The Nanny is a 1965 British suspense film directed by Seth Holt, and starring Bette Davis, Wendy Craig, and Jill Bennett. Davis appears as a supposedly devoted nanny caring for a 10-year-old boy recently discharged from a home for disturbed children. It is based on the novel of the same title by Evelyn Piper (a pseudonym for Merriam Modell) and was scored by Richard Rodney Bennett. It was made by Hammer Film Productions at Elstree Studios.

Plot
Joey spends two years at a school for emotionally disturbed children after being blamed for drowning his younger sister Susy. The school's headmaster informs Joey's father, Bill, that his son harbours an intense dislike of middle-aged women. This extends to the family's nanny, whom Joey distrusts and disrespects.

When Joey returns home, he refuses to eat the meals Nanny prepares because he suspects she may poison him. He abandons the room Nanny has decorated for him and moves to one with a strong lock on its door. Joey's rude behaviour upsets his neurotic mother, Virginia, who is prone to melancholy and crying spells, still grieving over the death of Susy. Nanny comforts Virginia as she did when she cared for her and her sister Pen when they were children.

In a flashback, Nanny leaves the house for an appointment. Joey is playing by himself with his father's model railway. Susy threatens to tell their parents on Joey for being disobedient because he is not supposed to. She wants to play with him, but he tells her to go away.

She goes into the bathroom to play and accidentally drops her doll in the bath. She tries to retrieve it by reaching behind the shower curtain but falls into the bath. Nanny enters the bathroom and absentmindedly turns on the tap by reaching through the closed shower curtain without looking inside. Unable to summon Susy for her bath, Nanny searches for her. When she returns to the bathroom, she finds Susy floating face down in the water. Her mind snaps and she bathes the girl's lifeless body. Joey witnesses this but Nanny does not see him. Eventually, she realizes that Joey knows that she accidentally caused Susy's death.

Joey persuades Bobbie Medman, the 14-year-old daughter of a doctor living in the flat above, to witness a cruel prank: he places a doll face down in the bath, opens the tap, and persuades Nanny to turn the spigot off. She is aghast when she sees the floating doll because it reminds her of finding Susy after she drowned in the bath. Later, Joey appears at Bobbie's window dripping wet and claims that Nanny tried to drown him.

Bill is a Queen's Messenger who is frequently away on business. He flies to Beirut for a few days after seeing Joey's hostility toward Nanny fail to subside. Joey refuses to eat the steak and kidney pie Nanny has cooked for him, so she spoon-feeds Virginia the pie which she has laced with poison. After Virginia falls ill and is taken to hospital, Joey is blamed for the incident. Joey's Aunt Pen, who has a weak heart as a result of childhood rheumatic fever, comes to babysit.

After coming back from the hospital Pen wakes during the night and finds Nanny standing outside Joey's door holding a pillow. Nanny claims the pillow is an extra one for Joey, but Pen remembers she would not allow her and Virginia to have pillows when they were children. Suspecting Nanny intends to suffocate Joey, Pen asks her what happened earlier when Joey emerged from the bathroom soaking wet. She gets over-excited and has a heart attack, but Nanny snatches her heart medicine from her.

As Pen lays dying, Nanny tells her she was a single mother who was called to the deathbed of her daughter, Janet, who died from an illegal abortion. Already shaken, she returned home to find Susy's body, which drove her over the edge. Nanny says she cannot let Joey live for fear that someone may believe his story and put nannies' livelihoods at risk because people entrust their children to them. When Nanny finishes her speech, Pen is dead.

Nanny tries to enter Joey's bedroom, but his alarm system wakes him and he tries to escape. Nanny grabs him by the ankle, causing him to fall and knocking him unconscious. She carries him into the bath and fills it with water. Soon the memory of finding Susy's body returns and Nanny pulls Joey from the bath.

Dr Medman visits Virginia's hospital room and explains that Nanny is mentally ill and will receive long-term care. Virginia discovers Joey is at the hospital and would like to see her. She tells him she knows everything about Nanny. Joey is no longer sullen; instead he hugs his mother and behaves like a joyful ten-year-old boy.

Cast

Release

Critical response
The Nanny has been well received by critics. It holds a 91% approval rating on movie review aggregator website Rotten Tomatoes based on eleven reviews.

AllMovie called it "one of Hammer Films' better non-supernatural outings of the 1960s".

Box office
According to Fox records, the film needed to earn $1,300,000 in rentals to break even and made $2,175,000, meaning it made a profit.

The movie screening rights were sold to American television for nearly $400,000.

See also
 Psycho-biddy
 Whatever Happened to Baby Jane?

References

External links

1965 films
1960s psychological thriller films
20th Century Fox films
British black-and-white films
British thriller films
Films shot at Associated British Studios
Films directed by Seth Holt
Films scored by Richard Rodney Bennett
Films set in London
Films shot in London
Hammer Film Productions films
Films with screenplays by Jimmy Sangster
Films produced by Jimmy Sangster
Films about nannies
American black-and-white films
American thriller films
1960s English-language films
1960s American films
1960s British films

The Nanny (1965 film)


My Everything er det andet studiealbum af den amerikanske sanger Ariana Grande, som blev udgivet den 22. august 2014 via Republic Records. Grande beskriver My Everything som en "evolution" fra hendes første album "Yours Truly" (2013); den udforsker mere modne temaer og genrer. My Everything debuterede i toppen af  Billboard 200 og solgte 169.000 eksemplarer på den første uge. Den debuterede som nummer 1 i Australien og Canada og toppede på top 20 verden over.

Baggrund
Grandes debutalbum Yours Truly blev udgivet den 3. september 2013 og blev mødt med kritikerros. Senere samme måned udtalte Grande i et interview med Rolling Stone, at hun var begyndt at arbejde på at skrive og arbejde på sit andet album, og at hun allerede havde færdiggjort to sange. Indspilningerne begyndte i oktober 2013, hvor Grande atter arbejdede med sine producere fra debutalbummet  Harmony Samuels og Tommy Brown.

I januar 2014 bekræftede Grande, at hun ligeledes benyttede sig af nye producere ved Ryan Tedder, Savan Kotecha, Benny Blanco og Max Martin.

Det blev den 3. marts 2014 annoceret, at Grande ville være med på den femte single fra Chris Browns album  "Don't Be Gone Too Long" fra X. Singlen var oprindeligt sat til at blive udgivet den 25. marts 2014, men blev udskudt, da Brown blev sat i fængsel. Hun annoncerede sangens forsinkelse via Twitter, hvor hun skrev "My loves… so obviously some things have changed recently... So we have to delay the dbgtl countdown, some things are out of our control".

To dage efter offentliggørelsen af singlens forsinkelse udgav Grande i stedet den første single fra sit andet album. Den 28. juni 2018 offentliggjorde Grande, at titlen på albummet ville være My Everything, og det var sat til at blive udgivet den 25. august 2014. Billederne til fronten af albummet blev taget den 27. maj 2014.

Udgivelse og markedsføring
Den 28. juni 2014 annoncerede Grande, at det ville være muligt at forudbestille hendes album via hendes hjemmeside. Dem, der forudbestilte hendes album, ville få eksklusiv adgang til Grandes stream af en koncert, som blev holdt den 24. august, hvor hun ville optræde sangene fra hendes album for første gang. Grande indledte hendes første verdensturné ved navn The Honeymoon Tour til støtte for albummet, som begyndte i februar 2015.

I ugerne før udgivelsen af My Everything blev flere teasere for albummet udgivet. Den 7. juli 2014 postede Grande en forpremiere af "Best Mistake" på Instagram, som er sunget sammen med rapperen Big Sean. Den 27. juli 2014 blev "Be My Baby" filmet af en fan til en koncert og udgivet på YouTube. Grande retweetede et link til videoen på hendes Twitter-profil.
Hun retweetede et link til en anden teaser den 4. august.

Den 24. august åbnede Grande 2014 MTV Video Music Awards med "Break Free", og senere dukkede hun op for at optræde med "Bang Bang" sammen med Jessie J og Nicki Minaj.

Spor

Noter
 refererer til en vokalproducer
 refererer til en co-producer

Referencer

Album fra 2014

My Everything (Ariana Grande-album)


Articles with hCards

කනකසබේ ගුණරත්නම් (20 July 1917 – 27 August 1989; ; ඉංග්‍රීසි:Kanagasabai Gunaratnam), K. ගුණරත්නම් ලෙසින් ජනප්‍රිය වූ ශ්‍රී ලාංකේය සිනමාවේ ප්‍රබල චිත්‍රපට නිෂ්පාදකවරයෙකි. පශ්චාත්-ස්වාධීන ලංකා සමය තුළ ඔහුගේ චිත්‍රපට නිෂ්පාදන වෘත්තිය ආරම්භ කරන ලදී, ගුණරත්නම් සිංහල චිත්‍රපට චිත්‍රාගාර දෙකක් පිහිටුවීමේ පුරෝගාමියා වේ: 'සිනමාස් ලිමිටඩ්' සහ 'විජය ස්ටූඩියෝස්', එහිදී ඔහු බ්ලොක්බස්ටර් සහ වාණිජ චිත්‍රපට 20 කට වඩා නිෂ්පාදනය කළේය.

පෞද්ගලික ජීවිතය
ඔහු 1917 ජූලි 20 වැනිදා යාපනයේ ඇතියාඩි ප්‍රදේශයේ පවුලේ බාල පුත්‍රයා ලෙස උපත ලැබීය. ඔහුගේ පියා මානික්කම් කනකසබේ යාපනයේ වෙළෙන්දෙකු විය. ඔහුගේ මව මානික්කම් මුරුගේසු ගෘහණියක් වූවාය. ඔහු යාපනය මධ්‍ය මහා විද්‍යාලයේ කනිෂ්ඨ පන්තිය දක්වා ඉගෙනුම ලැබුවා.

1941 දී ඔහු පද්මා සෙල්වදොරේ සමඟ විවාහ විය. කෙසේ වෙතත්, ඇය අකාලයේ මිය ගිය අතර පසුව ඇයගේ සොහොයුරිය වූ කමලා සෙල්වදොරේ සමඟ විවාහ විය. සිනමාවට අමතරව ඔහු වැවිලිකරුවෙක් ද විය. අශ්වයින් පැදීම සහ ටෙනිස් ඔහුගේ ප්‍රධාන විනෝදාංශය වූ අතර ඔහු ටැමිල් යූනියන් ක්‍රීඩා සමාජයේ සහ ඔරියන්ට් ක්ලබ්හි ක්‍රියාකාරී සාමාජිකයෙකු විය. මෙම යුවළට පුතුන් දෙදෙනෙක් සහ දියණියන් හතර දෙනෙක් සිටියහ.

වෘත්තීය
ගුණරත්නම් කොළඹට ආවේ ලංකාවේ චිත්‍රපට බෙදාහැරීමේ සමාගමක නියෝජිතයකු ලෙස රැකියාවක් ලබා ගැනීමේ බලාපොරොත්තුවෙන්. 1934 දී ඔහු Windsor Talkies නම් චිත්‍රපට බෙදා හැරීමේ සමාගමක නියෝජිතයෙකු ලෙස වසර දෙකක් සේවය කළේය. සමාගම චිත්තම්පලම් ඒබ්‍රහම් ගාඩිනර් විසින් මිලදී ගෙන සිලෝන් තියටර්ස් නම් නව පාලනයක් යටතේ පාලනය කරන විට, ඔහු මාස තුනක් පමණ සේවය කර 1941 විශ්‍රාම ගොස් ඔහුගේ අයිස්ක්‍රීම් ව්‍යාපාරය වූ කොළඹ නව චෙට්ටි වීදියේ අංක 117 හි සිසිල් බීම ව්‍යාපාරය මිලදී ගත්තේය. නෙල්වානි සහ සමාගම පසුව ඔහු Wallington Talkies නම් චිත්‍රපට බෙදා හැරීමේ සමාගමක හවුල්කරුවෙකු ලෙස චිත්‍රපට කර්මාන්තයට සම්බන්ධ විය. 1948 දී ඔහු එහි සභාපති වී යාපනයේ වෙලින්ටන් සිනමාහල ඉදි කළේය. ඉන්පසුව 1950 දී සීමාසහිත සිනමාස් සමාගම නමින් සිනමා සමාගම පිහිටුවා සිනමා ශාලා ඉදිකිරීම හා චිත්‍රපට නිෂ්පාදනය කිරීම ආරම්භ කළේය.

සීමාසහිත සිනමාස් හි පළමු නිෂ්පාදනය වූයේ 1953 දී ටී. සෝමසේකරන් විසින් අධ්‍යක්ෂණය කරන ලද සුජාතා චිත්‍රපටයයි, එය සිංහල සිනමා කර්මාන්තයේ නව යුගයක් ඇති කළේය. චිත්‍රපටයේ කතාව තෝරා ගත්තේ එකල ජනප්‍රිය හින්දි චිත්‍රපටයක් වන Bari Behen අනුකරණය කරමින් වුවද, සිංහල සිනමාවට නව මුහුණු කිහිපයක් හඳුන්වා දුන් අතර, ඔවුන් පසුව සිංහල සිනමාවේ කුළුණු බවට පත් විය: ප්‍රේම් ජයන්ත්, ෆ්ලොරිඩා ජයලත්, ඩොමී ජයවර්ධන, ශාන්ති ලේඛා සහ ඩේවිඩ් ධර්මකීර්ති. මෙම චිත්‍රපටය සිංහල චිත්‍රපටයක පළමු පූර්ව ප්‍රචාරක පටය සහ පූර්ණ ප්‍රචාරක සැලැස්මක් ද සාදන ලදී. ගුණරත්නම් විසින් චිත්‍රපටයට ප්‍රථම දේශපේ‍්‍රමී ගීතය වන මනරංජන දර්ශනිය ලංකා හඳුන්වා දුන් අතර සම්පූර්ණයෙන්ම ඉන්දියාවේ මොඩර්න් ස්ටූඩියෝ හි නිෂ්පාදනය කරන ලද මෙම චිත්‍රපටයට අනුරාධපුර, පොළොන්නරුව, සීගිරිය, කතරගම වැනි ශ්‍රී ලාංකේය දර්ශන කිහිපයක් ඇතුළත් විය.

