxford 1999, ISBN 1-900188-77-5, S. 83–88.
 David V. Clarke, Trevor G. Cowie, Andrew Foxon: Symbols of power at the time of Stonehenge. HMSO, Edinburgh 1985, ISBN 0-11-492455-4.
 Andrew Middleton, Jeremy R. Young, Janet Ambers: The Folkton Drums: chalk or cheese? Antiquity Band 78, No 299, 2004

Weblinks
 Beschreibung (engl.) und Bilder

Einzelnachweise

Archäologischer Fund (England)
Museumsbestand (British Museum)
Archäologischer Fund (Jungsteinzeit)
Kunst der Ur- und Frühgeschichte
Kalksteinskulptur
Skulptur (England)
North Yorkshire (Unitary Authority)
Archäologischer Fund (Europa)

Folkton-Trommeln


كياسو (Chiasso) بلدية تقع في مقاطعة ميندريسيو في كانتون تيسينو جنوب سويسرا.

أعلام
 ماركو غراسي

المراجع

كياسو
مقالات مع مصادر باللغة الألمانية (de)
بلدية في كانتون تيسينو
مدن سويسرا
معابر الحدود الإيطالية السويسرية

كياسو


Muzeon - Ștefan Râmniceanu este un film românesc din 2016 regizat de Laurențiu Damian. Rolurile principale au fost interpretate de actorii Ștefan Râmniceanu.

Prezentare

Distribuție
Distribuția filmului este alcătuită din:

Note

Legături externe

Vezi și
 2016 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 2016
Filme documentare românești
Filme regizate de Laurențiu Damian

Muzeon - Ștefan Râmniceanu


Julemandshæren er betegnelsen for et optog og aktioner af 100 personer udklædt som julemænd i 1974. Optoget blev etableret af teatergruppen Solvognen og varede ca. otte dage.

Julemandshæren blev i 2006 optaget i Kulturministeriets Kulturkanon, og året efter aktionen udsendtes dokumentarfilmen Dejlig er den himmel blå.

Aktioner
 Lørdag den 21. december var julemandshæren ved arbejdsretten hvor der var forsøg på at rive bygningen ned med hakker, trykluftsbor og andet værktøj. Politiet afsluttede aktionen kort efter.
 Søndag den 22. december tog ca. 48 mænd fra julemandshæren ind i Magasin i København og delte ud af hvad der blev opfattet som butikkens varer, mest bøger, til de besøgende i butikken. Politiet alsluttede aktionen. Alt var imidlertid blevet købt og betalt dagen inden. Det var blevet pakket ind af butikkens personale. Intet blev stjålet eller taget. Alt tilhørte Solvognen.
 Mandag den 23. december tog en gruppe fra julemandshæren hen i en af Københavns banker og bad om et rente- og afdrigsfrit lån på 50 millioner kroner. Politiet blev tilkaldt og afsluttede aktionen.

Referencer

Aktivisme i Danmark
Begivenheder i 1974
Kulturkanonen
Etableret i 1974

Julemandshæren


Wim Verstappen (* 4. Mai 1937 in Gemert; † 24. Juli 2004 in Amsterdam) war ein niederländischer Regisseur, Produzent und Drehbuchautor.

Leben und Wirken
Verstappen wuchs auf der Insel Curaçao auf. Ab 1961 studierte er an der Filmakademie in Amsterdam und debütierte 1966 mit dem Film De minder gelukkige terugkeer van Joszef Katus naar het land van Rembrandt. Kurz nachdem Nicolai van der Heyde, Gied Jaspars und Pim de la Parra 1964 das Filmblatt Skoop gegründet hatten, trat Verstappen der Redaktion bei, da zum damaligen Zeitpunkt noch ein Artikel für die erste Ausgabe fehlte. Ab 1966 arbeitete er zusammen mit de la Parra als Regisseur und Produzent an verschiedenen Filmen. Ab 1967 arbeiteten beide unter dem Firmennamen Scorpio Films. In den 1970er Jahren wurde das Duo als "Pim & Wim" bekannt. Sie produzierten zahlreiche niederländische Spielfilme, darunter Blue Movie (1971) mit expliziten Sexszenen, die die Aufhebung der Filmprüfung für Erwachsene verursachte. Die Einnahmen aus diesen Filmen ermöglichten es beiden, schwer realisierbare und für sie persönlich wichtige Filme zu produzieren. Für Verstappen war dies der Film Dakota (1974)

