An active filter is a type of analog circuit implementing an electronic filter using active components, typically an amplifier. Amplifiers included in a filter design can be used to improve the cost, performance and predictability of a filter.

An amplifier prevents the load impedance of the following stage from affecting the characteristics of the filter. An active filter can have complex poles and zeros without using a bulky or expensive inductor.  The shape of the response, the Q (quality factor), and the tuned frequency can often be set with inexpensive variable resistors. In some active filter circuits, one parameter can be adjusted without affecting the others.

Types

Using active elements has some limitations.  Basic filter design equations neglect the finite bandwidth of amplifiers. Available active devices have limited bandwidth, so they are often impractical at high frequencies. Amplifiers consume power and inject noise into a system. Certain circuit topologies may be impractical if no DC path is provided for bias current to the amplifier elements. Power handling capability is limited by the amplifier stages.

Active filter circuit configurations (electronic filter topology) include:
 Sallen-Key, and VCVS filters (low sensitivity to component tolerance)
 State variable filters and biquadratic or biquad filters
 Dual amplifier bandpass (DABP)
 Wien notch
 Multiple feedback filters
 Fliege  (lowest component count for 2 opamp but with good controllability over frequency and type)
 Akerberg Mossberg (one of the topologies that offer complete and independent control over gain, frequency, and type)

Active filters can implement the same transfer functions as passive filters.  Common transfer functions are:
 High-pass filter – attenuation of frequencies below their cut-off points.
 Low-pass filter – attenuation of frequencies above their cut-off points.
 Band-pass filter – attenuation of frequencies both above and below those they allow to pass.
 Band-stop filter (Notch filter) – attenuation of certain frequencies while allowing all others to pass.
Combinations are possible, such as notch and high-pass (in a rumble filter where most of the offending rumble comes from a particular frequency). Another example is an elliptic filter.

Design of active filters

To design filters, the specifications that need to be established include:

 The range of desired frequencies (the passband) together with the shape of the frequency response. This indicates the variety of filter (see above) and the center or corner frequencies.
 Input and output impedance requirements. These limit the circuit topologies available; for example, most, but not all active filter topologies provide a buffered (low impedance) output. However, remember that the internal output impedance of operational amplifiers, if used, may rise markedly at high frequencies and reduce the attenuation from that expected. Be aware that some high-pass filter topologies present the input with almost a short circuit to high frequencies.
 Dynamic range of the active elements. The amplifier should not saturate (run into the power supply rails) at expected input signals, nor should it be operated at such low amplitudes that noise dominates.
 The degree to which unwanted signals should be rejected.
 In the case of narrow-band bandpass filters, the Q determines the -3 dB bandwidth but also the degree of rejection of frequencies far removed from the center frequency; if these two requirements are in conflict then a staggered-tuning bandpass filter may be needed.
 For notch filters, the degree to which unwanted signals at the notch frequency must be rejected determines the accuracy of the components, but not the Q, which is governed by desired steepness of the notch, i.e. the bandwidth around the notch before attenuation becomes small.
 For high-pass and low-pass (as well as band-pass filters far from the center frequency), the required rejection may determine the slope of attenuation needed, and thus the "order" of the filter. A second-order all-pole filter gives an ultimate slope of about 12 dB per octave (40 dB/decade), but the slope close to the corner frequency is much less, sometimes necessitating a notch be added to the filter.
 The allowable "ripple" (variation from a flat response, in decibels) within the passband of high-pass and low-pass filters, along with the shape of the frequency response curve near the corner frequency,  determine the damping ratio or damping factor (= 1/(2Q)). This also affects the phase response, and the time response to a square-wave input. Several important response shapes (damping ratios) have well-known names:
 Chebyshev filter – peaking/ripple in the passband before the corner; Q>0.7071 for 2nd-order filters.
 Butterworth filter – maximally flat amplitude response; Q=0.7071 for 2nd-order filters
 Legendre–Papoulis filter – trades off some flatness in the passband, though still monotonic, for a steeper fall-off
 Linkwitz–Riley filter – desirable properties for audio crossover applications, fastest rise time with no overshoot; Q = 0.5 (critically damped)
 Paynter or transitional Thompson-Butterworth or "compromise" filter – faster fall-off than Bessel; Q=0.639 for 2nd-order filters
 Bessel filter – maximally flat group delay; Q=0.577 for 2nd-order filters. It provides good linear phase.
 Elliptic filter or Cauer filter – add a notch (or "zero") just outside the passband, to give a much greater slope in this region than the combination of order and damping ratio without the notch. The output is similar to the ideal filter(i.e., good flat response of both pass band and the stop band).

Comparison to passive filters
An active filter can have gain, increasing the power available in a signal compared to the input. Passive filters dissipate energy from a signal and cannot have a net power gain. For some ranges of frequencies, for example at audio frequencies and below, an active filter can realize a given transfer function without using inductors, which are relatively large and costly components compared to resistors and capacitors, and which are more expensive to make with the required high quality and accurate values.  This advantage may not be as important for active filters entirely integrated on a chip because the available capacitors have relatively low values and so require high value resistors which take up area of the integrated circuit.  Active filters have good isolation between stages, and can provide high input impedance and low output impedance; this makes their characteristics independent of the source and load impedances.  Multiple stages can be cascaded when desired to improve characteristics. In contrast, design of multiple-stage passive filters must take into account each stage's frequency-dependent loading of the preceding stage. It is feasible to make active filters tunable over a wide range, compared with passive filters. Since inductors are not used, filters can be made in a very compact size and do not produce or interact with magnetic fields that may be present.

Compared with active filters, passive filters require no additional power supplies. The amplifying devices of an active filter must provide predictable gain and performance over the entire frequency range to be processed; the gain–bandwidth product of the amplifier will constrain the maximum frequency that can be used.

See also

Active power filter
Frequency dependent negative resistor

References

External links

 Split-Supply Analog Filter Expert
 Introduction to active filters
 Active filter design - related articles
 Analog Filter Wizard: Design tool for active filters

Linear filters
Analog circuits

Active filter


María de Bulgaria fue la segunda emperatriz consorte de Enrique de Flandes, emperador latino de Constantinopla.

Familia

Fue la hija de Kaloján de Bulgaria. Su madre pudo haber sido su esposa Kumankata, que tras convertirse al cristianismo, cambió su nombre por Ana. Ana se casó con Boril de Bulgaria, el sobrino de su primer marido. Sus tíos paternos fueron Pedro IV de Bulgaria e Iván Asen I de Bulgaria.