ඔහුගේ පළමු චිත්‍රපටයේ බොක්ස් ඔෆිස් වාර්තාවලින් පසුව, ගුණරත්නම් 1954 දී ඔහුගේ දෙවන චිත්‍රපටය වූ වරද කාගෙද නිෂ්පාදනය කළේය. මෙම චිත්‍රපටයෙන් කරුණාරත්න අබේසේකර ගීත රචකයෙකු ලෙසත්, ටී බී ඉලංගරත්න දෙබස් රචකයෙකු ලෙසත්, ක්‍රිස්ටි ලෙනාඩ් පෙරේරා නළුවෙකු ලෙසත් හඳුන්වා දෙන ලදී. මේ අතර ඉලංගරත්නගේ පළමු නවකතාව වන "විලම්බිත" ප්‍රකාශනයට ගුණරත්නම් අනුග්‍රහය දැක්වූයේ ඔහුගේ මිත්‍ර නඩේෂන්ගේ ඉල්ලීම පරිදිය. ඉන් පසු එම වසරේම ඩබ්ලිව් ඒ සිල්වාගේ "රදල පිළිරුව" නවකතාව ඉලංගරත්නගේ යෝජනාවෙන් පසු චිත්‍රපටයකට නිෂ්පාදනය කිරීමට ඔහු එකඟ විය. අවසානයේදී, ඔහු KG සමූහ සමාගම්, Fuji Graphics Ceylon Ltd හි සභාපති ලෙස සමාගම් සමඟ සම්බන්ධ විය. සහ ෆොටෝ කිනා ලිමිටඩ්. ඊට අමතරව සීමාසහිත Cine Sounds Sales and Services Ltd, Union Carbide Ceylon Ltd, Asbestos Cement Industries Ltd, Alhambra Hotels Ltd හි කළමනාකාර අධ්‍යක්ෂවරයා ද විය.

කර්මාන්තකරුවෙකු ලෙස ඔහු බෝල්පොයින්ට් පෑන්, රැලි සහිත පෙට්ටි සහ ප්ලාස්ටික් බහාලුම් නිෂ්පාදනය කළේය. 1983 ජූනි මාසයේදී ආනයනය කරන ලද පිකානෝල් වෝටර් ජෙට් ලූම් 200 කින් වියන ලද ස්විස් රයිටර් ස්පින්ඩල් 24,000 කින් ඔහු ජා-ඇල ප්‍රදේශයේ නවීනතම නූල් කරකැවීමේ සහ රෙදි විවීමේ මෝල් සංවර්ධනය කළේය. විදේශීය ඉංජිනේරුවන් විසින් 1983 අගෝස්තු මාසයේදී ජා-ඇල පිහිටි රෙදි විවුම් කම්හල්වල ඒවා ස්ථාපනය කරන තෙක් ඒවා තාවකාලිකව හැඳල කර්මාන්ත සංකීර්ණයේ ගබඩා කර ඇත.

තම චිත්‍රපට මෙන්ම අනෙකුත් සිංහල චිත්‍රපට ප්‍රවර්ධනය කිරීමට අධිෂ්ඨාන කර ගත් ගුණරත්නම් 1955 අගෝස්තු 20 වැනි දින 'කලා' සඟරාව නිකුත් කළේය. 1956 දී ඔහු දොස්තර චිත්‍රපටිය නිෂ්පාදනය කළේය. චිත්‍රපටිය ප්‍රදර්ශනය කිරීමට ප්‍රථම සිනමාස් ලිමිටඩ් විසින් එම චිත්‍රපටයේ රඟපෑ රුක්මණී දේවි විසින් රචිත 'මගේ ජීවිත විත්ති' කෘතිය එළිදැක්වූවා. මෙය සිංහල නිළියක විසින් ලියන ලද පළමු පොතයි. 1956 දී ගුණරත්නම් 'දිනමිණ' පුවත්පතේ 'රංගමඬල' චිත්‍රපට තරගයේ දී ඡන්ද 11,243ක් ලබා ගනිමින් දෙවැනි ජනප්‍රියම චිත්‍රපටයට හිමි සම්මානය දිනා ගත්තේය. ඊළඟ වසරවලදී ඔහු දුප්පතාගේ දුක (1956), සුරයා (1857), වන මෝහිනී (1958) වැනි වාණිජමය වශයෙන් සාර්ථක චිත්‍රපට රාශියක් නිෂ්පාදනය කළේය.

1960 දී ඔහු ලෙස්ටර් ජේම්ස් පීරිස් සමඟ සම්බන්ධ වී ඔහුගේ සංදේශය චිත්‍රපටය නිෂ්පාදනය කළේය. බෙලිහුල් ඔයේ අඩි 20ක් වට ප්‍රමාණයෙන් අඩි 80ක් වූ පෘතුගීසි බලකොටුව ඔහු විසින් 1959 දී රුපියල් 38,000ක් පමණ වියදම් කර කළු ගලින් නිර්මාණය කළේය. සිනමාස් සමාගම මේ සඳහා රුපියල් 500,000 ක් පමණ වියදම් කර ඇති බව පැවසේ. මෙම චිත්‍රපටිය සඳහා 500,000. එක්  සේයා පට චිත්‍රපටයකින් පිටපත් 132ක් මුද්‍රණය කර ඇති චිත්‍රපට කර්මාන්තයේ කැපී පෙනෙන සලකුණක් බවට පත් විය. සියලුම ගීත ජනප්‍රිය වූ අතර 'පෘතුගීසි කාරයා' ගීතය ජනප්‍රිය වූ අතර එම ගීත ඇතුළත් සීඩී තැටි දහස් ගණනක් අලෙවි විය. මේ අතර දිවයින පුරා සිනමාහල් 136ක තිරගත වී ඇති අතර චෙකොස්ලෝවැකියාවේ චෙක් භාෂාවෙන් එහි දෙබස් තිරගත වූ බවද වාර්තා වේ. මංගල දර්ශනයෙන් ලැබෙන ආදායම රත්මලානේ බිහිරි හා ගොළු අරමුදලට බැර කිරීමට ද ගුණරත්නම් පියවර ගත්තේය.

196 දී ඔහු හැඳල විජය චිත්‍රාගාරය ආරම්භ කළේය. රුපියල් ලක්ෂ 8කට හැඳල ප්‍රදේශයෙන් අක්කර 8ක ඉඩමක් මිලදී ගෙන ආරම්භ කරන ලද මෙම චිත්‍රාගාරයේ මුල් නම 'සීනි ස්ටුඩියෝ' විය. කොළඹ ආමර් වීදියේ ගුණරත්නම්ගේ පූර්ණ මුද්‍රණාලය වූයේ ඔහු වර්ණ චිත්‍රපට පෝස්ටර් සහ 'කලා' සඟරාව මුද්‍රණය කළ 'සීනි මුද්‍රණාලය' ය. විජය චිත්‍රාගාරයේ රූගත කළ පළමු චිත්‍රපටය වූයේ එම් මස්තාන් අධ්‍යක්ෂණය කළ අදට වෙඩිය හෙට හොන්දයි චිත්‍රපටයයි . එහි චිත්‍රාගාරයේ පටිගත කරන ලද පළමු ගීතය වූයේ කුරුළු බැද්ද චිත්‍රපටිය සඳහා ධර්මදාස වල්පොල සහ ලතා වල්පොල විසින් ගායනා කරන ලද 'ඔය බැල්ම ඔය කෙල්මා' ගීතයයි. 1963 දී විජය චිත්‍රාගාරයේ සියලුම වීදි දර්ශන සහ සමාජ ශාලා ඉදිකරන ලද චණ්ඩියා චිත්‍රපටය ඔහු නිෂ්පාදනය කළේය.

මයික් විල්සන් විසින් අධ්‍යක්ෂණය කරන ලද රන්මුතු දූව පළමු වර්ණ පූර්ණ-දිග සිංහල භාෂා චිත්‍රපටයේ නිෂ්පාදනයෙන් අඩක් සඳහා ගුණරත්නම් වගකිව යුතු විය. ඉන්පසු ඔහු ධීවරයෝ (1964), සූර චෞරයා (1967), අටවෙනි පුදුමය (1968), ලක්සෙට කොඩිය (1970), ආත්ම පූජා (1970) සහ හොඳයි නරකයි (1973) වැනි බ්ලොක්බස්ටර් චිත්‍රපට රාශියකට සම්බන්ධ විය. 1965 දී ඔහු 2 වැනි යුනයිටඩ් ලංකා රසික සංගමයේ සම්මාන උළෙලේ හොඳම නිෂ්පාදකවරයා ලෙස සම්මානය දිනා ගත්තේය.

1983 කළු ජූලියේ කොළඹ වාර්ගික කෝලාහලයේදී ගුණරත්නම් බොහෝ ගැටලුවලට මුහුණ දුන්නේය. 1983 ජූලි 22 දින මධ්‍යම රාත්‍රියේ ඔහු මැර කල්ලිවලින් බේරීම සඳහා කම්පන සහගත ලෙස තම නිවසින් පලා ගියේය. පසුව ඔහු කොළඹ නගරයේ එවකට තිබූ හොලිඩේ ඉන් හෝටලයේ රැකවරණය පතා ඇත. මේ අතර, ඔහුගේ සමහර චිත්‍රාගාර සහ සිංහල චිත්‍රපට එකතුව කෝලාහලයේදී සම්පූර්ණයෙන්ම විනාශ විය.

මරණ
ඔහු 1987-1989 ජවිපෙ කැරැල්ලේදී 1989 අගෝස්තු 27 වන දින වයස අවුරුදු 72 දී වෙඩි තැබීමකින් ඝාතනය විය. මිය යන විට ඔහු තම කාර්යාලයේ සිට දිවා ආහාරය සඳහා තම නිවසට යමින් සිටියේය. ඔහුගේ කාර්යාලයෙන් පිටතට පැමිණෙමින් සිටියදී ඔහුගේ මෝටර් රථයේ ඉදිරි අසුනේ, හැරෙන ස්ථානයකදී, යතුරුපැදියකින් පැමිණි තුවක්කුකරුවන් දෙදෙනෙකු ඔහුට ඉතා ආසන්නයෙන් වෙඩි තබා ඇත.

පසු විපාක
2019 දී, ඔහුගේ පුත් ජීආර් පත්මරාජ් නඩුවක් ගොනු කළේ නැසීගිය ගුණරත්නම්ගේ තනිකරම ආර්ථික හා සදාචාරාත්මක අයිතිවාසිකම් ඔහුගේ ජීවිත කාලය තුළ ආරක්ෂා වූ බවත්, ඔහුගේ මරණයෙන් වසර 70 ක් ආරක්ෂා කර ඇති බවත් පැමිණිලිකරු ප්‍රකාශ කිරීම හේතුවෙන් වාණිජ මහාධිකරණය පසුව සිංහල චිත්‍රපටියක් වන සුජාතා විකාශනය කිරීම, ප්‍රදර්ශනය කිරීම, ප්‍රදර්ශනය කිරීම හෝ ප්‍රදර්ශනය කිරීම වළක්වන වාරණ නියෝගය දීර්ඝ කළේය.

චිත්‍රපටකරණය

යොමු කිරීම්

1989 මරණ
1917 උපත්
දෙමළ-භාෂා පෙළ ඇතුළත් ලිපි
Pages with unreviewed translations

කේ ගුණරත්නම්


Maungakotukutuku est une localité rurale de la région de la   dans le sud-ouest de l'île du Nord de la Nouvelle-Zélande .

Situation
Elle est localisée à l'intérieur des terres, derrière les villes de Paraparaumu et Raumati,

Population
Selon le , la ville avait une population de , en augmentation de  38,9  %  ou  depuis le recensement de 1996 .

Géographie
Les cours d'eau Maungakotukutuku Stream et Wharemauku Stream ont tous les deux, leur source dans le secteur de 'Maungakotukutuku' et la vallée de Maungakotukutuku a été considérée comme un site potentiel pour un barrage pour fournir en eau pour l'ensemble de la région de la côte de Kapiti.
La zone de colline, souvent appelé "the Maungatooks" par les résidents locaux , présente des chemins de randonnées réputés pour les randonneurs de moyenne montagne, les motards amateurs de tous terrains (dirt bikers), mais aussi pour les cavaliers .