Nachdem Scorpio Films aufgrund unüberbrückbarer Meinungsverschiedenheiten und Schulden aufgelöst wurde, führte Verstappen unter anderem Regie bei den Filmen Pastorale 1943 (1978) und Het verboden bacchanaal (1981), die nach den gleichnamigen Romanen von Verstappens beliebtem Schriftsteller Simon Vestdijk erstellt wurden. Der erste Film, über den unbeholfenen niederländischen Widerstand während des Zweiten Weltkriegs, wurde mit mehr als einer Million Besuchern ein großer Erfolg, Het verboden bacchanaal hingegen blieb weit unter den Erwartungen und wurde stark kritisiert. Verstappen war außerdem 1983 noch Regisseur von De Zwarte Ruiter und 1987 von De Ratelrat, die jedoch nicht erfolgreich waren.

Danach drehte Verstappen keine weiteren Filme mehr, sondern widmete sich der Rechtesicherung der Filmemacher. Verstappen war Erfinder und Gründer der Urheberrechtsorganisation Sekam. Auch seine Lobbyarbeit für das Behalten des Abspanns bei Fernsehfilmen war erfolgreich.

1992 erhielt Verstappen für seine Verdienste in der niederländischen Filmindustrie den Dutch Filmmuseum Award und 1995 für sein Gesamtwerk ein Goldenes Kalb.

Wim Verstappen verstarb im Alter von 67 Jahren in seiner Wohnung in Amsterdam an Nierenkrebs. Am 29. Juli 2004 wurde er im Krematorium Westgaarde in Amsterdam bestattet.

Filmografie (Auswahl)
1965: IJdijk
1966: De minder gelukkige terugkeer van Joszef Katus naar het land van Rembrandt
1967: Liefdesbekentenissen
1967: Tag der offenen Tür
1969: Drop-out
1971: Blue Movie
1972: VD
1973: Frank en Eva
1974: Alicia
1974: Dakota
1974: Leren van Las Vegas
1975: Mens Erger Je Niet
1978: Pastorale 1943
1979: Grijpstra en de Gier
1981: Het verboden bacchanaal
1983: De Zwarte Ruiter
1985: Leren van Las Vegas
1987: De Ratelrat

Weblinks

Filmregisseur
Filmproduzent
Drehbuchautor
Niederländer
Geboren 1937
Gestorben 2004
Mann

Wim Verstappen


المنذر بن ساوي بن الأخنس بن بيان بن عمرو بن عبد الله بن زيد بن عبد الله بن دارم بن مالك بن حنظلة بن مالك بن زيد مناة بن تميم  هو ملك إقليم البحرين في زمن رسول الله محمد، أما عن جاهليته فقد كان المنذر بن ساوى نصرانيًّا، إذ كان قومه من «عبد شمس» نصارى، وتعتبر أخبار بن ساوى قبل إسلامه قليلة للغاية، ويبدأ ذكره في المصادر باستقباله العلاء بن الحضرمي يحمل رسالة النبي .

إسلامه
بعث محمد  العلاء بن الحضرمي إلى المنذر بن ساوى، وكتب إليه رسول الله كتابًا يدعوه فيه إلى الإسلام، فكتب المنذر إلى رسول الله:

فكتب إليه رسول الله:

أما عن مواقفه مع الرسول فإنه لم يقابل المنذر رسول الله، ولم يكن في الوفد الذي حضر من البحرين لمقابلة رسول الله وإنما كتب إليه معهم بإسلامه.
ولكن كان بينهما خطابات يسأل فيها المنذر ويستشير رسول الله في بعض الأمور، منها معاملته لليهود والمجوس الذين لم يسلموا بأرض البحرين.