Emperatriz consorte

En 1213, María se casó con Enrique de Flandes del Imperio latino. Según The Late Medieval Balkans (1987) de John V.A. Fine, el matrimonio fue parte de una alianza entre su padrastro Boril y Enrique. La alianza beneficiaría el Imperio Latino, asegurando Tracia y el Reino de Tesalónica contra la amenaza de invasión del Segundo Imperio búlgaro. Permitiendo a Enrique a volver su atención en hacer frente al Imperio de Nicea. Por otro lado, Boril había sufrido pérdidas en hombres y territorio mientras la guerra continuaba. Incapaz por el momento de expandir sus fronteras, pudo haber visto la alianza como una manera de asegurar sus propias fronteras contra la invasión latina. En cualquier caso, el matrimonio llegó a la conclusión de la primera fase de las Guerras Búlgaro-Latinas.

El 11 de junio, Enrique murió en Tesalónica. María fue sospechosa de haberlo envenenado. Su destino aún se desconoce. Su matrimonio no tuvo hijos y Enrique fue sucedido por su cuñado Pedro II de Courtenay.

Referencias

Enlaces externos
The page of the "Late Medieval Balkans" mentioning her marriage
A genealogy of the Asen, including her

Nobles de Bulgaria del siglo XIII
Emperatrices latinas de Constantinopla
Búlgaras del siglo XIII

María de Bulgaria (emperatriz latina)


سنوات الإنهاك، هي رواية للاديب جمال ناجي أنجزت في العام 2008 ونشرتها وزارة الثقافة الأردنية، وهي رواية تكشف الجوانب التحتية لمجتمع المدينة وأسراره التي لا تطفو على السطح كما يحدث عادة في العواصم العربية التي تتستر على كثير من الممارسات الاجتماعية والروحية والجنسية، فيما تحرص على المبالغة في إبراز الجوانب المشرقة بهدف إخفاء ما هو مسكوت عنه في منظومة القيم التي تنهار تباعا بحكم التطورات والتحولات التي يعيشها المجتمع، وما يكتنف هذه التحولات من أسرار تقف وراء الكثير من الاختلالات البنيوية التي تطال عمق الحياة في الأماكن الفقيرة والمترفة.

ملخص الرواية
وتتناول الرواية التناقضات والأزمات التي يعيشها المجتمع، من خلال شخصيات الرواية التي تعكس هذه التناقضات ومؤدياتها المصلحية بعد انتقالها من بؤس الحياة في حي شعبي «جبل الجوفة» إلى ترف الحياة في المناطق الأخرى، وهو الانتقال الذي يتم بسبب التحولات الاجتماعية وما يرافقها من أحداث وتطورات.
ويشكل جبل الجوفة في عمان منطلقا لهذه الشخصيات إلى عالم المنافع والنفوذ، بعد أن يشهد الكثير من الأحداث الطاردة التي تضطر الشخوص إلى البحث عن بدائل متباينة تؤدي إلى تغيير مسارات حياتها وسواها ضمن منظومة مهجنة من القيم المتهتكة القائمة على استثمار الدين لغايات شخصية «الشيخ عبد الحميد الجنزير»، كذلك فعل الجسد ممثلا بشخصية امرأة شهوانية «سندس» تتزوج مرتين ثم تتحول إلى عاشقة ل «عزمي الوجيه» ابن زوجها، فيما يسطع نجم شخصية أخرى «جبران» اليساري الذي يرتقي ويتبوأ منصب وزير، بمساعدة زوجته رابعة والشيخ عبد الحميد الجنزير وهو رجل باطني، متدين في ظاهره، متنفذ في حقيقته، وصارم في تحقيق نواياه.
تتواجه شخصيات الرواية في أكثر من واقعة، وتتخذ هذه المواجهات في معظمها سمات الصراع العقلي المستند إلى الذكاء المتوقد، لكن تلك الشخصيات ترى نفسها في مرآة بعضها بعضا، لتلتقي في نهاية المطاف في مرآة الشخصية الرئيسة «عزمي الوجيه» المحنك الذي يبدو غامضا مثيرا للتساؤل وقادرا على جذب الآخرين، فهو في بداياته يكون واحدا ممن يتلقون دروس الشيخ الجنزير، ثم يخضع إلى مجموعة من المؤثرات التي تبعده عن نهج الشيخ وتفتح امامه أبواب حياة مختلفة. وعلى الرغم من أن شخصيات الرواية تفاجأ في نهايتها بما تنطوي عليه حياة عزمي الوجيه من خفايا وأسرار، إلا أن عزمي ذاته، يكتشف أسرارا كبرى لا يعرفها إلا في نهاية الرواية، على الرغم من علاقتها اللصيقة بشخصه وتاريخه وانتمائه.

دراسة الرواية
تنحو هذه الرواية إلى تحليل ظواهر الحياة وتفاصيل السلوك الإنساني في جوانبه النفسية والروحية والسياسية والاجتماعية، وما يرافق هذه التفاصيل من تعقيدات وغرائب يعيشها العقل البشري الذي يتنكر لقيم البساطة والحب والصدق والإخلاص، ويحيل الإنسان إلى كائن لاهث وراء متطلبات الحياة المعاصرة، كما ترصد التفاعلات النفسية لشخوصها وتحولاتها الفكرية والذهنية التي اقتادت بعضها إلى نهايات مأساوية.
أما من حيث الشكل الفني الذي استخدمه الكاتب في هذه الرواية، فقد لجأ إلى تقنية تعدد الأصوات داخل الرواية، مما منح فرادة ونكهة خاصة لكل شخصية فيها.

وصلات خارجية
 موقع وزارة الثقافة الأردن

روايات 2008
روايات أردنية

سنوات الإنهاك


Les Coptes d'Égypte sont les personnes coptes nées ou résidant en Égypte.

En 2019, « les Coptes sont généralement considérés comme représentant environ 10 % de la population égyptienne »,  avec une population estimée à 9,5 millions (chiffre cité dans le Wall Street Journal, 2017)  ou 10 millions (chiffre cité dans l'Associated Press, 2019).  Des chiffres plus petits ou plus grands ont également été cités, de l'ordre de « quelque part entre 6 % et 18 % de la population », le gouvernement égyptien estimant des nombres inférieurs et l'Église copte orthodoxe, estimant des nombres beaucoup plus élevés.  L'absence de données démographiques précises et fiables rend toutes les estimations incertaines.