Voir aussi

Liste des villes de Nouvelle-Zélande

Notes et références

Liens externes
 Maungakotukutuku community profile
  Proposed Dam Site, Kapiti Coast District: Prefeasibility Fault Hazard Assessment (PDF file)

Ville en Nouvelle-Zélande
Région de Wellington
District de Kapiti Coast

Maungakotukutuku


El edificio "Los Cubos" (denominado también Edificio AGF) es un edificio de Madrid (España). Ubicado en las salidas 4 y 5 de la M-30. La denominación popular responde a su diseño en forma de paralepípedos sujetos a dieciséis pilares de hormigón a la vista, técnicamente se denomina Edificio AGF por ser la financiera francesa AGF Management Limited la constructora del proyecto (Assurances Generales de France o AGF). Se diseñó en 1974 por los arquitectos franceses Michel Andrault, Pierre Parat, Aydin Guvan y Alain Capieu, y fue edificado entre 1976 y 1981 bajo la supervisión del arquitecto español Luis de la Rica. Desde el año 2004 es propiedad de ALLIANZ COMPAÑÍA DE SEGUROS Y REASEGUROS S.A., En el año 2005, la adquiere SEMPREDA S.L.U, posteriormente pasa a ser propiedad de REALIA BUSINESS S.A como consecuencia de la absorción de la sociedad, a comienzos del año 2006 se convirtió en sede del Ministerio de Ciencia e Innovación de España. Desde 2011 albergó la Secretaría de Estado de Investigación, Desarrollo e Innovación.

En el año 2017, el edificio lo adquiere TAMANA SERVICIOS EMPRESARIALES, S.L.U., actualmente esta sociedad es de Henderson Park.

Ese mismo año, se inicia una fuerte reforma al edificio para actualizarlo y conseguir un edificio más eficiente conforme a las exigencias del mercado.

Las gestiones de "project management"  para la reforma del edificio están a cargo de THERUS

Características
Los pilares de dos metros y medio de diámetro están visibles. Son dieciséis en total. El diseño del edificio se inspira en el arquitecto francés Yona Friedman y del Movimiento Metabolista de los japoneses en los años sesenta.

Véase también
 Ministerio de Ciencia e Innovación de España
 Centro Cultural Islámico y Mezquita de Madrid

Referencias

Cubos
Edificios institucionales de Madrid
Edificios y estructuras en el distrito de Ciudad Lineal
Arquitectura en la Comunidad de Madrid en el siglo XX
Arquitectura de España de 1981

Edificio los Cubos


Auf und davon heißen:
 Auf und davon (1971), kanadische Filmkomödie
 Auf und davon (1983), US-amerikanische Fernsehkomödie
 Auf und davon (1992), US-amerikanisches Roadmovie
 Auf und davon (Fernsehserie), australische Jugendfernsehserie aus dem Jahr 1980
 Auf und davon – Mein Auslandstagebuch, Doku-Fernsehserie
 Auf und davon (SRF), Doku-Fernsehserie vom Schweizer Fernsehen
 Auf und davon (Roman), Roman von Meike Winnemuth und Peter Praschl aus dem Jahr 2000
 Auf und davon (Lied), Lied des deutschen Rappers Casper

Auf und davon


An Carex praecox in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Johann Christian Daniel von Schreber. An Carex praecox in nahilalakip ha genus nga Carex, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Carex

Carex praecox


مدينة إناغي (باليابانية 稲城市) هي مدينة تقع في طوكيو، اليابان.

في عام 2008، وصل التعداد السكاني للمدينة إلى 81,134 نسمة والكثافة السكانية 4,096.33 نسمة في الكيلومتر مربع، والمساحة الإجمالية 17.97 كم مربع. تم تأسيس المدينة في الأول من نوفمبر 1971.

مراجع

وصلات خارجية
 موقع مدينة إناغي باللغة اليابانية

أحياء طوكيو
مدن طوكيو

إناغي (طوكيو)


Gideon Esra (; * 30. Juni 1937 in Jerusalem; † 17. Mai 2012) war ein israelischer Politiker.

Karriere
Esra wuchs in Jerusalem auf. Er studierte Geographie und Politikwissenschaft an der Universität Haifa. Von 1962 bis 1995 war er für den Inlandsgeheimdienst Schin Bet tätig. 1996 wurde er für den Likud in die Knesset gewählt. 2003 wurde er Kabinettsmitglied in der Regierung von Ariel Scharon. Zunächst war er bis zum 31. August 2004 Minister ohne Geschäftsbereich. Dann wurde er vom 31. August 2004 bis zum 10. Januar 2005 Tourismusminister, ein Amt, das er bereits seit dem 4. Juli 2004 kommissarisch innehatte. 2004 löste er Tzachi Hanegbi als Minister für innere Sicherheit ab.

Als Scharon Kadima gründete, wechselte auch Esra die Partei. Januar 2006 wurde er Umweltminister in der Regierung von Ehud Olmert und übte diesen Posten bis März 2009 aus.

2010 erkrankte Esra, der 55 Jahre lang ein starker Raucher gewesen war, an Lungenkrebs. Er widmete sich daraufhin einer Kampagne, die auf die Gefahren des Rauchens aufmerksam machen sollte. Am 17. Mai 2012 starb er an seiner Krebserkrankung.

Esras vakanten Sitz in der Knesset nahm der Druse Akram Hasson ein.

Weblinks
 Lungenkrebs: Ex-Minister Gideon Esra gestorben, 18. Mai 2012
 Gideon Esra auf der Internetseite der Knesset

Tourismusminister (Israel)
Umweltminister (Israel)
Minister für Öffentliche Sicherheit (Israel)
Minister ohne Geschäftsbereich (Israel)
Stellvertretender Minister (Israel)
Knesset-Abgeordneter
Kadima-Mitglied
Likud-Mitglied
Israeli
Geboren 1937
Gestorben 2012
Mann

Gideon Esra


Suzna cunjavka, poznata i kao suzna slabunjavka (lat. Lacrymaria lacrymabunda) je nejestiva gljiva iz porodice (Psathyrellaceae). Nalazi se u Sjevernoj Americi, Srednjoj Americi, Europi, sjevernoj Aziji i Novom Zelandu, gdje raste na neravnom tlu u šumi, vrtovima i parkovima. Iako je ponekad navedena kao jestiva vrsta, neki pojedinci izvješćuju o želučanim tegobama nakon što ih pojedu.

Opis
 Klobuk suzne cunjavke je širok od 3 do 7 centimetara, mekan, mesnat, vlaknato ljuskav; rub je iskrzan, cunjav.
 Listići su gusti, bjelkastosmeđi, na listićima postoje sitne kapljice poput suza, do ruba mnogo lamelula.
 Stručak je visok od 5 do 12 centimetara, debljine od 0,5 do 0,8 cm, bjelkastosmeđ, mekan, dug, šupalj, prekriven crnim vlakancima, pod klobukom, ostatak zastorka u obliku crnog crtastog prstena.
 Meso je mekano, žućkastosmeđe, bez tipičnog mirisa.
 Spore su jajolike, tamnosmeđe, 10 - 11 x 6 – 7 μm.

Stanište
Raste ljeti i u jesen, busenasto ili pojedinačno uz putove, po svijetlim šumama i uz panjeve.

Upotrebljivost
Suzna cunjavka nije jestiva.

Sličnosti
U vezi jestivosti suzne cunjavke vlada podijeljeno mišljenje. A. Rinaldi i V. Tyndalo u knjizi "L'atlante dei funghi" pišu da je jestiva i dobre kakvoće. Otrovna zasigurno nije, ali zar ima smisla jesti nekvalitetne gljive kad u isto vrijeme ima mnogo dobrih.

Slike

Izvori

Vanjske poveznice

Agaricales
Nejestive gljive

Suzna cunjavka


Palaeochirpterygidae es una familia extinta de murciélagos. Originalmente, el naturalista suizo Pierre Revilliod erigió en 1917 esta familia para el género Palaeochiropteryx encontrado fósil en el Messel Pit, en Alemania. La familia Palaeochiropterygidae se integró en Archaeonycteridae (según Kurten & Anderson), pero actualmente se mantiene la distinción entre ambas. Se clasificó en el clado Microchiropteramorpha por Smith et al. en 2007.

Existieron desde el Ypresiense hasta el Lutetiano del Eoceno (55,8 a 40,4 millones de años atrás).

Clasificación
Contiene cuatro géneros (esta lista podría estar incompleta):
 † Cecilionycteris Heller, 1935
 † Cecilionycteris prisca Heller, 1935 - Geiseltal (Lutetiano), Alemania
 † Lapichiropteryx Tong, 1997
 † Lapichiropteryx xiei Tong, 1997 - Yuanqu Basin (Ypresiense?), China
 † Microchiropteryx Smith et al., 2007
 † Microchiropteryx folieae Smith et al., 2007  - Vastan Lignite Mines (Ypresiano), India
 † Palaeochiropteryx Revilliod, 1917
 † Palaeochiropteryx tupaiodon Revilliod, 1917 - Messel Pit (Lutetiano), Alemania
 † Palaeochiropteryx spiegeli Revilliod, 1917 - Messel Pit (Lutetiano), Alemania

Referencias

Chiroptera
Mamíferos del Eoceno

Palaeochiropterygidae


Ridderhuset er en bindingsværksbygning i Riddergade i Næstved, der stammer fra renæssancen omkring år 1600. Det ligger lige ved siden af Apostelhuset, der er opført i senmiddelalderen først i 1500-tallet.

Bygningen har været fredet siden 1918.

Historie

Ridderhuset kan dateres til 1520, men størstedelen af bygningen er fra omkring 1600.

Fra begyndelsen af 1800-tallet til 1875 var der smedje i huset. Det blev renoveret 1884-1885, sandsynligvis af Vilhelm Ahlmann, der også stod for restaureringen af Apostelhuset ved siden af. Fra 1879 til 1909 var bygningen ejet af Næstved Diskontobank. I 1918 blev Ridderhuset fredet.

Beskrivelse

Bygningen er opført i bindingsværk i to stokværk. Tavlerne i mellem tømmeret er fyldt ud med munkesten. Bygningen har tegltag. I facaden er en port der går ind til baggården. Porten er udskiftet. På facaden er udskårne og bemalede knægte. Der har sandsynligvis været en dør i faget midt i bygningen.

Se også
 Apostelhuset - bygningen lige ved siden af
 Fredede bygninger i Næstved Kommune

Referencer

Eksterne henvisninger

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Næstved
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Næstved Kommune
Middelalderlig arkitektur
Bindingsværksbygninger i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg fra middelalderen i Danmark

Ridderhuset (Næstved)


Livet er en cirkus er en portrætfilm fra 1969 skrevet og instrueret af Per Holst.

Handling
En film om Robert Storm Petersen: Bag om det kendte billede af humoristen Storm P., rummede han også træk af "den grædende klovn", udsprunget af sortsyn og mismod. Denne side belyses af tegninger og malerier, bl.a. fra cirkusmiljøet.

Referencer

Eksterne henvisninger

Portrætfilm fra Danmark
Danske film fra 1969

Livet er en cirkus


The soft-coated Wheaten Terrier ( - literally, "Yellow Terrier") is a pure-breed terrier originating from Ireland. Wheatens typically have one of two coat types: Irish or Heavy (American). The Irish coat is generally silkier and wavier than the Heavy, or American coat, which is thicker and fuller. Wheatens are generally friendly and playful, and tend to get along well with children and other dogs.

History
The Wheaten was bred in Ireland for over two hundred years to be an all-purpose farm dog whose duties included herding, watching and guarding livestock, and vermin hunting and killing. They share a common ancestry with the Kerry Blue Terrier and the Irish Terrier but were not owned by gentry. In Ireland, they were commonly referred to as the "Poor Man's Wolfhound."  Their tails used to be docked to avoid taxes and were often kept to a specific size.

Despite its long history, the Wheaten was not recognized as a breed in Ireland by the Irish Kennel Club until 1937. In 1943, the British Kennel Club recognized the breed in the UK as well. The first Wheatens were exported to Lydia Vogel in the United States in the 1940s, but serious interest in the breed took another ten years to develop. The Soft Coated Wheaten Terrier Club of America, Inc. was established in 1962, seven years after the formation of The Soft Coated Wheaten Terrier Club of Great Britain. In the 1970s, the first Wheatens were imported into Australia by Anubis Kennels. In 1973, they were recognized by the American Kennel Club. The recent importation of Irish-style dogs has improved and broadened the gene pool. The American Herding Breed Association (AHBA) accepted the Wheaten in the 1990s at which point members of the breed were allowed to participate in its herding capability tests and trials. Today, Wheatens compete in obedience, agility, and tracking and are occasionally used in animal-assisted therapy as well. The Soft Coated Wheaten Terrier Club of America, Inc. (SCWTCA, Inc.)  is a member of the American Kennel Club which protects and advances the interests of the breed and guards against commercial exploitation. It serves breeders, owners, competition organizers and prospective owners.

Appearance

Puppies have dark coats of red, brown, mahogany or white. Their muzzles and ears may be black or dark brown. The reddish-brown puppy coat gradually grows out to nearly white before maturing into a wheaten-colored coat as they get older. The adult coat typically matures by 3 years old and may contain black, white, or darker brown "guard" hairs in addition to the lighter wheaten colored hair.  If adults ever have skin injuries, the resulting hair growth (wound hair) will be the dark color of their puppy coat before it eventually grows out to the wheat color. It may also come out to a molten chocolate color, either white or milky colored fur .

The Soft-coated Wheaten Terrier is a medium-sized dog, which ranges on average from  in height and about  in weight. The breed has a square structure and is well built. Their soft, silky hair does not shed like most dogs; like human hair and Poodle hair, it keeps growing; they do need trimming and should be brushed and combed once a day to avoid mats. They are very smart dogs, and are easy to train. They respond the best to praise and learning tricks can come very easily to them. They love people, and they rarely have aggression issues if obtained from a reputable breeder.