من مواقفه مع الصحابة
وعن مواقفه مع الصحابة، فقد حضر عنده في مرضه عمرو بن العاص فقال له:

ومن الأحاديث التي رواها عن النبي:

وفاته
توفي محمد  والمنذر بن ساوى في سنة إحدى عشرة من الهجرة، فقد اشتكيا في شهر واحد، ثم مات المنذر بعد النبي بقليل

المصادر

تاريخ إقليم البحرين
أشخاص اعتنقوا الإسلام
أشخاص من الإمبراطورية الساسانية من أصل عربي
إقليم البحرين
حكام الإمبراطورية الساسانية
حكام البحرين
عرب في القرن 7
ملوك عرب
بنو تميم
وفيات 11 هـ
سنة الولادة غير معروفة

المنذر بن ساوى


A pointe shoe (, ), also called a ballet shoe, is a type of shoe worn by ballet dancers when performing pointe work. Pointe shoes were conceived in response to the desire for dancers to appear weightless and sylph-like and have evolved to enable dancers to dance en pointe (on the tips of their toes) for extended periods of time. They are manufactured in a variety of colors, most commonly in shades of light pink.

History

Women began to dance ballet in 1681, twenty years after King Louis XIV of France ordered the founding of the Académie Royale de Danse. At that time, the standard women's ballet shoe had heels. In 1835 dancer Marie Camargo of the Paris Opéra Ballet was the first to wear a non-heeled shoe, enabling her to perform leaps that would have been difficult, if not impossible, in the more conventional shoes of the age. After the French Revolution, heels were completely eliminated from standard ballet shoes. These flat-bottomed predecessors of the modern pointe shoe were secured to the feet by ribbons and incorporated pleats under the toes to enable dancers to leap, execute turns, and fully extend their feet.

The first dancers to rise up on their toes did so with the help of an invention by Charles Didelot in 1796. His "flying machine" lifted dancers upward, allowing them to stand on their toes before leaving the ground. This lightness and ethereal quality was well received by audiences and, as a result, choreographers began to look for ways to incorporate more pointe work into their pieces.

As dance progressed into the 19th century, the emphasis on technical skill increased, as did the desire to dance en pointe without the aid of wires. When Marie Taglioni first danced La Sylphide en pointe, her shoes were nothing more than modified satin slippers; the soles were made of leather and the sides and toes were darned to help the shoes hold their shapes. Because the shoes of this period offered no support, dancers would pad their toes for comfort and rely on the strength of their feet and ankles for support.

The next substantially different form of pointe shoe appeared in Italy in the late 19th century. Dancers like Pierina Legnani wore shoes with a sturdy, flat platform at the front end of the shoe, rather than the more sharply pointed toe of earlier models. These shoes also included a box—made of layers of fabric—for containing the toes, and a stiffer, stronger sole. They were constructed without nails and the soles were only stiffened at the toes, making them nearly silent. By 1880s, shoemaker Salvatore Capezio also improved the construction of pointe shoes after a series of work for repairing pointe shoes.

The birth of the modern pointe shoe is often attributed to the early 20th-century Russian ballerina Anna Pavlova, who was one of the most famous and influential dancers of her time. Pavlova had particularly high, arched insteps, which left her vulnerable to injury when dancing en pointe. She also had slender, tapered feet, which resulted in excessive pressure on her big toes. To compensate for this, she inserted toughened leather soles into her shoes for extra support and flattened and hardened the toe area to form a box.

Men have not historically performed in pointe shoes except for comedic effect. Examples of this include Les Ballets Trockadero de Monte Carlo, and characters such as Bottom in A Midsummer Night's Dream and the evil stepsisters in Cinderella.