Socio-économique

En Égypte, les Coptes ont un niveau d'instruction relativement plus élevé, un indice de richesse relativement plus élevé et une plus forte représentation dans les types d'emplois de cols blancs, mais une représentation limitée dans les agences de sécurité. La majorité des indicateurs démographiques, socioéconomiques et sanitaires sont similaires chez les Coptes et les Musulmans. Historiquement; de nombreux Coptes étaient comptables et, en 1961, les chrétiens coptes possédaient 51% des banques égyptiennes. Une étude du Pew Center sur la religion et l'éducation dans le monde en 2016 a révélé qu'environ 36 % des chrétiens égyptiens obtiennent un diplôme universitaire dans des établissements d' enseignement supérieur.

Selon l'érudit Andrea Rugh, les Coptes ont tendance à appartenir à la classe moyenne et moyenne supérieure éduquée, et selon l'érudit Lois Farag, « les coptes jouaient toujours le rôle majeur dans la gestion des finances de l'État égyptien. Ils détenaient 20% du capital total de l'État, 45% des emplois du gouvernement et 45% des salaires du gouvernement ».  Selon le savant JD Pennington 45% des médecins, 60% des pharmaciens d'Égypte étaient chrétiens.

Un certain nombre d'entreprises coptes et de familles de propriétaires fonciers sont devenues très riches et influentes, comme la famille Sawiris  qui possède le conglomérat Orascom, couvrant les télécommunications, la construction, le tourisme, les industries et la technologie, En 2008, Forbes a estimé la valeur nette de la famille à 36 milliards de dollars. Selon les chercheurs Maristella Botticini et Zvi Eckstein soutiennent que les coptes ont un niveau d'instruction relativement plus élevé et un indice de richesse relativement plus élevé, en raison de l'accent mis par le christianisme copte sur l'alphabétisation et que le christianisme copte a encouragé l'accumulation de capital humain.

Histoire
L'historien de l'Église primitive, Eusèbe de Césarée, déclare dans sa Chronique que Marc est arrivé en Égypte la troisième année de l'empereur Claude (43 après JC), marquant le début du christianisme en Égypte.  En 641 de notre ère, les forces arabes prennent le contrôle de l'Égypte, marquant le début de la période arabo-musulmane en Égypte.

Sous la domination musulmane, les Coptes ont été coupés du courant dominant du christianisme et ont été contraints d'adhérer au pacte d'Umar, ainsi attribué au statut de Dhimmi. Leur position s'est considérablement améliorée sous le règne de Muhammad Ali au début du  siècle. Il a aboli la Jizya (une taxe sur les non-musulmans) et a permis aux Coptes de s'enrôler dans l'armée. Le patriarche copte d'Alexandrie Cyrille IV d'Alexandrie, de 1854 à 1861, réforma l'Église et encouragea une plus large participation copte aux affaires égyptiennes. Le khédive Isma'il Pacha, au pouvoir de 1863 à 1879, a encore promu les Coptes. Il les a nommés juges dans les tribunaux égyptiens et leur a accordé les droits politiques et la représentation au gouvernement. Ils ont prospéré dans les affaires.

Certains Coptes ont participé au mouvement national égyptien pour l'indépendance et ont occupé de nombreux postes influents. Deux réalisations culturelles importantes incluent la fondation du Musée copte en 1910 et de l'Institut supérieur d'études coptes en 1954. Certains penseurs coptes éminents de cette période sont Salama Moussa, Louis Awad et le secrétaire général du parti Wafd Makram Ebeid.

En 1952, Gamal Abdel Nasser a dirigé des officiers de l'armée lors d'un coup d'État contre le roi Farouk, qui a renversé le royaume d'Égypte et établi une république. La politique dominante de Nasser était le nationalisme et le socialisme panarabes. Les Coptes ont été durement touchés par les politiques de nationalisation de Nasser, bien qu'ils représentaient environ 10 à 20% de la population. En outre, les politiques panarabes de Nasser ont sapé le fort attachement et le sentiment d'identité des Coptes à leur identité égyptienne pré-arabe, et certainement non arabe, ce qui a entraîné le retard des permis de construction d'églises et la fermeture des tribunaux religieux chrétiens.

Pharaonisme
De nombreux intellectuels coptes tiennent au « pharaonisme », qui stipule que la culture copte est largement dérivée de la culture préchrétienne pharaonique et n'est pas redevable à la Grèce. Cela permet aux Coptes de revendiquer un héritage profond de l'histoire et de la culture égyptiennes. Le pharaonisme était largement détenu par les érudits coptes et musulmans au début du  siècle, et il a contribué à combler le fossé entre ces groupes. Cependant, certains érudits occidentaux soutiennent que le pharaonisme était un développement tardif façonné principalement par l'orientalisme et doutent de sa validité.

Notes

Articles connexes
 Peuple copte
 Christianisme en Égypte
 Persécution des coptes
 Religion en Égypte
 Démographie de l'Égypte
  (estimée à 1 à 2 millions)
  ()
 Coptes de Libye ()