The Irish coat tends to be thinner and silkier than the American variety and it has a devoted following in Ireland and Europe.  Breeders of the pure Irish type believe this is the original working coat. The coat is not thin – breeders of the Irish type consider the American heavy coat to be "bouffant", not that of the original working terrier type. There are a few breeders of the Irish type in the US and Canada.  In the AKC conformation show ring, the judges do not always accept the Irish type well.  The Irish is well received in the UK and Europe.  The "Heavy Irish" coat is usually a result of cross-breeding between coat types – American/English coat with an Irish type.  The Irish coat still requires daily brushing to stay free of matted hair.

The Wheatens seen in Ireland today are of the same size, shape, and coat texture as those seen and documented well over 100 years ago. Evidence of this can be seen from the famous artwork "The Aran Fisherman's Drowned Child" by the Irish painter Frederic William Burton.

Health
Soft-coated Wheaten Terriers are generally a long-lived breed. They are susceptible to various heritable diseases, although are most known for two protein wasting conditions: protein-losing nephropathy (PLN), where the dogs lose protein via the kidneys; and protein-losing enteropathy (PLE), where the dogs fail to fully absorb protein in their digestive tracts, causing it to pass in their stool. Both PLN and PLE are potentially fatal, but if caught early enough, can sometimes be managed with strict dietary changes and pharmaceuticals. Laboratory tests can aid in diagnosing PLN and PLE; Wheaten owners should check their country's advised testing protocols. Research suggests that PLE and PLN often are more prevalent in female wheatens and often happen in concurrence, with PLE following diagnosis of PLN. While a genetic predisposition has been suggested, an unknown mode of inheritance remains. Research programs, mainly in the United States and the United Kingdom, are looking for answers.

Other Wheaten health issues are renal dysplasia, inflammatory bowel disease, Addison's disease, and cancer. Some Wheatens can suffer from food and environmental allergies, and can be prone to developing the skin disease atopic dermatitis. Potential owners of Wheaten Terriers should discuss health issues with a breeder before deciding to get a puppy.

Temperament

The Soft-coated Wheaten Terrier is an energetic and playful dog. It requires patience and consistent positive training. Harsh methods will often result in fear and/or aggression.  A positive, even-handed approach works best with this intelligent yet headstrong terrier. It is an enthusiastic greeter, and will often jump up to lick a person's face, commonly referred to as the "Wheaten greetin". Wheatens are considered less scrappy than other terriers, but are lively and can be more active than many other breeds. For this reason these dogs do best when they are exercised regularly.

They are cool-weather dogs and can become easily overheated in hot weather. If socialised with cats and puppies, they may get along fine with them; if not, care should be taken in introducing them to cats, as the breed has a very strong "prey drive" because of its vermin-hunting origin. Wheatens are friendly and loving pets, and get along well with other dogs if properly socialised. Wheatens are very protective of their families and, although they may bark in alert at strangers, they rarely become aggressive. If not properly trained they can bark excessively. Many Wheaten owners thus say they make great watch dogs, but poor guard dogs. Wheatens are a great dog for children and are generally friendly towards them. Wheatens are very curious and will most likely try to wander if left outside alone. If well trained they can become very loyal and will listen very well to commands.

See also

 List of dog breeds

References

External links

Dog breeds originating in Ireland
FCI breeds
Terriers
Vulnerable Native Breeds

Soft-coated Wheaten Terrier


Vallabhbhai Jhaverbhai Patel (Nadiad, Indija, 31. listopada 1875. – Mumbai, 15. prosinca 1950.) bio je indijski političar. Bio je prvi zamjenik premijera Indije. Patel je bio odvjetnik, viši čelnik Indijskog nacionalnog kongresa i jedan od utemeljitelja Republike Indije, koji je odigrao vodeću ulogu u borbi zemlje za neovisnost i vodio njezinu integraciju u jedinstvenu, neovisnu naciju. U Indiji i drugdje često su ga zvali Sardar, što znači "glavni" na hindskom, urdu i perzijskom. Služio je kao ministar unutarnjih poslova tijekom političke integracije Indije i Indijsko-pakistanskog rata 1947.

Patel je odrastao u ruralnom okruženju države Gudžerat. Bio je uspješan odvjetnik. Zatim je organizirao seljake u Gudžeratu u nenasilni građanski neposluh protiv Britanaca, postavši jedan od najutjecajnijih vođa u Gudžeratu. Imenovan je 49. predsjednikom Indijskog nacionalnog kongresa, organizirajući stranku za izbore 1934. i 1937., dok je promicao osamostaljenje Indije.

Kao prvi indijski ministar unutarnjih poslova i zamjenik premijera, Patel je organizirao pomoć izbjeglicama koje su bježale u Punjab i Delhi iz Pakistana i radio na ponovnom uspostavljanju mira. Predvodio je zadatak nastanka ujedinjene Indije, uspješno integrirajući u novu neovisnu naciju one britanske kolonijalne pokrajine koje su bile "dodijeljene" Indiji. Uz pokrajine koje su bile pod izravnom britanskom vlašću, oko 565 kneževskih država koje su bile samoupravne pod britanskim suverenitetom oslobođene su Indijskim aktom o neovisnosti iz 1947. Prijeteći vojnom silom, Patel je uvjerio gotovo sve kneževske države da se pridruže Indiji. Njegova predanost nacionalnoj integraciji u novoj neovisnoj zemlji bila je potpuna i beskompromisna, zbog čega je dobio nadimak "željezni čovjek Indije". Također je zapamćen kao "pokrovitelj indijskih državnih službenika" za uspostavu modernog sustava službe u cijeloj Indiji. Nazivaju ga i "ujediniteljem Indije". Njemu je 31. listopada 2018. posvećen Kip jedinstva, najviši kip na svijetu. Visok je oko 182 m.

Izvori

Indijski političari
Političari između dva svjetska rata
Političari nakon Drugog svjetskog rata
Pravnici

Vallabhbhai Patel


Ralph Eugene Reed Jr.  (f. 24. júní 1961) er bandarískur stjórnmálaráðgjafi og lobbýisti, þekktastur fyrir að vera framkvæmdastjóri Christian Coalition frá stofnun samtakanna 1989 til ársins 1997. Reed var formaður Repúblikanaflokks Georgíufylkis til ársins 2001-2003. Árið 2006 sóttist Reed eftir tilnefningu Repúblikanaflokksins í kosningu til vararíkisstjóra fylkisins en laut í lægra haldi gegn Casey Cagle. Reed er í dag formaður Faith and Freedom Coalition, samtaka sem hann stofnaði árið 2009. Samtökin berjast fyrir íhaldsömum og trúarlegum gildum á pólitískum vettvangi.

Menntun og pólítísk afskipti í háskóla
Reed hóf þátttöku í stjórnmálastarfi meðan hann var við nám við University of Georgia þar sem hann gekk til liðs við samtök ungra repúblíkana við skólann. Árið 1981 fluttist hann til Washington D.C. þar sem hann starfaði sem sjálfboðaliði hjá landssamtök ungliðahreyfingar flokksins (e. College Republican National Committee). Þar kynntist Reed meðal annars Jack Abramoff og Grover Norquist, sem hann starfaði náið með á næstu árum. Undir handleiðslu þríeykis Reed, Abramoff og Norquist urðu samtökin áberandi í bandarískum stjórnmálum. Árið 1983 tók Reed tók við af Norquist sem framkvæmdastjóri samtakanna. Sama ár varð Reed fyrir trúarlegri upplifun þegar hann fann heilagan anda koma yfir sig og endurfæddist hann í kjölfarið og tók evangelíska kristna trú.

Reed útskrifaðist með BA gráðu í sagnfræði frá University of Georgia 1985 eftir sex ára nám. Eftir nokkur ár í Washington flutti Reed til Norður Karólínu þar sem hann kom að stofnun Students for America, íhaldsama hreyfingu aðgerðarsinna sem var fjármögnuð af Jesse Helms öldungadeildarþingmanni Norður Karólínu.

Christian Coalition
Árið 1989 stofnaði sjónvarpspredíkarinn Pat Robertson samtökin Christian Coalition sem þrýstihóp fyrir kristna íhaldsmenn. Robertson hafði árið áður tapað í prófkjöri  Repúblíkanaflokksins vegna forsetakosninganna 1988. Robertson réð Reed til að gegna stýra samtökunum. Samtökin efldust verulega undir stjórn Reed og urðu einn af áhrifamestu þrýstihópum í Bandaríkjunum. Samtökin hafa einbeitt sér að fjölskyldu- og siðferðismálum, og beittu sér af þunga gegn rétti kvenna til þungunarrofs, auk þess að berjast gegn réttindum samkynhneigðra. Undir stjórn Reed börðust samtökin einnig gegn kennslu á þróunarkenningunni .

Samtökin höfðu veruleg áhrif innan Repúblikanaflokksins en þau hafa, bæði með styrkjum til frambjóðenda flokksins og auglýsingaherferðum. Samtökin léku meðal annars lykilhlutverk í kosningasigri flokksins í þingkosningunum 1994. Reed varð þekkt andlit i Bandaríkjunum og prýddi meðal annars forsíðu tímaritsins Time árið 1995, þar sem hann var titlaður "Hægri hönd Guðs".

Reed yfirgaf samtökin árið 1997 en á þeim var hann grunaður um að hafa brotið lög um fjármögnun kosninga. Rannsókn FEC (Federal Election Commission) sem hefur eftirlit með framfylgd laganna lauk árið 1999 og voru samtökin dæmt til þess að greiða lítilvæga sekt.

Störf sem ráðgjafi og pólítískur ferill
Eftir að Reed lét af störfum fyrir Christian Coalition tók hann að starfa sem pólítískur ráðgjafi fyrir frambjóðendur repúblikana og lobbýisti. Árið 1997 stofnaði hann ásamt Tim Phillips, ráðgjafarfyrirtækið Century Strategies sem sérhæfði sig í aðstoð við kristna íhaldsmenn og frambjóðendur sem börðust fyrir "hefðbundnum fjölskyldugildum." Century Strategies tóku einnig að sér að tala máli stórfyrirtækja á borð við Microsoft, Enron og Verizon og þrýsta á þingmenn fyrir þeirra hönd. Reed var gagnrýndur fyrir hagsmunaárekstra í kosningunum 2000 þegar í ljós kom að hann var bæði ráðgjafi fyrir forsetaframboð George W. Bush og á launaskrá Microsoft, en hugbúnaðarfyrirtækið var þeim tíma undir rannsókn fyrir brot á samkeppnislögum.

Ralph Reed sóttist eftir embætti vararíkisstjóra Georgíu árið 2006 en tengsli hans við Jack Abramoff, sem árið 2005 var ásakaður m.a. um að múta opinberum starfsmönnum fyrir hönd spilavíta til þess að hafa áhrif á löggjafir, hafði verulega slæm áhrif á framboð hans. Reed tapaði í forkosningum repúblikanaflokksins gegn ríkisþingmanninum Casey Cagle.

Eftir að Ralph Reed hætti sem framkvæmdastjóri Christian Coalition árið 1997 flutti hann til Georgíu þar sem hann starfaði sem stjórnmálaráðgjafi og síðan formaður Repúblikanaflokksins í Georgíu frá árinu 2001 til ársins 2003. Árið 2006 bauð hann sig fram sem landstjóra Georgíu en datt út í undankeppninni þar sem andstæðingur hans var með meira en tíu prósenta forskot.

Í seinni tíð hefur Reed ennþá verið stór áhrifavaldur þess að koma stuðningi kristinna íhaldsmanna til Repúblikanaflokksins. Hann hefur verið mikill bandamaður Repúblikana í því menningarstríði sem hefur staðið á milli íhaldsmanna og þeirrar stefnu sem jókst í vinsældum á sjöunda áratug sem spornar gegn hefbundum bandarískum gildum sem hefur verið kölluð nýja vinstrihreyfingin. Árið 2009 stofnaði hann samtökin Faith and freedom coalition, stefnumál þeirra er að halda upp á hefðbundin bandarísk gildi sem koma að fjölskyldu, trú, hjónaböndum og vinnu.

Árið 2012 reyndi Reed að kynda undir sigur Mitt Romney í forsetakosningunum með auglýsingaherferð þar sem hann notaðist við bréfsendingar, símtöl, tölvupóst og jafnvel heimsóknir til kjósenda.

Árið 2016 tókst Reed að auka fylgi forsetaframbjóðenda Repúblikana og var það þá Donald Trump. Strax eftir að Donald Trump varð frambjóðandi Repúblikana lýsti Ralph Reed því yfir að hann og samtök hans, Faith and freedom coalition¸ myndu styðja framboð hans og á Reed þátt í því að koma kristnum íhaldsmönnum til stuðnings við Trump.

Tilvísanir

Repúblikanar

Ralph Reed


Emiliana de Zubeldia (1888-1987), une pianiste et compositrice espagnole ;
 Haimar Zubeldia (1977-), un coureur cycliste espagnol ;
 Igor Zubeldia (1997-), un footballeur espagnol ;
 Joseba Zubeldia (1979-), un coureur cycliste espagnol ;
 Juan José Zubieta Zubeldia (1965-), un membre de l'organisation armée ETA ;
 Luis Zubeldía (1981-), un footballeur et entraineur argentin ;
 Maddi Zubeldia (1961-), une chanteuse et écrivaine basque.