Controversy
Pointe shoes employ structural reinforcements in both shank and toe box in an attempt to distribute the dancer's weight load throughout the feet, thus reducing the load on the toes enough to enable the dancer to support all their body weight on fully vertical feet.

But this belief is disputed. Nothing in pointe shoe design prevents a foot's "slippage," in which, when en pointe, the dancer's weight forces their foot down into the shoe until their big toe meets the end of the toe box. Measurements have shown that most of the dancer's weight en pointe is borne by the big toe(s) regardless of the length of the second toe. Hence, such reinforcements cannot and do not distribute the weight load throughout the foot as claimed.

Construction

Every dancer has unique feet, with variations that include toe length and shape, arch flexibility, and mechanical strength. Consequently, most pointe shoe manufacturers produce more than one model of shoe, with each model offering a different fit, as well as custom fitted shoes. Regardless of the manufacturer or model, however, all pointe shoes share two important structural features that enable dancers to dance on the tips of their toes:

 A box within the front end of the shoe that encases and supports the dancer's toes.
 A shank, which is a piece of rigid material that serves to stiffen the sole so as to provide support for the arch of the en pointe foot.

The exterior of a pointe shoe is covered with fabric, thus concealing the box and other internal structural elements and lending an aesthetically pleasing look to the shoe. Most pointe shoes are covered with satin, but some are available with canvas exteriors. Pointe shoes are most often available in light pink colors and less commonly in black and white. In recent years, pointe shoes have also become more diverse in color. For example, many pointe shoe makers, like Bloch, offer pointe shoes in various skin tones ranging from light pink to deeper browns to suit darker complexions. When other colors are desired (e.g., to match a costume), pointe shoes may be dyed or, if available, ordered in custom colors.

The vamp refers to the shoe's upper piece, measured from the platform to the drawstring; normally, longer toes call for a longer vamp. The throat is the edge of the vamp above the arch of the foot; it is usually either v-shaped or round, which tend to suit feet with higher or lower arches, respectively. The drawstring is located within the binding on the throat; this may be made from either elastic or lace.

Box

The box is a rigid enclosure within the front end of the shoe that encases and supports the dancer's toes. The front end of the box is flattened so as to form a platform upon which the dancer can balance, and fabric covers the exterior of the box for aesthetics.

In conventional pointe shoes, the box is typically made from tightly packed layers of paper, paste and fabric that have been glued together and then shaped into an enclosure. When the glue dries, it becomes hard and provides the required stiffness. In some newer pointe shoes, the box may be made from plastic and rubber, with rigidity provided by the plastic.

Box shapes vary widely among shoe models and manufacturers. A number of shape attributes, including box length, height, taper angle and platform area, determine the suitability of a shoe for any particular foot.

Sole

For most pointe shoes, the sole is constructed from a piece of leather that is attached to the shoe with adhesive and reinforced by stitching along its edges. The sole overlaps and secures the unfinished edges of the shoe's exterior fabric. Pointe shoes may be manufactured with either scraped soles, which provide superior traction, or buffed soles, which have a smoother surface for reduced traction.

Aesthetic appearance is of paramount importance for modern pointe shoes. To achieve an elegant appearance, the shoe's more decorative outer fabric is prominently featured, covering the maximum possible area of the shoe's visible surfaces. To this end, the sole is made of thin material to give it a minimal profile, and a margin of satin is artfully pleated around it so that the sole covers only part of the bottom of the shoe.

Shank

Shanks are typically made from leather, plastic, cardstock, or layers of glue-hardened burlap. The flexibility of a shank is determined by its thickness and the type of material used. A shank's thickness may be consistent throughout or it may vary along its length to produce different strengths at select points. For example, slits may be cut across a shank at demi-pointe to enhance roll through. Also, a shank's thickness may transition at some point along its length in order to implement differing strengths above and below the transition. Standard pointe shoes typically have a full shank, in which the shank runs the full length of the sole, or fractional (e.g., half or three-quarter) length shanks. Many pointe shoe manufacturers offer a choice of shank materials, and some will build shoes with customized shanks of varying stiffness and length.