Groupe ethnique en Égypte
Coptes
Christianisme en Égypte

Coptes d'Égypte


Januar
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 1. januar - Teddy Edelmann, dansk sanger (født 1941).
 2. januar - Thomas S. Monson, amerikansk religiøs leder (født 1927).
 4. januar - Brendan Byrne, amerikansk guvernør (født 1924).
 4. januar - Ray Thomas, engelsk musiker - The Moody Blues (født 1941).
 5. januar - John Young, amerikansk astronaut (født 1930).
 5. januar - Christoffer Barnekow, svensk journalist og tv-vært (født 1940).
 7. januar - France Gall, fransk sangerinde (født 1947).
 8. januar - Hans Aabech, dansk tidligere fodboldspiller (født 1948).
 9. januar - Odvar Nordli, norsk politiker (født 1927).
 10. januar - Eddie Clarke, engelsk rockguitarist (født 1950).
 11. januar - Edgar Ray Killen, amerikansk Ku Klux Klan leder (født 1925).
 13. januar - Jean Porter, amerikansk skuespillerinde (født 1922).
 14. januar - Erling Mandelmann, dansk fotograf (født 1935).
 14. januar - Cyrille Regis, engelsk fodboldspiller (født 1958).
 15. januar - Synnøve Søe, dansk forfatter og journalist (født 1962).
 15. januar - Dolores O'Riordan, irsk sangerinde (født 1971).
 15. januar - Edwin Hawkins, amerikansk musiker (født 1943).
 15. januar - Hans Pavia Egede, grønlandsk politiker (født 1954).
 16. januar - Bradford Dillman, amerikansk skuespiller (født 1930).
 17. januar - Simon Shelton, engelsk skuespiller (født 1966).
 18. januar - Pelle Jarmer, dansk politiker og tidligere borgmester (født 1936).
 19. januar - Dorothy Malone, amerikansk skuespillerinde (født 1924).
 20. januar - Paul Bocuse, fransk kok (født 1926).
 20. januar - Naomi Parker, amerikansk krigsindustriarbejder og servitrice (født 1921).
 21. januar - Jens Okking, dansk skuespiller og politiker (født 1939).
 21. januar - Sille Lundquist, dansk model og skuespillerinde (født 1970).
 22. januar - Connie Sawyer, amerikansk skuespillerinde (født 1912).
 22. januar - Ursula K. Le Guin, amerikansk forfatter (født 1929).
 23. januar - Hugh Masekela, sydafrikansk trompetist (født 1939).
 23. januar - Nicanor Parra, chilensk digter (født 1914).
 24. januar - Mark E. Smith, engelsk musiker (født 1957).
 26. januar - Hiromu Nonaka, japansk politiker (født 1925).
 27. januar - Mort Walker, amerikansk tegneserieforfatter (født 1923).
 27. januar - Ingvar Kamprad, svensk virksomhedsleder (født 1926).
 30. januar - Mark Salling, amerikansk skuespiller (født 1982).
 30. januar - Cav Bøgelund, dansk filminstruktør (født 1978).
 31. januar - Ann Gillis, amerikansk skuespillerinde (født 1927).

Februar
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 1. februar - Palle Sørensen, dansk drabsmand (født 1927).
 2. februar - Ole Thestrup, dansk skuespiller (født 1948).
 4. februar - John Mahoney, engelsk-amerikansk skuespiller (født 1940).
 4. februar - Ole Roos, dansk filminstruktør og fotograf (født 1937).
 6. februar - John Perry Barlow, amerikansk forfatter og internetaktivist (født 1947).
 7. februar - Pat Torpey, amerikansk rockmusiker (født 1953).
 7. februar - Waltraud Kretzschmar, østtysk håndboldspiller (født 1948).
 9. februar - John Gavin, amerikansk skuespiller (født 1931).
 9. februar - Reg E. Cathey, amerikansk skuespiller (født 1958).
 9. februar - Liam Miller, irsk fodboldspiller (født 1981).
 9. februar - Jóhann Jóhannsson, islandsk komponist (født 1969).
 11. februar - Vic Damone, amerikansk sanger (født 1928).
 13. februar - H.K.H.Prins Henrik, dansk prins (født 1934).
 13. februar - Nini Theilade, dansk solodanser og balletpædagog (født 1915).
 14. februar - Ruud Lubbers, hollandsk økonom og politiker (født 1939).
 14. februar - Morgan Tsvangirai, zimbabwisk politiker (født 1952).
 15. februar - Lassie Lou Ahern, amerikansk skuespillerinde (født 1920).
 18. februar - Günter Blobel, tysk-amerikansk biolog (født 1936).
 18. februar - Didier Lockwood, fransk jazzviolinist (født 1956).
 21. februar - Billy Graham, amerikansk prædikant (født 1918).
 22. februar - Piet van Deurs, dansk journalist og forfatter (født 1931).
 22. februar - Nanette Fabray, amerikansk skuespillerinde (født 1920).
 23. februar - Lewis Gilbert, engelsk filminstruktør, producer og manuskriptforfatter (født 1920).
 24. februar - Bud Luckey, amerikansk skuespiller (født 1934).
 25. februar - Jean Schmücker, dansk boksetræner.
 26. februar - Benjamin Melniker, amerikansk filmproducer (født 1913).
 26. februar - Ernest Bohr, dansk jurist og hockeyspiller (født 1924).
 27. februar - Quini, spansk fodboldspiller (født 1949).

Marts
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 2. marts - Gillo Dorfles, italiensk kunstner (født 1910).
 3. marts - David Ogden Stiers, amerikansk skuespiller (født 1942).
 4. marts - Davide Astori, italiensk fodboldspiller (født 1987).
 5. marts - Nils Wilhjelm, dansk godsejer og politiker (født 1936).
 7. marts - Reynaldo Bignone, argentinsk præsident (født 1928).
 8. marts - Wilson Harris, guyanesisk forfatter (født 1921).
 8. marts - Christian Wichmann Matthiessen, dansk geograf (født 1945).
 9. marts - Jo Min-ki, sydkoreansk skuespiller (født 1965).
 10. marts - Hubert de Givenchy, fransk greve (født 1927).
 11. marts - Ken Dodd, engelsk komiker og sanger (født 1927).
 12. marts - Oleg Tabakov, russisk skuespiller (født 1935).
 13. marts - Thomas Berry Brazelton, amerikansk børnelæge og forfatter (født 1918).
 14. marts - Stephen Hawking, britisk fysiker (født 1942).
 14. marts - Palle Kjærulff-Schmidt, dansk film- og sceneinstruktør (født 1931).
 15. marts - Jørgen "Gamle" Hansen, dansk bokser (født 1943).
 16. marts - Adrian Lamo, amerikansk programmør (født 1981).
 17. marts - Phan Văn Khải, vietnamesisk politiker (født 1933).
 22. marts - René Houseman, argentinsk fodboldspiller (født 1953).
 22. marts - Johan van Hulst, hollandsk politiker (født 1911).
 24. marts - Lys Assia, schweizisk sangerinde (født 1924).
 24. marts - José Antonio Abreu, venezuelansk økonom, musiker og politiker (født 1939).
 24. marts - Asger Bonfils, dansk skuespiller og sceneinstruktør (født 1928).
 25. marts - Jerry Williams, svensk sanger (født 1942).
 27. marts - Stéphane Audran, fransk skuespillerinde (født 1932).
 27. marts - Werner Svendsen, dansk tv-chef og forlægger (født 1930).
 28. marts - Clément Rosset, fransk forfatter (født 1939).
 29. marts - Sven-Olov Sjödelius, svensk kajakroer (født 1933).
 30. marts - Bill Maynard, engelsk skuespiller (født 1928).
 31. marts - Luigi De Filippo, italiensk skuespiller (født 1930).