Zubeldia


Richard Giesen (* 1964 in Bonn) ist ein deutscher Jurist und Hochschullehrer. Seit 2009 ist er Ordinarius für Sozialrecht, Arbeitsrecht und Bürgerliches Recht an der Ludwig-Maximilians-Universität München.

Leben
Nach dem Studium der Rechtswissenschaften an den Universitäten in Bonn und Freiburg i. Br. wurde er 1995 in Bonn mit der Dissertation Sozialversicherungsmonopol und EG-Vertrag: eine Untersuchung am Beispiel der gesetzlichen Unfallversicherung in der Bundesrepublik Deutschland promoviert. Ebenfalls in Bonn habilitierte er sich 2001 mit der Arbeit  	Tarifvertragliche Rechtsgestaltung für den Betrieb: Gegenstand und Reichweite betrieblicher und betriebsverfassungsrechtlicher Tarifnormen.

1994 ließ er sich in Bonn als Rechtsanwalt nieder und war überwiegend in Insolvenzsachen tätig.

Nach Lehrstuhlvertretungen an der Universität zu Köln und der Technischen Universität Darmstadt wurde er im Oktober 2002 zum Professor für Deutsches und Europäisches Zivil-, Arbeits- und Handelsrecht an der Technischen Universität Darmstadt berufen, 2003 übernahm er den Lehrstuhl für Bürgerliches Recht, Arbeits- und Sozialrecht an der Justus-Liebig-Universität Gießen. Im Herbst 2004 hatte er eine Gastprofessur an der Law School der University of Wisconsin in Madison.

2009 wurde er Inhaber des Lehrstuhls für Sozialrecht, Arbeitsrecht und Bürgerliches Recht an der Ludwig-Maximilians-Universität München und leitet auch das dortige Zentrum für Arbeitsbeziehungen und Arbeitsrecht (ZAAR). Forschungsschwerpunkte sind Sozialrecht, insbesondere Internationales und Europäisches Sozialrecht, Kollektives Arbeitsrecht, insbesondere Tarifvertragsrecht, zudem Individualarbeitsrecht und Bürgerliches Recht.

Giesen schreibt u. a. für die Stiftung Marktwirtschaft und die Frankfurter Allgemeine Zeitung. Er war als Gutachter für den Arbeitgeberverband Mittelständischer Personaldienstleister zum Thema Mindestlohn tätig. Das von ihm geleitete ZAAR veranstaltete im September 2011 ein Seminar, in denen nach Eigendarstellung Arbeitgebern Möglichkeiten aufgezeigt werden, den strengen arbeitsrechtlichen Regelungen der Zeitarbeit zu entfliehen. Aufgezeigt wurden Wege, die gerade in Kraft getretene Reform zur Bekämpfung von Missständen bei der Zeitarbeit durch Abschluss von Werkverträgen mit den Zeitarbeitsfirmen zu umgehen.

Er ist Sohn des Diplomaten Richard Giesen und Neffe von Thomas Giesen, dem ehemaligen Sächsischen Datenschutzbeauftragten.

Weblinks
Kurzbiografie auf der Webseite der LMU (Zugleich Hauptquelle)

Einzelnachweise

Rechtswissenschaftler (21. Jahrhundert)
Hochschullehrer (Ludwig-Maximilians-Universität München)
Rechtsanwalt (Deutschland)
Hochschullehrer (Technische Universität Darmstadt)
Hochschullehrer (Justus-Liebig-Universität Gießen)
Deutscher
Geboren 1964
Mann
Absolvent der Rheinischen Friedrich-Wilhelms-Universität Bonn

Richard Giesen (Rechtswissenschaftler)


Høyenhall Station (Høyenhall stasjon) er en metrostation på Lambertseterbanen på T-banen i Oslo. Stationen, der er en af de mindre på Lambertseterbanen, ligger i nærheden af Bryn senter. Fra stationen er det muligt at se til nabostationen Brynseng, der ligger 600 meter væk.

Lambertseterbanen åbnede som sporvej i 1957 men blev forberedt på senere omstilling til T-bane. Under Høyenhall blev der således bygget transformatorstationer. Banen blev omstillet til T-bane i 1966. Stationen blev opgraderet til metrostandard i sommeren og efteråret 2011 med genåbning 14. august 2011.

Eksterne henvisninger

Noter

T-banestationer i Oslo
Etableret i 1957

Høyenhall Station


علمات هي إحدى القرى اللبنانية من قرى قضاء جبيل في محافظة جبل لبنان.
بلدة علمات كانت ولا زالت مركز لمكتب الحرير في سجلات الدولة اللبنانية، إذ كانت تنشط فيها تربية دو الحرير (دو القز)، وهذا تراه واضحا من كثرة شجر التوت، إذ تعتبر أوراقه الغذائية الأول لهذا النوع من الحشرات.
تعلو بلدة علمات 850م عن سطح البحر إذ تكسب قمم جبالها الثلوج. تتمتع بمنأخ معتدل يجعلها ملاذا في الصيف من حر العاصمة بيروت ومعظم روادها من ابنا البلدة.

رغم المناخ ومساحة الأراضي لا تنشط الزراعة في علمات إلا على المستوى الفردي إذ أن معظم أهلها من سكان العاصمة الذين هاجروا إبان الحرب واستقرو في ضواحي العاصمة بيروت وإقامة أعمالهم فيها ويزور قريتهم صيفا للاستجمام.
بعد زوال الحرب الأهلية في لبنان تم استحداث مركز بلدي في علمات. وتم تمثيل أهالي جبيل بنائب في البرلمان اللبناني، الدكتور محمود عواد وتلاه ولا زال حتى اليوم رجل الأعمال السيد عباس هاشم.
تحوي علمات على مواقع أثرية شبه مهمة من الدولة اللبنانية، مثل المشنقة التي تحوي آثار فينيقية عبارة عن قبور ومسجات منحوته في الصخر لملك فينيقي، وقلعة وآثار رومانية تشبه إلى حد آثار بعلبك، ومعبد البنات الفينيقية التي كانت تقدم فية الأضحيات لادونيس، وجسر قديم منذ أيام المتصرفية، ومغاربها طبيعية (المبعج)تشبه مغارة جعيتا.وأراض وطبيعة جميلة متعة للناظرين إذ أن بإمكان الزائر التمتع برؤية البحر والجبل معا من سفوح علمات.
علمات كانت طريق الحجاج إلى معبد عشتار وادونيس للراحة.

المراجع

أماكن مأهولة في محافظة جبل لبنان
مدن لبنان

علمات


Kalarippayatt, geleneksel Hint dövüş sanatı.

Köken
Hint kutsal metinlerinden Yacurveda ile ilişkili olan Upavedalardan biri de savaş sanatı bilimi olan Dhanurvedadır. Rigveda 6.75.2'de Dhanav Vidya, tüm silahların sembolleri olan yay ve oklarla ilgili olarak anılmaktadır. Bu silahlar sadece tüm diğer barışçıl ve faziletli metotlar işe yaramadığında ve kötü kişiler Vedik bilginin yayılmasına engel olduklarında varnashrama sisteminin takipçilerini savunmakta kullanılmaktadır.
Dhanurveda'nın yani savaş sanatının Tanrı Vişnu tarafından Vishvamitra ve Bhrigu adlı azizlere vahyedildiğine inanılır. Vedik zamanlardaki diğer ünlü Dhanurveda hocaları Parashurama ve Drona'dır. Her ikisinin de adı Mahābhārata destanındaki savaş öykülerinde geçmektedir. Dhanurveda, Hint silahsız dövüş sanatı Vacramuşti'nin de kökeni kabul edilir. Vedik savaş sanatının Thang-ta (Doğu Hindistan Manipur'da), Kalarippayatt veya Kalarippayatt (Güney Hindistan, Kerala'da) gibi antik versiyonları Dhanurveda'dan türemiştir.

Tarihçe
Vadakken kalarippayatt'ın kurucusu Parashurama ve savaşçılarının sırlarını en aristokratik brahmanlardan dördüne öğrettiğine inanılır. Bu kişiler de başkalarına sistemi öğretmiş ve aralarından seçtikleri 21 usta savaşçı ülkeyi korumak ve barışı sürdürmek için 21 kalari kurmuştur.

Kung fu'yu Çin'e getiren Budist rahip Bodhidharma'nın da Güney Hindistan'da Tamil Nadu'dan bir prens olduğu ve Budist rahip olduktan sonra Kalari'yi değiştirerek Çin'e öğrettiğine inanılmaktadır. Daha sonra Kalari yerli savaş sanatlarıyla karışmış ve Çin'de günümüzün kung fu'suna Japonya'da karateye dönüşmüştür.

13. yüzyıldan 18. yüzyıla kadar kalarippayattın altın çağıdır. 1793'te İngiliz Doğu Hindistan Şirketi (East India Company) bu sanatı yasaklamış ve neredeyse unutulmaya yüz tutmuştur. Yine de az sayıda insan tarafından gizlice uygulanmaya devam etmiş ve ustalar sanatlarını günümüze kadar canlı tutabilmeyi başararak yeni nesillere aktarmaya devam etmişlerdir.

Stiller
Thang-ta'da genellikle kılıçlar, kalkanlar, palalar ve bazen de çıplak el kullanılır. Kalarippayatt ise kalari (dövüş meydanı, daha sonra dojo benzeri oval arena) ve payat (savaş sanatı, alıştırma) kelimelerinden oluşmuştur. Klasik kaynaklarda (Dhanurveda, Agni Purana, Natyashastra, Hasthangastham ve Sakraniti) bu sanatın ilk gurusu veya üstadının Parashurama olduğu ifade edilir. Farklı stilleri olmasına rağmen genellikle iki ana şekilde sınıflandırılır. Güney-Keralan Thekkan ve Kuzey-Keralan Vadakken veya Vattakkan.
Vadakken kalarippayatt Parashurama tarafından başlatılmıştır. Thekkan kalarippayatt aziz Agastya tarafından başlatılan kendini savunma sanatından oluşmaktadır. Thekkan kalarippayatt fiziksel egzersizlere, silahsız karşılaşmaya ve silah becerisinden çok hayati noktalara vuruş bilgisine daha fazla önem vermektedir.

Teknik
Kalari'nin amacı sadece kendini savunma ve saldırı değil aynı zamanda fiziksel egzersiz yoluyla zihin gücünü de artırmaktır. Bu, hayatın güçlükleri karşısında kişinin beden ve zihin disiplinleriyle ayakta kalabilmesini sağlar.
Kalarippayatt fiziksel, zihinsel ve spiritüel pratiklerin karışımıdır. Alıştırmalar sıkı ritüeller ve kurallarla yapılır. Usta (Gurukkal) talebelerine fiziksel olduğu kadar moral eğitim de verir ve onlara yaşadıkları sürece karşı karşıya kalacakları her duruma hazırlıklı olmayı öğretir. Bilgi, herkese değil, sadece bilgiyi yanlış kullanmayacaklarına dair söz veren, disiplinli hayatı olan kişilere öğretilir.

Kalari üç düzeyde işler:

 Meythari (Fiziksel egzersiz): Bedenin dönüşlerini, duruşları ve sıçrayışları, mekânda hareket etmenin ilkelerini ve bedendeki enerji akışını anlamayı içeren egzersiz dizisidir. Talebenin denge ve koordinasyonunu geliştirmesini sağlar.
 Kolthari (Fiziksel koordinasyon): Tahta silahlarla eğitimi içerir. Öğrencinin kontrol kazanmasını sağlar. Küçük bir tahta nesne bile uygulayıcının elinde etkili bir araca dönüşebilir ve rakibini yenmesini sağlayabilir.
 Ankathari (Tam dövüş): Kadaras (kama), udaval ve paricha (kılıç ve kalkan), kuntham (mızrak), urumi (uzun esnek kılıç) gibi silahlarla dövüş antrenmanıdır. Eğitimin son devresidir.
Öğretim, denge ve konsantrasyonu geliştirmek için ritüel gerinme ve esneme egzersizlerini içerir. Kalarippayatt savaşçıları eğitimlerinde silahsız tekme ve yumruklardan sopa, kılıç ve mızrak kullanmaya doğru sanatlarını geliştirirler ve "marmalar"ı (insan bedeninde darbe aldığında ölüme yol açabilen 107 hayati nokta) çalışırlar. Pratik ve eğitim yeri Kalari olarak adlandırılır. Kalari, okul, spor salonu ve tapınak unsurlarını taşır. Talebenin her gün uygulanan sembolik ritüel serileriyle karakterinin eğitilmesi hedeflenir.

Dış bağlantılar

 Vedic Martial Arts
 Kalarippayattu Wikipedia maddesi
 Kalari World
 Kalarippayat
 Kalarippayat
 Kalaripayatt.Plus

 Cvnkalari
 Kalaripayattu.org
 Kalari
 Art Kerala
 Ayurjeeva
 AnyMartialArt.org Kalari-Payat Over view Kalari-Payat Over view
 Kerala.gov
 What Kalari Payyattu Means To Me, Spiritually!

Kalaripayat


Cazul de blasfemie Asia Bibi  implică femeia creștină pakistaneză Aasiya Noreen ( –  [ˈɑːsiɑː nɔːˈriːn], născută ; cunoscută sub numele de  Āsia Bibī), care a fost judecată pentru blasfemie de către un tribunal pakistanez și a fost condamnată la moarte prin spânzurare în 2010. În octombrie 2018, Curtea Supremă din Pakistan a achitat-o, deoarece dovezile erau insuficiente, totuși nu i-a fost permis să părăsească Pakistanul până la revizuirea verdictului, un proces care poate dura ani de zile.