Different pointe shoe makers offer different strengths of shank. For example, Grishko, a Russian pointe shoe company, offers various shank strengths such as super soft, soft, medium, hard, and super hard. The strength of the shank mostly depends on the arch and strength of the dancer's foot. If the dancer has a strong and flexible arch, they would need a hard or super hard shank to support the foot while en pointe properly. If the dancer is starting pointe and has weaker feet, a super soft or soft shank would be more suitable, allowing the dancer to pointe their foot more easily. Additionally, dancers will sometimes wear different pointe shoe models for different performance pieces. In such cases, the choreography can dictate the type of shank required; a lyrical style may call for a softer shoe, while an aggressive style with many turns is more easily performed in a hard, stiff shoe.

Ribbons and elastic band

A pointe shoe employs two fabric ribbons and an elastic band to secure it to the foot. Most of the work of securing shoes to feet is done by the ribbons. The two ribbons wrap around the dancer's ankle in opposite directions, overlapping one another so as to form a cross at the front. The ends are then tied together in a knot, which is then tucked under the ribbon on the inside of the ankle to hide it from view.

The elastic band—which traverses the front of the ankle below the ribbons—keeps the heel of the shoe in place against the foot when the dancer is en pointe. Optionally, two overlapped elastic bands may be used on each shoe to increase tension and holding power.

The locations where the band and ribbons attach to a shoe is critical, as incorrect placement can result in a poorly fitting shoe. Some dancers choose to sew the ribbons and elastics onto the inside of the shoe, whereas others sew them outside onto the silk exterior. Typically, the loose ends of newly sewn ribbons are briefly exposed to open flames to melt them and thus prevent fraying.

Pré-pointe shoe

A pré-pointe shoe, which is also variously called a break-down, "demi-pointe" or a soft-block shoe, shares many characteristics with pointe shoes. For example, its outer appearance resembles that of a pointe shoe and it has a toe box, although the box is softer and the wings (sides of the toe box) are typically not as deep as those found on pointe shoes. Pré-pointe shoes are secured to the feet with ribbons and elastic band in identical fashion to pointe shoes. Unlike pointe shoes, however, demi-pointe shoes have no shank and, as a result, they do not provide the support necessary for proper pointe work.

Pré-pointe shoes are most often used to train dancers who are new to pointe technique. They serve to acclimate dancers to the feel of wearing pointe shoes and to strengthen the ankles and feet in preparation for dancing en pointe in pointe shoes. The toe box allows the dancer to experience the feel of a pointe shoe, while the insole and outsole work together to provide the resistance needed for developing foot and ankle strength.

Manufacturing process

Traditional pointe shoes are usually manufactured using a method known as turnshoe, in which each shoe is initially assembled inside-out on a last and then turned right-side-out before finishing. When manufacturing standard pointe shoes, a standardized, common last is used for both left and right shoes, resulting in identical left and right shoes in a pair. Some ballerinas have custom-made lasts that replicate the shapes of their own feet; these may be supplied to a pointe shoe manufacturer for the purpose of manufacturing custom shoes.

Breaking in

Dancers typically "break in" new pointe shoes to reduce or eliminate the discomfort they commonly cause. Typically this is done by performing relevés that flex the box and shank in a natural manner, thus causing the box shape and shank flex points to adapt to the dancer's feet. Various other methods have been employed for breaking in pointe shoes, including deforming them with hands or against hard surfaces, striking them on hard surfaces, and moistening or heating the boxes to soften the glues, but these methods typically are ineffective as they do not cause the shoes to conform to the feet and also may damage the shoes or shorten their usable lifetimes. Pointe shoes usually are only broken in by professional dancers who use pointe shoes for multiple hours every day. Non-professional dancers and dancers beginning to learn pointe typically do not break in their pointe shoes by hand so that they last longer.