April
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 1. april - Steven Bochco, amerikansk manuskriptforfatter (født 1943).
 1. april - Efraín Ríos Montt, guatemalansk officer og præsident (født 1926).
 2. april - Winnie Mandela, sydafrikansk borgerretsforkæmper (født 1936).
 2. april - Susan Anspach, amerikansk skuespiller (født 1942).
 3. april - Lill-Babs, svensk sanger og skuespillerinde (født 1938).
 4. april - Ray Wilkins, engelsk fodboldspiller (født 1956).
 5. april - Isao Takahata, japansk filminstruktør (født 1935).
 5. april - Cecil Taylor, amerikansk jazzpianist (født 1929).
 6. april - Daniel Akaka, amerikansk politiker (født 1924).
 8. april - Chuck McCann, amerikansk skuespiller (født 1934).
 8. april - Michael Goolaerts, belgisk cykelrytter (født 1994).
 8. april - Ole Kåre Føli, dansk terapeut, behandler, og forfatter. (født 1944).
 10. april - Richard Peyzaret, fransk tegneserietegner (født 1946).
 12. april - John Melcher, amerikansk politiker (født 1924).
 13. april - Miloš Forman, tjekkisk-amerikansk filminstruktør (født 1932).
 14. april - Isabella Biagini, italiensk skuespillerinde (født 1943).
 15. april - R. Lee Ermey, amerikansk skuespiller (født 1944).
 15. april - Michael Halliday, britisk lingvist (født 1925).
 15. april - Vittorio Taviani, italiensk filminstruktør (født 1929).
 16. april - Ivan Mauger, newzealandsk speedwaykører (født 1939).
 16. april - Solveig Sandnes, dansk sangerinde (født 1973).
 17. april - Barbara Bush, tidl. amerikansk præsidentfrue (født 1925).
 18. april - Bruno Sammartino, amerikansk bryder (født 1935).
 19. april - Ellen Andersen, dansk økonom (født 1937).
 20. april - Avicii, svensk DJ (født 1989).
 20. april - Roy Bentley, engelsk fodboldspiller (født 1924).
 21. april - Nabi Tajima, verdens ældste person ved sin død (født 1900).
 21. april - Verne Troyer, amerikansk skuespiller (født 1969).
 24. april - Henri Michel, fransk fodboldspiller og -træner (født 1947).
 25. april - Michael Anderson, britisk filminstruktør (født 1920).
 25. april - Rolf Jonshøj, dansk journalist (født 1943).
 26. april - Peter Hjørne, dansk advokat (født 1944).
 27. april - Paul Junger Witt, amerikansk filmproducer (født 1941).
 29. april - Lester James Peries, srilankansk filminstruktør (født 1919).
 29. april - Robert Mandan, amerikansk skuespiller (født 1932).

Maj
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 2. maj - Wolfgang Völz, tysk skuespiller (født 1930).
 4. maj - Renate Dorrestein, hollandsk forfatter (født 1954).
 5. maj - Ermanno Olmi, italiensk filminstruktør (født 1931).
 6. maj - Niels Anker Kofoed, dansk politiker og minister (født 1929).
 7. maj - Maurane, belgisk sangerinde (født 1960).
 7. maj - Lone de Neergaard, dansk overlæge (født 1946).
 7. maj - Søren Hyldgaard, dansk filmmusiker (født 1962).
 8. maj - George Deukmejian, amerikansk politiker (født 1928).
 9. maj - Per Kirkeby, dansk kunster (født 1938).
 10. maj - Jevgenij Vasjukov, russisk skakstormester (født 1933).
 11. maj - Ulla Sallert, svensk skuespillerinde (født 1923).
 12. maj - Tessa Jowell, britisk politiker (født 1947).
 13. maj - Margot Kidder, canadisk-amerikansk skuespillerinde (født 1948).
 14. maj - Tom Wolfe, amerikansk forfatter (født 1930).
 15. maj - Jlloyd Samuel, engelsk fodboldspiller (født 1981).
 15. maj - Ray Wilson - engelsk fodboldspiller (født 1934).
 16. maj - Joseph Campanella, amerikansk skuespiller (født 1924).
 16. maj - Nils Foss, dansk direktør og civilingeniør (født 1928).
 19. maj - Bernard Lewis, amerikansk historiker (født 1916).
 19. maj - Kjeld Rasmussen, dansk politiker (født 1926).
 20. maj - Patricia Morison, amerikansk skuespillerinde (født 1915).
 20. maj - Bodil Graae, dansk journalist og fredsforkæmper (født 1925).
 21. maj - Clint Walker, amerikansk skuespiller (født 1927).
 22. maj - Philip Roth, amerikansk romanforfatter (født 1933).
 24. maj - Jerry Maren, amerikansk skuespiller (født 1920).
 25. maj - Merete Ries, dansk forlagsdirektør (født 1938).
 26. maj - Alan Bean, amerikansk astronaut (født 1932).
 26. maj - Roger Piantoni, fransk fodboldspiller (født 1931).
 28. maj - Ola Ullsten, svensk politiker (født 1931).
 28. maj - Jens Christian Skou, dansk modtager af Nobelprisen i kemi (født 1918).

Juni
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 1. juni - Eddy Clearwater, amerikansk musiker (født 1935).
 2. juni - Paul D. Boyer, amerikansk biokemiker (født 1918).
 3. juni - Frank Carlucci, amerikansk politiker (født 1930).
 5. juni - Kate Spade, amerikansk designer (født 1962).
 6. juni - Tinus Bosselaar, hollandsk fodboldspiller (født 1936).
 7. juni - Arie den Hartog, hollandsk landevejscykelrytter (født 1941).
 8. juni - Anthony Bourdain, amerikansk kok (født 1956).
 8. juni - Eunice Gayson, engelsk skuespillerinde (født 1928).
 8. juni - Freddy Eugen, dansk cykelrytter (født 1941).
 8. juni - Maria Bueno, brasiliansk tennisspiller (født 1939).
 9. juni - Reinhard Hardegen, tysk officer (født 1913).
 12. juni - Jon Hiseman, engelsk jazzrock trommeslager (født 1944).
 12. juni - Ib Frederiksen, dansk minister og borgmester (født 1927).
 15. juni - Leslie Grantham, engelsk skuespiller (født 1947).
 18. juni - XXXTentacion, amerikansk rapper (født 1998).
 19. juni - Elisabeth, dansk prinsesse (født 1935).
 22. juni - Vinnie Paul Abbott, amerikansk heavy metal-trommeslager (født 1964).
 23. juni - Kim Jong-pil, sydkoreansk politiker (født 1926).
 23. juni - Flemming Nielsen, dansk fodboldspiller og -træner (født 1954).
 27. juni - Joseph Jackson, amerikansk musikmanager (født 1928).
 28. juni - Goran Bunjevčević, serbisk fodboldspiller (født 1973).
 29. juni - Arvid Carlsson, svensk farmakolog (født 1923).