În iunie 2009, Noreen a fost acuzată de blasfemie, după o ceartă cu un coleg de muncă în timp ce recoltau fructe de pădure. Ea a fost ulterior arestată și închisă. În noiembrie 2010, un judecător din Sheikhupura a condamnat-o la moarte prin spânzurare. Verdictul a fost confirmat de către Înalta Curte de Justiție din Lahore și a suscitat atenție la nivel mondial. Diverse petiții pentru eliberarea ei au fost elaborate de către organizații care sprijină creștinii persecutați, cum ar fi Vocea Martirilor, inclusiv una care a primit 400.000 de semnături și Papa Benedict al XVI-lea și Papa Francisc au cerut ca acuzațiile să fie respinse. Ea a stârnit mai puțină simpatie din partea vecinilor și a liderilor islamici din țară, dintre care unii au cerut ferm ca ea să fie executată. Ministrul Minorităților Shahbaz Bhatti și guvernatorul Punjabului Salmaan Taseer au fost asasinați fiindcă au pledat cauza ei și s-au opus legilor privind blasfemia. Familia lui Noreen s-a ascuns după ce a primit amenințări cu moartea, unele dintre avertizări, amenințau să o omoare pe Noreen dacă va fi eliberată din închisoare. Clericul musulman Maulana Yousaf Qureshi a anunțat o recompensă de 500.000 de rupii pakistanezi (₨) pentru oricine ar ucide-o.

Pe 31 octombrie 2018, Curtea Supremă de Justiție din Pakistan a achitat-o pe Noreen invocând "contradicții materiale și declarații contradictorii ale martorilor", care "au aruncat o umbră de îndoială cu privire la versiunea procurorilor asupra faptelor." Decizia a stârnit proteste conduse de partide islamiste în marile orașe ale țării. Decizia a fost lăudată de grupurile pentru drepturile omului și de cei care pledează în numele minorităților creștine, cum ar fi  Îngrijorarea Creștină Internațională, Uși Deschise, și Ajutor pentru Biserica în Nevoie.

Cu toate acestea, pe 2 noiembrie 2018 , Guvernul Pakistanului a semnat un acord cu partidul politic Tehreek-e-Labbaik (TLP) , partid care a fost liderul protestelor; acest acord i-a interzis lui Asia Bibi să părăsească țara. Acest acord între Guvernul Pakistanului și Tehreek-e-Labbaik a condus la "acuzații, că guvernul ar fi capitulat în fața extremiștilor". Guvernele din Italia, Canada și alte țări occidentale, lucrează în prezent pentru a o ajuta pe Asia Bibi să plece din Pakistan. Pe 7 noiembrie 2018, Asia Bibi a fost eliberată din Închisoarea pentru Femei din Multan. Ministerul Afacerilor Externe a negat faptul că ea a părăsit țara și a spus că ea rămâne în Pakistan.

Legea privind blasfemia din Pakistan a condus la uciderea a peste 60 de oameni găsiți vinovați, precum și la zeci de atacuri comunitare care au avut loc împotriva minorităților religioase pe motiv de blasfemie și a fost folosită de către persoanele fizice ca un instrument de răzbunare împotriva altor oameni. Noreen a fost prima femeie din Pakistan care a fost condamnată la moarte pentru blasfemie și ar fi fost prima persoană din Pakistan executată pentru blasfemie în conformitate cu legislația actuală.

Context și arestare
Aasiya Noreen s-a născut și a crescut în Ittan Wali, o comună rurală din Districtul Sheikhupura din Punjab, Pakistan, la treizeci de mile de Lahore. Creștinii săraci din district și din altă parte din Pakistan, au adesea ocupații de clasă inferioară ca de exemplu curățatul și măturatul. Noreen, care este catolică, lucra ca muncitor agricol în Sheikhupura pentru a-și întreține familia. S-a căsătorit cu Ashiq Masih, un zidar care avea trei copii dintr-o căsătorie anterioară, și a mai avut doi copii cu el. Noreen și familia ei erau singurii creștini din comună. Înaintea încarcerării ei, ea a fost în repetate rânduri îndemnată de către camarazii de muncă să se convertească la Islam.

În iunie 2009, Noreen recolta fructe de Grewia asiatica cu un grup de alte femei muncitori agricoli de pe un câmp din Sheikhupura. A fost solicitată la un moment dat să aducă apă de la un puț din apropiere; s-a conformat, dar s-a oprit pentru a bea apă cu o cană veche de tablă găsită zăcând lângă fântână. Un vecin al lui Noreen, Musarat, care a fost implicat într-un conflict cu familia ei în legătură cu unele pagube materiale, a văzut-o și furios, i-a spus că este interzis unui creștin să bea apă din aceiași ustensilă din care bea un musulman, și că unii dintre ceilalți lucrători au considerat-o a fi necurată pentru că este creștină, referindu-se la sistemul de caste din Pakistan. Noreen povestește că atunci când au făcut declarații jignitoare despre Creștinism și i-au cerut să se convertească la Islam, ea a răspuns, "eu cred în religia mea și în Isus Hristos, care a murit pe cruce pentru păcatele omenirii. Ce a făcut vreodată profetul Mohammed  pentru a salva omenirea? Și de ce ar trebui să fiu eu, cea care se convertește și nu tu?" O ceartă a urmat.

O mulțime a venit la casa ei, au bătut-o pe ea și pe membrii familiei ei, înainte de a fi luată de poliție. Poliția a inițiat o anchetă despre remarcile ei, rezultând în arestarea ei în conformitate cu articolul 295 alineatul C din Cod Penal al Pakistanului.

Într-un interviu pentru CNN, ofițerul poliției locale Muhammad Ilyas a susținut că Noreen ar fi  spus următoarele: "Coranul este fals și profetul tău a rămas în pat timp de o lună înainte să moară, pentru că a avut viermi în urechi și gură. S-a căsătorit cu Khadija doar pentru bani și după jefuirea ei a dat-o afară din casă". Imamul comunei, Qari Mohamed Salim, căruia colegii de muncă ai lui Noreen i-au raportat presupusa blasfemie, a susținut că Noreen s-a destăinuit și și-a cerut scuze. Pe de altă parte, Comisia pentru Drepturile Omului din Asia a publicat o scrisoare în care se afirmă:

Ulterior, ea a fost închisă timp de peste un an înainte de a fi acuzată oficial.

Urmărire penală și închisoare
Noreen a negat că ar fi comis blasfemie și a spus că ea a fost acuzată de vecinul ei pentru "reglare de conturi". În noiembrie 2010, Muhammed Naveed Iqbal, un judecător de la curtea de la  Sheikhupura, Punjab, a condamnat-o la moarte prin spânzurare. În plus, o amendă cu echivalentul a 1.100 de dolari a fost impusă.

Cu acest verdict, ea a devenit prima femeie condamnată la moarte în Pakistan pentru o acuzație de  blasfemie. Noreen a descris ziua condamnării ei, după cum urmează:

Soțul lui Noreen, Ashiq Masih, în vârstă de 51 de ani la acea dată, a anunțat că intenționează să conteste verdictul, care trebuie să fie respectat de către Înalta Curte din Lahore. O lună mai târziu, guvernatorul Punjabului, Salmaan Taseer, care a investigat chestiunea pentru președintele Asif Ali Zardari, a declarat că Noreen va fi cel mai probabil iertată, dacă Înalta Curte nu va suspenda sentința. Zardari era gata să o grațieze, dar Înalta Curte a emis un ordin de restricție împotriva posibilei grațieri a președintelui, care a rămas în vigoare până în prezent. Stenograme arată numeroase neconcordanțe în probele prezentate și reporterii spun că ei nu îndrăznesc să repete mărturia lui Bibi ca nu cumva să fie, de asemenea acuzați de blasfemie.

Noreen a fost pusă în izolare într-o celulă de  fără ferestre, în închisoarea din Lahore. Înainte de asasinarea lui, Taseer a vizitat-o la închisoare de mai multe ori cu soția sa, Aamna, și fiica sa, Shehrbano, , deși oficialii curții din Pakistan au decis mai târziu că ea putea fi vizitată numai de către soțul și avocatul ei. Khalid Sheikh, directorul închisorii, a declarat că în timp ce el a vrut ca ea să fie tratată "ca orice alt arestat", ea a trebuit să fie ținută departe de ceilalți deținuți pentru propria siguranță, fiindcă alte persoane acuzate de blasfemie au fost ucise în închisoare. De teamă că ar putea fi otrăvită, oficialii închisorii au început a-i da lui Noreen materii prime pentru a-și găti propria mâncare. Fundația Masihi, un grup pentru drepturile omului, a descris condiția fizică a ei ca fiind "foarte fragilă", iar starea ei de sănătate a fost raportată a fi în declin din cauza condițiilor precare de trai din închisoare. De asemenea, ea a fost amenințată de către alți deținuți și supusă abuzului fizic de către gardieni.

Potrivit Human Rights Watch, situația lui Noreen nu este neobișnuită. Deși nimeni nu a fost executat pentru blasfemie încă în Pakistan, acuzatul rămâne de multe ori închis pentru o lungă perioadă, în timp ce cazul este în curs de procesare. În mai 2014, audierile din apel în cazul lui Noreen au fost amânate pentru a cincea oară.

Reacția locală
Condamnarea lui Noreen a condus la păreri împărțite privind legile referitoare la blasfemie și a atras reacții puternice din partea publicului. Cercetătorul pakistanez Ali Dayan Hasan din partea Human Rights Watch a spus, "legea creează această infrastructură legală, care este apoi utilizată în diferite moduri informale pentru a intimida, constrânge, hărțui și persecuta." Mai departe descrie legea ca "discriminatorie și abuzivă". Guvernatorul din Punjabi Salmaan Taseer și Ministrul Minorităților din Pakistan Shahbaz Bhatti, au susținut-o ambii public pe Noreen, cel din urmă spunând, "voi bate la orice ușă pentru dreptate în numele ei și voi lua toate măsurile pentru protecția ei." De asemenea, ea a primit sprijin din partea politologului pakistanez Rasul Baksh Rais și a preotului local Samson Dilawar. Pedeapsa cu închisoare dată lui Noreen a determinat creștinii și alte minorități din Pakistan să se simtă vulnerabile, și musulmanii liberali s-au speriat de asemenea de condamnarea ei.

Populația generală a fost mai puțin înțelegătoare față de Noreen. Mai multe semnale au fost primite din Sheikhupura și alte zone rurale prin care se declara sprijinul pentru legile referitoare la blasfemie, inclusiv unul care cerea decapitarea lui Noreen. Mohammad Saleem, un membru al partidului  Jamiat Ulema-e-Pakistan, a organizat o demonstrație în Rawalpindi și a condus un mic grup care a scandat, "Spâuzurați-o, spânzurați-o." În decembrie 2010, la o lună după condamnarea lui Noreen, clericul musulman de la Moscheea Mohabaat Khan din Peshawar, a anunțat o recompensă de 500.000 de rupii pakistanezi (echivalentul a aproximativ 5.800 $ în decembrie 2010), pentru oricine care ar ucide-o. Un studiu a raportat că în jur de 10 milioane de pakistanezi au declarat că ar fi dispuși să o omoare personal fie din convingeri religioase sau pentru recompensă. Credincioșii din moscheea din Ittan Wali, se consideră a fi fost indiferenți față de situația dificilă a lui Noreen; imamul moscheii, Qari Mohammed Salim, care a ajutat la înregistrarea cazul împotriva ei, a declarat că a plâns de bucurie aflând că a fost condamnată la moarte și a amenințat că unii oameni ar putea "să ia legea în propriile lor mâini" dacă ar fi iertată sau eliberată. Cu toate acestea, jurnalistul Julie McCarthy a sugerat că opiniile din țară "a majorității mai pașnice" au fost umbrite de fundamentaliștii mai vocali.

Familia lui Noreen a primit amenințări și s-a ascuns. Ashiq, soțul ei, a declarat că îi este frică să-și lase copiii să iasă afară. El și-a exprimat de asemenea îngrijorarea față de modul în care i s-ar putea asigura securitatea lui Noreen dacă ar trebui să fi eliberată spunând, "Nimeni nu ar lăsa-o să trăiască. Mollahii spun că o vor ucide, atunci când va fi eliberată." Familia ei a refuzat să părăsească țara atâta timp cât ea este în închisoare, dar Italia, Franța, și Spania s-au oferit să-i acorde ei și familie ei azil în cazul eliberării ei.

Asasinarea lui Taseer și Bhatti

Pe 4 ianuarie 2011, în Piața Kohsar din Islamabad, guvernatorul provinciei Punjab , Salmaan Taseer, a fost asasinat de către Malik Mumtaz Hussein Qadri, un tânăr de 26 de ani, membru al echipei sale de securitate, din cauza apărării lui Noreen și opoziției sale față de legea privind blasfemia. Mumtaz Qadri a fost condamnat la moarte pentru asasinat și spânzurat pe 29 februarie 2016. Taseer s-a exprimat deschis în criticile sale la adresa legii și a verdictului în cazul lui Noreen. A doua zi, la înmormântarea guvernatorului în Lahore au participat mii de oameni, în ciuda avertismentelor date de Talibani și de unii clerici, în timp ce o altă parte a populației Pakistanului, de asemenea îl lăuda pe Qadri ca pe un erou; mii de musulmani sunniți s-au adunat în sprijinul legilor din Pakistan referitoare la blasfemie după crimă, și 500 de clerici Barelvi au interzis enoriașilor să trimită condoleanțe familiei lui Taseer. Acest lucru a dus la temeri că publicul a deveni tolerant cu extremiștii.