Accessories

A dancer may experience discomfort while wearing a pointe shoe even after the shoe has been broken in. Several devices are commonly used to mitigate the discomfort:

 Toe pads are pouches that encapsulate and cushion the toes from the unyielding box and prevent friction that can cause blistering. These are typically made from thin, fabric-covered gel sheets.
 Gel toe spacers of various shapes and sizes are inserted between toes; these serve to adjust toe spacing and alignment so as to alleviate pain at the bunion joint between the big toe and first toe.
 Lambswool is stretched and wrapped around toes to reduce chafing and the likelihood of blisters. After several uses, the lambswool becomes densely packed and custom fitted to the dancer's foot.
 Tape is wrapped around toes to reduce chafing and blisters.
 Blister pads are small gel squares that prevent damage from rubbing and friction.

Lifetime

In the course of normal use, there are three predominant types of wear on a pointe shoe that will determine its useful lifetime. The most important of these is shank wear. As the body of the shoe is repetitively flexed, the shank gradually weakens and loses its ability to provide support. A pointe shoe is no longer serviceable when the shank breaks or becomes too soft to provide support. The second is the softening of the box and especially the platform on which the dancer balances. When a pointe shoe has been worn to the point where it is no longer safe to wear, the shoe is typically referred to as "dead."

The other primary type of wear involves the exterior fabric. In pointe work the front face and bottom edge of the toe box are subjected to friction against the performance surface. This friction will eventually wear through the shoe's outer fabric covering, thereby exposing the toe box and creating loose, frayed fabric edges. Unlike a weakened shank, damaged outer fabric does not affect the performance of a shoe. Due to its unprofessional appearance, however, damaged fabric may render the shoe unfit to wear in situations other than informal practice or rehearsal.

Under moderate usage, a pair of pointe shoes will typically last through ten to twenty hours of wear. For dance students, this often translates into weeks or months of serviceable use from a pair of pointe shoes. Professional dancers typically wear out pointe shoes much more quickly; a new pair may wear out in a single performance. For example, in 2013 New York City Ballet ordered 8,500 pairs (for 180 dancers) and the Royal Ballet used approximately 12,000 pairs of pointe shoes.

The lifetime of a pointe shoe depends on many factors, including:

 Usage: More aggressive dance styles and more frequent, longer durations of use will hasten wear.
 Dance technique: Improper technique subjects shoes to unusual stresses that may lead to premature failure.
 Fit: Well fitting pointe shoes encourage proper technique, which in turn leads to longer shoe life.
 Weight: Greater dancer weight exerts proportionally greater stresses to the shoes, leading to faster wear.
 Construction: Varying qualities and types of construction will yield different life expectancies.
 Shank material: The stiffness and integrity of various shank materials will degrade at varying rates.
 Breaking-in: The breaking-in process simulates accelerated wear, and thus may shorten the life of a shoe.
 Performance surface: Rough surfaces cause rapid wear of the exterior fabric, in contrast to smooth surfaces such as Marley floors, which minimize the rate of fabric wear.
 Foot Strength: Stronger arch muscles exert greater force on the shank, causing it to bend more and thus accelerating its wear.

See also
Ballet shoe
Pointe technique
Category:Pointe shoe manufacturers

References

Dance shoes
Ballet terminology

Pointe shoe


Liron ist der Familienname folgender Personen;

 Ginès Liron
 Jean Liron (1665–1749), französischer Benediktiner, Historiker, Philologe und Romanist

Liron


Melanie Scrofano (født 20. december 1982) er en canadisk skuespillerinde. Hun er kendt for at spille rollen "Rebecca" i dramakomedie serien Being Erica, "October" i serien Pure Pwnage, og "Tia" i dramaserien The Listener. Scrofano har spillet hovedrollen som Wynonna Earp i tv-serien af samme navn siden 2016.