Juli
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 4. juli - Robby Müller, hollandsk filmfotograf (født 1940).
 5. juli - Claude Lanzmann, fransk dokumentarist (født 1925).
 5. juli - Finn Slumstrup, dansk forfatter og foredragsholder (født 1941).
 6. juli - Shoko Asahara, japansk sektleder og morder (født 1955).
 8. juli - Tab Hunter, amerikansk skuespiller (født 1931).
 9. juli - Peter Carington, britisk konservativ politiker (født 1919).
 9. juli - Hans-Pavia Rosing, grønlandsk politiker (født 1948).
 10. juli - Henning Prins, dansk forfatter (født 1939).
 13. juli - Thorvald Stoltenberg, norsk politiker (født 1931).
 16. juli - Henrik Lyding, dansk teateranmelder og dramaturg (født 1956).
 19. juli - Shinobu Hashimoto, japansk manuskriptforfatter (født 1918).
 21. juli - Martin Nielsen, dansk fagforeningsmand og borgmester (født 1927).
 23. juli - Paul Madeley, engelsk fodboldlandsholdsspiller (født 1944).
 25. juli - Sergio Marchionne, italiensk-canadisk Ferrari-topchef (født 1952).
 27. juli - Bernard Hepton, engelsk skuespiller (født 1925).
 28. juli - Kora Jackowska, polsk sangerinde (født 1951).
 29. juli - Vibeke Skofterud, norsk langrendsløber (født 1980).
 29. juli - Merethe Stagetorn, dansk advokat (født 1942).
 29. juli - Hans Kristian Amundsen, rådgiver for statsminister Stoltenberg (i Norge)

August
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 1. august - Mary Carlisle, amerikansk skuespillerinde (født 1914).
 4. august - Peter Kemp, dansk filosof (født 1937).
 5. august - Jens Maigaard, dansk politiker og folketingsmedlem.
 5. august - Charlotte Rae, amerikansk skuespillerinde (født 1926).
 5. august - Klaus Wegener, dansk skuespiller (født 1944).
 6. august - Paul Laxalt, amerikansk politiker (født 1922).
 7. august - Stan Mikita, amerikansk-slovakisk ishockeyspiller (født 1940).
 11. august - V.S. Naipaul, caribisk forfatter (født 1932).
 12. august - Samir Amin, egyptisk økonom (født 1931).
 13. august - Jim Neidhart, amerikansk wrestling-stjerne (født 1955).
 16. august - Aretha Franklin, amerikansk sangerinde (født 1942).
 16. august - Atal Bihari Vajpayee, indisk politiker og tidligere premierminister (født 1924).
 16. august - Benny Andersen, dansk forfatter og komponist (født 1929).
 18. august - Kofi Annan, ghanesisk modtager af Nobels Fredspris og generalsekretær for FN (født 1938).
 20. august - Uri Avnery, israelsk journalist og fredsaktivist (født 1923).
 21. august - Barbara Harris, amerikansk skuespillerinde (født 1935).
 22. august - Ed King, amerikansk rockmusiker (født 1949).
 25. august - John McCain, amerikansk politiker (født 1936).
 29. august - James Mirrlees, skotsk økonom og Nobelprismodtager (født 1936).
 30. august - Joseph Kobzon, russisk sanger (født 1937).
 31. august - Aleksandr Zakhartjenko, statsminister i Folkerepublikken Donetsk (født 1976).

September
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 1. september - Margit Sandemo, norsk-svensk forfatter (født 1924).
 3. september - Lydia Clarke, amerikansk skuespillerinde (født 1923).
 4. september - Christopher Lawford, amerikansk forfatter og skuespiller (født 1955).
 6. september - Burt Reynolds, amerikansk skuespiller (født 1936).
 7. september - Mac Miller, amerikansk rapper (født 1992).
 7. september - Kurt Helmudt, dansk roer og OL-guldvinder (født 1943).
 8. september - Chelsi Smith, amerikansk skuespillerinde (født 1973).
 9. september - Frank Andersson, svensk bryder og entertainer (født 1956).
 11. september - Fenella Fielding, engelsk skuespillerinde (født 1927).
 12. september - Rachid Taha, algerisk sanger (født 1958).
 15. september - Kirin Kiki, japansk skuespillerinde (født 1943).
 16. september - Maartin Allcock, engelsk multiinstrumentalist (født 1957).
 18. september - Jean Piat, fransk skuespiller (født 1924).
 18. september - Robert Venturi, amerikansk arkitekt (født 1925).
 19. september - Győző Kulcsár, ungarsk fægter (født 1940).
 20. september - John Cunliffe, engelsk børnebogsforfatter (født 1933).
 21. september - Trần Đại Quang, Vietnams præsident (født 1956).
 22. september - Al Matthews, amerikansk skuespiller (født 1942).
 23. september - Gary Kurtz, amerikansk filmproducer (født 1940).
 27. september - Marty Balin, amerikansk rockmusiker (født 1942).
 29. september - Tove Lindbo Larsen, dansk politiker (født 1928).
 30. september - Kim Larsen, dansk sanger (født 1945).
 30. september - Walter Laqueur, amerikansk historiker og akademiker (født 1921).