Oficialii închisorii au declarat că Noreen "a plâns neconsolată" la aflarea veștii despre asasinarea lui Taseer în timp ce tot repeta: "acest om a venit aici și și-a sacrificat viața pentru mine." Părintele Andrew Nisari, un catolic de rang înalt, purtător de cuvânt în Lahore, a descris situația ca fiind "un haos total". Șapte luni mai târziu, Shahbaz, fiul de 28 de ani a lui Taseer, a fost răpit. Shahbaz Taseer a fost mai târziu găsit  sau eliberat în martie 2016, și s-a întors în Lahore pe 9 martie, după cinci ani în captivitate.

Ministrul Minorităților Shahbaz Bhatti , a spus că a fost prima dată amenințat cu moartea în iunie 2010, când i s-a spus că va fi decapitat dacă ar încerca să schimbe legile blasfemiei. Ca răspuns, el a declarat reporterilor că este "angajat principiului justiției pentru oamenii din Pakistan" și dispus să moară luptând pentru eliberarea lui Noreen. Pe 2 martie 2011, Bhatti a fost împușcat mortal de persoane înarmate care au atacat mașina, în apropiere de reședința sa din Islamabad, probabil din cauza poziției sale privind legile referitoare la blasfemie. El a fost singurul membru creștin din  cabinetul din Pakistan.

Răspuns internațional
Condamnare la moarte a lui Noreen a atras indignare internațională și o critică puternică din partea organizațiilor neguvernamentale care apără persecuția creștinilor, precum și a grupurilor pentru drepturile omului, ca Amnesty International și Human Rights Watch, care au văzut legile referitoare la blasfemie, ca o formă de persecuție religioasă și au cerut ca ele să fie eliminate. Papa Benedict al XVI-lea a cerut în mod public clemență pentru Noreen. În declarația sa, el a descris "apropierea spirituală" cu Noreen și a cerut că "demnitatea umană și drepturile fundamentale ale tuturor persoanelor în situații similare" să fie respectate.

Cazul ei a realizat de asemenea o acoperire  mass-media extinsă, și jurnalistul american John L. Allen Jr. a scris că este "aproape sigur cel mai renumit muncitor agricol analfabet din Punjabi și mamă a cinci copii de pe planetă". Potrivit lui Allen, ea a devenit o celebritate printre creștinii activiști, un exemplu neobișnuit  atunci când cazurile de discriminare împotriva minorităților creștine, primesc de obicei puțină atenție în presă. O serie de campanii au fost organizate pentru a protesta împotriva  detenției ei, prin petiții on-line, tendințe Twitter, și concerte. Ooberfuse, o trupă pop creștină cu   sediul în Regatul Unit, a colaborat cu Asociația creștină britanică pakistaneză , și a lansat un cântec intitulat "Eliberați-o pe Asia Bibi", cu un videoclip care a inclus "o tulburătoare portretizare a condiții mizere în care Bibi este ținută". Ea a fost de asemenea subiect de cărți și documentare.

O petiție creată de Vocea Martirilor, o organizație care ajută creștinii persecutați, a primit peste 400.000 de semnături de la persoane fizice din peste 100 de țări. O altă petiție, concepută de Centrul American pentru Lege și Justiție (ACLJ), a obținut peste 200.000 de semnături și a cerut ca Ajutorul american pentru Pakistan (declarat a fi cumulativ opt miliarde de dolari) să fie oprit atâta timp cât persecutarea minorităților este permisă în acea țară.

Umar Al-Qadri, un cleric islamic din Irlanda, a cerut eliberarea lui Noreen și a declarat că va sprijini organizațiile care doresc același lucru, considerând că, "Asia Bibi este un caz în care doamna nega faptul de a fi comis blasfemie, și bazat pe faptul acesta ar fi suficientă pentru ca instanța să o elibereze, dar, din păcate, acea lege specială, legea blasfemiei din Pakistan, nu reprezintă adevărata învățătură islamică".

Apel
Pe 16 octombrie 2014, Înalta Curte de Justiție din Lahore a respins recursul lui Noreen și a confirmat condamnarea ei la moarte. Pe 20 noiembrie 2014, soțul ei a făcut apel la Președintele Pakistanului pentru clemență. Pe 24 noiembrie 2014, avocatul ei a făcut apel la Curtea Supremă de Justiție din Pakistan.

Pe 22 iulie 2015, Curtea Supremă a suspendat condamnare la moarte a lui Bibi  pe durata procesului de apel. În noiembrie 2015, avocatul lui Bibi, Naeem Shakir, a anunțat că, după două amânări în 2015,  Înalta Curte din Lahore va judeca recurs în cazul lui Bibi pe 26 martie 2016. Ședința a fost reprogramată pentru data de 13 octombrie 2016, dar în acea dimineață, când a fost rândul cazului "Asia Bibi împotriva statului", unul dintre cei trei membri ai completuluii de judecători din acea secție – Iqbal Hameedur Rehman – a refuzat să fie parte a completului, ceea ce a condus la amânarea audierii pentru o dată nedeterminată. Mai târziu, judecătorul a demisionat printr-o scrisoare scrisă de mână, adresată Președintele Pakistanului, Mamnoon Hussain, fără să indice motivele specifice pentru demisia. Pe 26 aprilie 2017, Șeful Justiției din Pakistan (CJP) Mian Saqib Nisar a refuzat o cerere făcută de avocatul ei Saiful Malook pentru începerea ședinței, în prima săptămână a lunii iunie .

Achitarea de către Curtea Supremă
Pe 8 octombrie 2018, un complet de trei judecător care cuprindea pe CJP Mian Saqib Nisar, judecătorul Asif Saeed Khosa și judecătorul Mazhar Alam au fost desemnați să judece recurs legal final. Pe 31 octombrie 2018, Curtea Supremă de Justiție într-o motivare detaliată de 56 de pagini redactată sub autoritatea lui CJP Nisar, cu o  opinia separată concomitentă a judecătorului Khosa, a achitat pe Asia Bibi de acuzațiile de blasfemie, după acceptarea recursului ei  împotriva sentinței din  2015. De asemenea, Curtea a decis că "ea este liberă să plece, dacă nu trebuie să fie reținută în legătură cu orice alt caz". În verdictul său, Judecătorul Asif Saeed Khan Khosa remarca:

Judecata finală a afirmat că unul dintre acuzatorii lui Noreen au încălcat Cartea de Pace a lui Mohamed, un "tratat făcut de către Mohamed cu creștinii în secolul al șaptelea, dar  valabil încă astăzi". Judecătorul Khosa, a declarat de asemenea că cele două femei care au făcut acuzații împotriva lui Noreen "nu au niciun respect pentru adevăr" și că afirmația că a hulit pe Mohamed în public este un "amestec întrupat". Curtea Supremă de Justiție din Pakistan a citat "contradicții materiale și declarații inconsecvente ale martorilor" care "aruncă o umbră de îndoială asupra versiunii de fapt a procuraturii."

Asia Noreen citea Biblia Creștină când a auzit vestea, după care a exclamat: "Eu nu pot să cred ce aud, voi fi eliberată acum? Mă vor lăsa să plec, într-adevăr? ... Nu știu ce să spun, sunt foarte fericită, nu pot să cred."  Fiica lui Noreen Eisham Ashiq, a declarat că știrea de achitare a fost "cel mai minunat moment din viața mea ... Vreau să o îmbrățișez pe mama mea și apoi să sărbătoresc cu familia mea. Sunt recunoscătoare lui Dumnezeu pentru că a ascultat rugăciunile noastre."

Răsunetul în țară
Ca răspuns la verdict, grupuri islamiste au protestat pe străzile din Pakistan, "blocând drumurilor și deteriorând infrastructura". Decizia Curții Supremă de Justiție a stârnit proteste în Lahore, Islamabad, Karachi, Peshawar și Multan. Fazal-ur-Rehman șeful partidului Adunarea Clericilor Islamici (F) a cerut proteste  "pașnică" afirmând că eliberarea lui Bibi "nu este acceptabilă în niciun fel". Khadim Hussain Rizvi șeful partidului Tehreek-i-Labbaik Pakistan (TLP)  și Jamaat-i-Ahle Hadees , de asemenea, au chemat la proteste. Protestatarii aparținând partidului TLP au declarat că traficul va "rămâne blocat până când Asia Bibi nu va fi spânzurată." și principala autostradă a Islamabad-ului  a fost blocată de "aproximativ o mie de demonstranți înarmați cu crose de golf". Muhammad Afzal Qadri, un co-fondator al TLP, a cerut de asemenea moartea celor trei judecători ai Curții Supreme implicați în audierea lui Bibi la recurs, declarând că "Șeful Justiției și încă doi  merită să fie uciși ... Fie agenții lor de pază, șoferii lor, sau bucătarii lor ar trebui să-i omoare." Zona Roșie din Islamabad a fost izolată de public, în scopul de a ține protestatarii la distanță, fiind utilizate forțe paramilitare  în acest scop. Prim-ministrul Imran Khan într-un discurs televizat adresat națiunii pe tema verdictului pentru Asia Bibi , a emis un avertisment puternic pentru grupurile care militau împotriva deciziei. El și-a încheiat discursul spunând: "nu împingeți statul într-un  punct în care nu mai are nicio opțiune, doar să  acționeze". Pe 1 noiembrie, Poliția Drumuri Naționale și Autostrăzi  recomanda navetiștilor să "se abțină de la călătorii pe autostrăzi și drumurile naționale" din cauza "legii și situației din țară". Școlile creștine în Lahore "rămân închise pe termen nelimitat", din motive de siguranță, în urma protestelor. Guvernul din Pakistan, de asemenea, a întrerupt comunicarea pe rețelele de telefonie mobilă pe 2 noiembrie.

Înainte de anunțul de achitare pe 31 octombrie, Creștinii din Pakistan au postit și s-au rugat. Cardinalul Joseph Coutts, Arhiepiscop Romano-Catolic de la Karachi, s-a rugat ca "să nu fie o reacție violentă din partea extremiștilor".

Saif-ul-Mulook, avocatul care a apărat-o pe Asia Noreen, a afirmat că "viața sa nu a mai fost la fel de atunci; el rareori socializează, trăiește într-o stare constantă de vigilență mărită și a fost inundat de un val de amenințări." Ziarele South China Morning Post și Christian Today au relatat că el este acum o "țintă ușoară" pentru extremiști. Pe 3 noiembrie 2018, s-a zvonit că "a fugit" din țară, în Olanda. Saif-ul-Mulook a susținut că Organizația Națiunilor Unite "m-a ținut trei zile și apoi m-a pus pe un avion, împotriva voinței mele", deoarece el "a refuzat să părăsească țara fără a se asigura că clientul său a fost scos din închisoare."

Răsunetul internațional
Decizia a fost lăudată de către grupurile pentru drepturile omului și organizațiile care pledează pentru creștinii persecutați, cum ar fi Îngrijorarea Creștină Internațională , Ușile Deschise, și Ajutor pentru Biserica în Nevoie. CEO-ul Ușilor Deschise David Curry, a declarat: "Respirăm ușurați azi ... deoarece aceste acuzații au provenit din identitatea ei creștină, precum și din acuzațiile false împotriva ei. Sperăm că Pakistanul va lua măsuri suplimentare pentru a oferi libertatea religioasă și drepturile fundamentale ale omului în întreaga țară." Omar Waraich, directorul adjunct al Asociației pentru Asia de Sud a Amnesty International, a descris decizia drept un "verdict reper". Neville Kyrke-Smith de la Ajutor pentru Biserica în Nevoie s-a exprimat cu privire la achitarea lui Asia Noreen astfel: "Ziua de astăzi vestește zorii speranței pentru minoritățile oprimate." Comisia pentru Drepturile Omului din Pakistan a emis o declarație pe 1 noiembrie, în care salută achitarea și afirmând că "Din perspectiva drepturilor omului, judecata detaliată a Curții Supreme detaliază subliniază câteva dintre cele mai problematice aspecte legate de aplicarea legilor referitoare la blasfemie. Prezumția de nevinovăție este prea ușor îngropată de indignarea morală, care, invariabil, pune în conflict direct pe cei vulnerabili și defavorizați împotriva celor în majoritate."

Olav Fykse Tveit, secretarul general al Consiliului Mondial al Bisericilor, "a primit cu bucurie" vestea de achitare, declarând: "Noi sărbătorim achitarea și eliberarea  împreună cu ei, a familiei ei și a comunității ... CMB a solicitat în mod repetat justiție pentru Asia Bibi, condamnată în urmă cu 8 ani, pe baza acuzațiilor rezultate dintr-o ceartă din sat în care a fost acuzată de vecinii ei de blasfemie. ... prin urmare CMB, face apel din nou la Guvernul din Pakistan să-și revizuiască legile privind blasfemia, pentru a stopa abuzurile prin aplicarea lor, și pentru a elimina prejudecata discriminatorie împotriva minorităților religioase."

: Farhan Haq, purtătorul de cuvânt al ONU,  a spus că, din cauza opoziției de lungă durată a organizației, față de pedeapsa cu moartea "ar saluta această ultimă dezvoltare".