Filmografi
 RoboCop (2014)
 Wolves (2014)
 Nurse 3D (2012)
 Citizen Gangster (2011)
 Saw VI (2009)
 Baby Blues (2008)

Kilder

Eksterne henvisninger

Skuespillere fra Canada

Melanie Scrofano


Vyssokopillia (, ) est une commune urbaine de l'oblast de Kherson, en Ukraine. Elle compte  en 2021.

Géographie
Vyssokopillia est située au nord de l'oblast de Kherson, à  au sud-sud-est de Kryvyi Rih, à  à l'ouest-sud-ouest de Nikopol, à  au nord-est de Kherson, à  au sud-ouest de Dnipro et à  au sud-est de Kiev

Histoire
Prise par les Russes durant l'offensive de Kherson en mars 2022, elle est reprise par les forces ukrainiennes le  lors de la contre-offensive ukrainienne de l'été 2022.

Références

Commune urbaine dans l'oblast de Kherson

Vyssokopillia


La Selección de hockey de Cataluña es la selección de Cataluña, España. Equipo formado por jugadores catalanes que representan a la Federación Catalana de Patinaje en competiciones amistosas como la Golden Cup y en la Copa América de hockey sobre patines organizada por el Comité Sudamericano de Patinaje (CSP).

En el ámbito internacional, hoy en día no es reconocida oficialmente por la FIRS aunque fue admitida provisionalmente en el 2004 lo que le permitió disputar y ganar el Campeonato del Mundo "B" en Macao. Finalmente, el 29 de noviembre de 2005, en la asamblea de la FIRS en Roma, y después del llamado Caso Fresno, se revocó el reconocimiento provisional.

Títulos

Oficiales
 1 Campeonato Mundial B (2004)
 1 Copa América de hockey sobre patines (2010)

Amistosos
 6 '''Golden Cup (2004, 2005, 2008, 2009, 2010 y 2011)

Véase también
Golden Cup
Caso Fresno
FIRS
Copa América de hockey sobre patines

Referencias

Enlaces externos
 Federación Catalana de Patinaje (en catalán)
 Confederación Sudamericana de patín (Miembros)

Cataluña
Deporte en Cataluña

Selección de hockey patines de Cataluña


2008 Avrupa Futbol Şampiyonası elemeleri A grubu maç sonuçları ve puan durumu listelenmiştir.

Puan durumu

Sonuçlar

Golcüler

 2 gol:
: Robert Arzumanyan
: Karel Geraerts, Kevin Mirallas
: Alexei Eremenko, Jonatan Johansson
: Ruslan Baltiev
: Hugo Almeida
: Zdravko Kuzmanović

 1 gol:
: Sarkis Hovsepyan, Hamlet Mkhitaryan
: Samir Aliyev, Ilgar Gurbanov, Emin Imamaliev, André Luiz Ladaga, Vügar Nadirov, Branimir Subašić
: Marouane Fellaini, Luigi Pieroni, Timmy Simons, Wesley Sonck, Daniel Van Buyten, Kevin Vandenbergh
: Mikael Forssell, Sami Hyypiä, Shefki Kuqi, Mika Nurmela, Teemu Tainio, Mika Väyrynen
: Kairat Ashirbekov, Sergei Ostapenko, Samat Smakov, Nurbol Zhumaskaliyev
: Jacek Bąk, Dariusz Dudka, Łukasz Garguła, Przemysław Kaźmierczak, Mariusz Lewandowski, Wojciech Łobodziński, Rafał Murawski, Maciej Żurawski
: Bruno Alves, Ricardo Carvalho, Ariza Makukula, Maniche, Nani, Hélder Postiga, Ricardo Quaresma, Tiago
: Branislav Ivanović, Dejan Stanković, Duško Tošić, Milan Jovanović, Milan Smiljanić

 Kendi kalesine gol atanlar:
: Sergei Ostapenko (for )

Kaynakça

Elemeleri A Grubu

2008 Avrupa Futbol Şampiyonası elemeleri A Grubu