Oktober
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 1. oktober - Charles Aznavour, fransk-armensk sanger (født 1924).
 1. oktober - Đỗ Mười, vietnamesisk politiker (født 1917).
 2. oktober - Bent Lorentzen, dansk komponist (født 1935).
 3. oktober - Leon M. Lederman, amerikansk fysiker (født 1922).
 6. oktober - Montserrat Caballé, spansk sopran (født 1933).
 6. oktober - Scott Wilson, amerikansk skuespiller (født 1942).
 7. oktober - Jens Christian Lund, dansk officer (født 1945).
 8. oktober - Arnold Kopelson, amerikansk filmproducer (født 1935).
 9. oktober - Thomas A. Steitz, amerikansk biokemiker (født 1940).
 12. oktober - Pik Botha, sydafrikansk politiker (født 1932).
 14. oktober - Milena Dravić, serbisk skuespillerinde (født 1940).
 15. oktober - Paul Allen, amerikansk forretningsmand (Microsoft) (født 1953).
 15. oktober - Arto Paasilinna, finsk forfatter (født 1942).
 16. oktober - Walter Dee Huddleston, amerikansk senator (født 1926).
 17. oktober - Valters Frīdenbergs, lettisk sanger (født 1987).
 18. oktober - Lisbeth Palme, svensk børnepsykolog (født 1931).
 19. oktober - Osamu Shimomura, japansk kemiker og nobelprismodtager (født 1928).
 20. oktober - Wim Kok, hollandsk politiker og premierminister (født 1938).
 21. oktober - Joachim Rønneberg, norsk modstandsmand (født 1919).
 23. oktober - Agnete Laustsen, dansk politiker (født 1935).
 23. oktober - James Karen, amerikansk skuespiller (født 1923).
 26. oktober - Nikolai Karachentsov, russisk skuespiller (født 1944).
 27. oktober - Vichai Srivaddhanaprabha, thailandsk forretningsmand (født 1958).
 30. oktober - James J. Bulger, amerikansk gangster (født 1929).

November
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 2. november - Torben Jensen, dansk skuespiller (født 1944).
 6. november - Jonathan Cantwell, australsk cykelrytter (født 1982).
 6. november - Rasmus Berg, dansk rapper og producer (født 1973).
 7. november - Francis Lai, fransk filmkomponist (født 1932).
 8. november - Louise Hart, dansk sangerinde og tv-vært (født 1979).
 11. november - Douglas Rain, canadisk skuespiller (født 1928).
 12. november - Stan Lee, amerikansk tegneserieforfatter (født 1922).
 13. november - Katherine MacGregor, amerikansk skuespillerinde (født 1925).
 14. november - Morten Grunwald, dansk skuespiller (født 1934).
 15. november - Roy Clark, amerikansk sanger (født 1933).
 15. november - Werner Wejp-Olsen, dansk tegneserieforfatter (født 1938).
 16. november - William Goldman, amerikansk forfatter (født 1931).
 16. november - Flemming Nielsen, dansk fodboldspiller (født 1934).
 19. november - Eva Probst, tysk skuespillerinde (født 1930).
 20. november - Aaron Klug, britisk kemiker (født 1926).
 23. november - Nicolas Roeg, britisk filminstruktør (født 1928).
 23. november - Bernard Gauthier, fransk cykelrytter (født 1924).
 26. november - Bernardo Bertolucci, italiensk filminstruktør (født 1941).
 26. november - Stephen Hillenburg, amerikansk tegnefilmskaber og marinbiolog (født 1961).
 30. november - George Herbert Walker Bush, den 41. præsident i USA (født 1924)
 30. november - Gert Smedegaard, dansk trommeslager (født 1951).

December
{|style="float: right; width: 40%; border: #99B3FF solid 1px;text-align:center;margin-left:1em;"

 1. december - Ken Berry, amerikansk skuespiller (født 1933).
 1. december - Kaj Johansen, dansk fodboldspiller (født 1932).
 3. december - Markus Beyer, tysk bokser (født 1971).
 3. december - Philip Bosco, amerikansk skuespiller (født 1930).
 6. december - Pete Shelley, engelsk musiker (født 1955).
 7. december - Belisario Betancur, columbisk politiker og tidligere præsident (født 1923).
 9. december - William Blum, amerikansk politiker (født 1933).
 13. december - Nancy Wilson, amerikansk jazz sangerinde (født 1937).
 14. december - Matti Kassila, finsk filminstruktør (født 1924).
 15. december - Girma Wolde-Giorgis, etiopisk politiker og tidligere præsident (født 1924).
 17. december - Penny Marshall, amerikansk skuespillerinde (født 1943).
 18. december - Tulsi Giri, nepalesisk politiker (født 1926).
 20. december - Henning Palner, dansk skuespiller (født 1932).
 20. december - Camilla Skovgaard, dansk designer (født 1973).
 22. december - Paddy Ashdown, britisk politiker og diplomat (født 1941).
 22. december - Simcha Rotem, polsk modstandsmand (født 1924).
 23. december - Troels Kløvedal, dansk langturssejler og forfatter (født 1943).
 26. december - Roy J. Glauber, amerikansk fysiker (født 1925).
 26. december - Theodore Antoniou, græsk komponist (født 1935).
 27. december - Børge Ring, dansk instruktør (født 1921).
 28. december - Amos Oz, israelsk forfatter (født 1939).
 28. december - Shehu Shagari, nigeriansk politiker (født 1925).
 28. december - Georges Loinger, fransk modstandsmand (født 1910).
 28. december - Toshiko Fujita, japansk skuespillerinde (født 1950).
 28. december - June Whitfield, engelsk skuespillerinde (født 1925).
 30. december - Mrinal Sen, indisk filminstruktør (født 1923).
 30. december - Don Lusk, amerikansk animator (født 1913).
 31. december - Ray Sawyer, amerikansk sanger (født 1937).

Referencer

Døde i 2018


Rakovec nad Ondavou este o comună slovacă, aflată în districtul Michalovce din regiunea Košice, pe malul râului . Localitatea se află la , se întinde pe o suprafață de  și în 2017 număra 1.063 de locuitori.

Istoric
Localitatea Rakovec nad Ondavou este atestată documentar din 1266.

Note

Legături externe

Localități din Slovacia

Rakovec nad Ondavou


Wolfgang Ehrler (* 1957) ist ein ehemaliger Handballspieler und -trainer.