: Theresa May, prim-ministrul Regatului Unit, a declarat că "vestea ar fi salutată în întreaga lume și Marea Britanie este dedicată cauzei abolirii pedepsei cu moartea la nivel mondial." Potrivit Asociației Creștine Britanico-Pakistaneze, Bibi a cerut azil în Marea Britanie, dar a fost refuzată pentru că prezența ei în țară ar putea stârni neliniște în rândul "anumitor grupuri din populației".

: Președintele Comisiei Statelor Unite ale Americii privind Libertatea Religioasă Internațională (USCIRF), Tenzin Dorjee a lăudat hotărârea instanței, spunând, "Cazul Asiei Bibi ilustrează măsura în care aceste legi pot fi folosite pentru a viza comunitățile minoritare. Aceste legi încearcă să protejeze religii întregi, mai degrabă decât individul, cum ar trebui să fie cazul după standardele internaționale privind drepturile omului. Este foarte îngrijorător că în cazul Bibi  s-a ajuns chiar până în acest nivel, devenind aproape  prima persoana din istoria Pakistanului executată pentru crima de blasfemie."

: Marine Le Pen, președintele NFrontului Național din Franța a solicitat guvernului să acorde azil lui Asia Noreen.

Centrul European pentru Lege și Justiție, a lăudat hotărârea judecătorească și a pledat pentru "abolirea infracțiunii de blasfemie în Pakistan".

Mai multe țări, incluzând Franța și Spania, au oferit lui Asia Noreen azil.

Interdicția de a părăsi Pakistanul
Pe 2 noiembrie 2018, Guvernul din Pakistan sub administrarea lui Imran Khan și a partidului islamist Tehreek-e-Labbaik, care a încurajat protestele împotriva lui Asia Bibi, au ajuns la un acord care a interzis lui Asia Bibi să părăsească țara, și în acealași timp eliberarea protestatarilor Tehreek-e-Labbaik. Noor-ul-Haq Qadri, ministrul afacerilor religioase, și Muhammad Basharat Raja, ministrul justiției din Punjab, au semnat acordul în numele guvernului. Acordul include accelerarea unei acțiuni în instanță pentru a o plasa pe Asia Noreen pe lista interdicției de zbor a Pakistanului, cunoscută oficial ca Lista de control al ieșirilor (ECL). Autoritățile din Pakistan nu o vor elibera pe Asia Noreen până când "Curtea Supremă nu va face o evaluare finală a verdictului" după cum a spus "Ghulam Mustafa, avocatul care reprezintă un cleric provincial din Punjab, care a depus acuzațiile inițiale de blasfemie  împotriva lui Bibi și a solicitat printr-o petiție la Curtea Supremă, judecătorilor să revizuească achitare ei." Cerințe similare au necesitat ani de zile pentru a se procesa. TLP a fost de acord să încheie cele trei zile de proteste din întreaga țară și liderilor săi au cerut protestatarilor să se disperseze în mod pașnic.

Potrivit surselor, un avion din Marea Britanie  a sosit, pentru a o prelua pe Asia Noreen după achitarea ei, dar s-a întors fără ea, fiindcă guvernul Pakistanez în prezent încă o ține în detenție ca urmare a acordului cu Tehreek-e-Labbaik.

Wilson Chowdhry, președintele Asociației Creștine Pakistano Britanice (BPCA), a declarat că "Punerea lui Asia Bibi pe ECL este ca și cum i-ai semna condamnarea la moarte".

Acest acord între Guvernul din Pakistan și Tehreek-e-Labbaik a condus la "acuzații că guvernul ar fi capitulat în fața extremiștilor". Ministrul pakistanez al Informațiilor, Fawad Chaudhry a răspuns acestor acuzații, spunând că "Am avut două opțiuni: fie să folosim forța, iar atunci când utilizezi forța oamenii pot fi uciși. Asta nu este ceva ce un stat ar trebui să facă... Am încercat să negociem și (în) negocieri iei ceva și să lași ceva."

Saif-ul-Mulook, avocatul lui Asia Noreen a  numit acordul între Guvernul din Pakistan și islamiști, "dureros", precizând că "Ei chiar nu pot pune în aplicare un ordin al Curții Supremă a țării". Având sentimentul că viața îi era amenințată, Mulook, a fugit în Europa, cu scopul de "a rămâne în viață, eu încă mai trebuie să lupt în bătălia juridică pentru Asia Bibi." Președintele BPCA, Wilson Chowdhry,  a declarat de asemena că "eu nu sunt surprins de faptul că regimul lui Imran Khan a cedat în fața extremiștilor". Jemima Goldsmith, o fostă soție a lui Imran Khan, a spus în mod similar "că Guvernul din Pakistanul a cedat cerinței extremiștilor de a interzice părăsirii țării de către Asia Bibi", apreciind "Nu Naya Pakistan la care am sperat. La trei zile după un discurs sfidător și curajos care apără sistemul judecătoresc, guvernul pakistanez cedează cererilor extremiste de a nu o lăsa pe Asia Bibi să părăsească Pakistanul, după ce a fost achitată de blasfemie - semnând în mod eficient condamnarea ei la moarte."

Ashiq Masih, soțul lui Asia Noreen, a făcut apel la Președintele Statelor Unite, Donald Trump, precum și la Theresa May, Prim-ministrul  Regatului Unit și Justin Trudeau, Prim-ministrul  Canadei, pentru a "ajuta familia să părăsească țara" și să le acorde azil. El a spus structurii de caritate Ajutor pentru Biserica în Nevoie, o organizație care ajută Creștinii persecutați: "Ajută-ne să ieșim din Pakistan. Suntem extrem de îngrijorați pentru că viețile noastre sunt în pericol. Nu mai avem chiar nimic de mâncare, pentru că nu putem părăsi casa pentru a cumpăra alimente".

Reacțiile internaționale și răspuns
: Antonio Tajani, Președintele Parlamentului European, a declarat: "Parlamentul European este extrem de îngrijorat pentru siguranța dumneavoastră, precum și a familiei dumneavoastră, din cauza violențelor elementelor extremiste din Pakistan". Tajani a trimis o scrisoare către soțul lui Asia Bibi, invitându-i familia la "Bruxelles sau Strasbourg pentru o întâlnire la care să se discute despre cum pot în mod concret facilita eliberarea soției tale, Asia Bibi".

: Matteo Salvini, viceprim-ministru al Italiei, a declarat că "vreau ca femeile și copiii ale căror vieți sunt în pericol să aibă un viitor sigur, în țara noastră sau în alte țări occidentale, așa că voi face tot ce este omenește posibil pentru a garanta asta [pentru Bibi] ... Nu este permis ca în 2018 cineva să poată să riște să-și piardă viața pentru o ... presupusă blasfemie". Salvini a mai declarat că "Italia nu a avut nimic împotriva guvernului pakistanez", dar că "inamicul este violența, extremismul și fanatismul".

: Chrystia Freeland, Ministrul Afacerilor Externe al Canadei, a declarat că "Este o problemă foarte importantă, o prioritate centrală pentru guvernul nostru ... Canada solicită Pakistanului să ia toate măsurile necesare pentru a asigura siguranța și securitatea pentru Asia Bibi și familia ei ... Canada este pregătită să facă tot ce poate și este extrem de implicată în această problemă."

: Peter Dutton, ministrul pentru Afaceri interne, a declarat că Australia va oferi azil pentru Asia Bibi.

Eliberarea
Pe 7 noiembrie 2018, un ordin de eliberare a sosit la Închisoarea Nouă pentru Femei în care Asia Bibi a fost încarcerată în Multan. Știri locale au raportat că ea a fost transportată cu avionul la Baza PAF Nur Khan și că va pleca din țară cu un avion charter în Olanda.

Cu toate acestea, Ministerul Afacerilor Externe a negat rapoartele mass-media că Asia Bibi ar fi părăsit Pakistanul, declarând că ea a fost "într-un loc sigur în Pakistan".

Hafiz Shahbaz Attari, din partidul politic islamist Tehreek-e-Labbaik Pakistan (TLP), la aflarea veștii, a declarat că membrii TLP s-ar aduna în Islamabad și Rawalpindi și că încearcă să împiedice plecarea ei. Un alt lider TLP, Afzal Qadri, a declarat că "oficiali au comunicat grupului, că lui Bibi nu-i va fi permis să plece până când Curtea Supremă se va pronunța cu privire la recursul de achitare".

Parlamentarul Mike Gapes din Marea Britanie al Partidului Laburist și Cooperativ a declarat: "Dată fiind clar incapacitatea acestui nou guvern pakistanez al lui Imran Khan de a opri aceste gloate de la intimidarea și uciderea creștinilor din Pakistan, nu este timpul pentru a reevalua relațiile cu Pakistanul? Există mari îngrijorări în cazul în care minorități religioase din Pakistan nu sunt în siguranță."

Senatorul american Rand Paul a vorbit cu președintele Statelor Unite , Donald Trump despre asigurarea azilului pentru Asia Bibi în acea națiune.

Memorii
Jurnalista franceză  a acordat asistență lui Noreen în scrierea unui memoriu intitulat Blasfemie: Un memoriu: Condamnată la moarte peste o cană de apă (2013, ). Noreen este analfabetă și Tollet a fost în imposibilitate de a o vizita în mod direct din cauza restricțiilor din închisoare. A realizat interviuri prin intermediul soțului lui Noreen, care a transferat întrebări și răspunsuri între ele. De asemenea, Tollet a cunoscut alți membri ai familiei lui Noreen, inclusiv copiii și sora ei și l-a cunoscut pe Shahbaz Bhatti, înaintea asasinării lui.

În 2015, cineaști polonezi, inspirați de memorii, au produs filmul Uwolnić Asię Bibi (în română: Libertate pentru Asia Bibi).

Contradicție cu legea islamică
Școala hanafită de jurisprudență, după care Pakistanul susține că își modelează sistemul juridic, nu susține pedeapsa cu moartea pentru nemusulmani care insultă pe profetul Mahomed. Acest lucru este afirmat chiar în al-Hidaya, un text care este predat peste tot în Pakistan în seminariile hanafite. Celelalte trei  Școli de gândire islamice sunite conțin hotărâri în acord cu școala Hanafi.

Fondatorul Școlii hanafite, Abu Hanifa, a declarat în mod clar că blasfemie făcută în cadrul unui stat islamic de către un non-musulman  nu este pedepsită cu moartea.
Controverse legate de islam
Pages with unreviewed translations

Cazul de blasfemie Asia Bibi


මිස්ටර් ඉන්ටර්නැෂනල් (Mister International) යනු 2006 වර්ෂයේ පටන් වාර්ෂිකව පවත්වනු ලබන, එක් එක් වසර වෙනුවෙන් කඩවසම් තරුණයෙකු තෝරාගනු ලබන තරගයකි. තරඟයේ හිමිකාරීත්වය සහ සංවිධාන කටයුතු සිදුකරනු ලබන්නේ  මිස්ටර් සිංගප්පෝර් සංවිධානය විසිනි.

ජයග්‍රාහකයින්

එක් එක් රටවල ජයග්‍රාහකයින් සංඛ්‍යාව

හොඳම තරඟකාරී රටවල් 10

මේවාද බලන්න
 මෑන්හන්ට් ඉන්ටර්නැෂනල්
 මෙන් යුනිවර්ස් මොඩ්ල්
 මිස්ටර් වර්ල්ඩ්

බාහිර සබැඳි
 මිස්ටර් ඉන්ටර්නැෂනල් වෙබ් අඩවිය

රූප සෞන්දර්යය හෝ කඩවසම් බව හෝ තේරීමේ ජාත්‍යන්තර තරඟ

මිස්ටර් ඉන්ටර්නැෂනල්


Visoka tehnologija (od engleskog: high technology, hi-tech) naziv je za vrhunsku tehnologiju na najvišem stupnju razvoja. Suprotnost visokoj tehnologiji je niska tehnologija, što znači jednostavna, često tradicionalna ili mehanička tehnologija; na primjer, logaritam je uređaj za izračunavanje niske tehnologije.

Izraz je 1958. upotrijebio New York Times u priči koja je zagovarala "atomsku energiju" za Europu "... Zapadna Europa, sa svojom gustom naseljenošću i visokom tehnologijom..." Robert Metz upotrijebio je izraz u financijskom kolumni 1969.: "Arthur H. Collins iz Collins radija kontrolira niz patenata visoke tehnologije u raznim područjima."; Godine 1971. njegov je članak sadržavao skraćeni oblik "hi-tech".

Organizacija za ekonomsku suradnju i razvoj (OECD) daje široko korištenu klasifikaciju visokotehnoloških proizvodnih industrija. Temelji se na intenzitetu istraživačkih i razvojnih aktivnosti koje se koriste u tim industrijama u zemljama OECD-a, što rezultira u četiri različite kategorije.

Startupi koji rade na visokim tehnologijama (ili razvijaju nove visoke tehnologije) ponekad se nazivaju "duboka tehnologija".

Visoka tehnologija obično se primijenjuje u područjima kao što su: astronautika, biotehnologija, farmacija, nuklearna fizika, informatika, kvantni inženjering (npr. spintronika, kvantno računalo), inženjerstvo materijala (nanomaterijali, nanotehnologija), zrakoplovstvo, medicina, robotika i telekomunikacije.

Izvori

Galerija

Tehnologija

Visoka tehnologija