Karriere

Als Spieler
In der Jugend spielte Wolfgang Ehrler für den TuS Oberhausen und wechselte zur SG Köndringen/Teningen, für deren erste Herrenmannschaft er am 13. Oktober 1974 seine ersten Tore warf. Im Jahre 1977 wechselte Ehrler nach dem verpassten Aufstieg in die zweite Bundesliga zum TuS Hofweier in die erste Bundesliga, absolvierte 43 Bundesligaspiele und konnte mit der Mannschaft um Spielern wie Simon Schobel, Arno Ehret, Arnulf Meffle und Armin Emrich 1979 die deutsche Vizemeisterschaft feiern. Da es ihm jedoch an größeren Einsatzzeiten mangelte, kehrte er wieder zur SG Köndringen/Teningen zurück. Am 12. April 1986 gelang der Mannschaft dann der Aufstieg in die zweite Liga. Es folgte jedoch der sofortige Abstieg. Ehrler absolvierte insgesamt 356 Spiele als Spieler für die erste Mannschaft der SG. Sein letztes Spiel war der Sieg im SHV-Pokalfinale gegen den TuS Helmlingen im Jahr 2000. Noch heute ist er in der dritten Mannschaft der SG als Spieler aktiv und schaffte mit der Mannschaft in der Saison 2011/12 den Aufstieg in die Bezirksliga.

Als Trainer
In der Saison 1991/92 wurde Ehrler erstmals  als Spielertrainer der SG Köndringen/Teningen an der Seite von Adalstein Jonsson engagiert. In den folgenden vier Jahren übte er das Amt ohne die Unterstützung von Adalstein Jonsson aus, ehe er von Roman Kowalczyk beerbt wurde. Zur Saison 1999/00 übernahm Ehrler wieder das Amt des Trainers und übte dieses Amt bis zum 7. Mai 2011 aus. In dieser Zeit stieg er mit der SG Köndringen/Teningen zweimal in die Baden-Württemberg Oberliga ab (1999/2000 und 2001/02) und schaffte jedes Mal den sofortigen Aufstieg. Seit der Saison 2003/04 gelang es ihm, die Mannschaft in der dritthöchsten Spielklasse zu halten. Am 7. Mai 2011 war auf seinen eigenen Wunsch hin, das für ihn letzte Spiel der SG Köndringen/Teningen als Trainer. Nach seiner insgesamt 17-jährigen Tätigkeit als Trainer bei der SG wurde er von Ole Andersen abgelöst. Ehrler trainiert die männliche A-Jugend der SG Köndringen/Teningen mit der ihm in der Saison 2011/12 die Qualifikation zur A-Jugend Handball-Bundesliga 2012/13 gelang. Er konnte mit der Mannschaft die Klasse halten und gab das Traineramt zum Ende der Saison an Volker Schwark ab.

Erfolge

Als Spieler
Deutscher Vizemeister 1979
Meister Südbadenliga 1981
Meister Regionalliga 1986

Als Trainer
Meister der Baden-Württemberg-Liga 2001
Südbadischer Pokalsieger: 2000–2006, 2008–2010.

Einzelnachweise

Handballtrainer (Deutschland)
Deutscher
Geboren 1957
Handballspieler (SG Köndringen/Teningen)
Mann
Handballspieler (TuS Hofweier)

Wolfgang Ehrler


سيريزو أوساكا  هو نادي كرة قدم ياباني تأسس النادي سنة 1993 مركزه مدينة أوساكا.

أهم اللاعبين الذين لعبوا للعين خلال تاريخه
 ميتش نيكولس
 إيفان رادهدريتش
 ألبين بيلاك
 ألمير توركفيتش
 غيلمار رينالدي
 فابيو سيمبليسيو
 جواو كارلوس دوس سانتوس
 أكسيل
 سيرجيو مانويل
 برناردو فيرنانديز دا سيلفا
 ماركو أنتونيو دا سيلفا
 بيشارت عبدو راحيمي
 كاين فينسنت
 خورخي ديلي فالديز
 جويكو كاتشار
 راديفوي مانيتش

مراجع

وصلات خارجية
الموقع الرسمي

أندية الدوري الياباني
أندية كرة قدم أسست في 1957
أندية كرة قدم في أوساكا
تأسيسات سنة 1957 في اليابان
قوالب تشكيلات أندية كرة قدم يابانية

سيريزو أوساكا


Podsavezna nogometna liga Nogometnog podsaveza Osijek predstavljala je 4. rang natjecanja u SFRJ. Prvak bi se direktno plasirao u Slavonsku nogometnu zonu.

Izvori

 Sportsko društvo GRAFIČAR Osijek 1926. – 1981., monografija NK Grafičar Osijek

1959-60
1959-60
Osijek

Podsavezna nogometna liga NP Osijek 1959./60.


Kreuthof ist ein Gemeindeteil des Marktes Heidenheim im Landkreis Weißenburg-Gunzenhausen (Mittelfranken, Bayern).

Lage
Die Einöde liegt in der Fränkischen Alb südwestlich von Heidenheim und westlich der Staatsstraße 2384 auf einer Höhe westlich der Rohrach.

Ortsnamensdeutung
"Kreuthof" soll "Hof zu dem durch Reuten (= roden) urbar gemachten Stück Land" bedeuten.

Geschichte
Der Kreuthof wird im Zuge von Rodungsmaßnahmen der Edlen von Truhendingen als Vögte über die eichstättischen Wälder westlich der Rohrach um die Mitte des 12. Jahrhunderts entstanden sein. Für das Jahr 1391 ist überliefert, dass das Kloster Heidenheim "zw dem Gerewt" Abgaben erhielt. "Grewt" ist auch im Salbuch des Klosters von 1400 aufgeführt. In einer Urkunde von 1407 ist von "Gerewt gelegen bey Hohentruhendingen" die Rede. 1437 gab Ulrich von Geilsheim zu Gunzenhausen seinen Hof "genant d. gereutt bey Heydenheim gelegn" Hans Ottlein zu Heidenheim zu Lehen; der niederadelige Ritter von Geilsheim wird den Hof von einem Vorbesitzer käuflich erworben haben. Utz Ottlein, Sohn des Hans Ottlein, stiftete 1462 zu seinem Seelenheim eine "ewige Kuh" auf dem Kreuthof zugunsten der Wallfahrt Mariabrunn; Milch und Kälber konnte zwar der Kreutbauer nutzen, hatte aber diese im Falle des Verendens zu ersetzen und jährlich ein Reichnis von einem Pfund Wachs an die Wallfahrt zu leisten. 1469 verkaufte Ulrich von Geilsheim den Hof an Wilhelm Leynleuter, Vogt in der Stadt Gunzenhausen; dieser veräußerte ihn sechs Jahre später an den Kaplan Peter Hagen zu Mariabrunn, den späteren Abt des Klosters Heidenheim. Nach der Säkularisation des Klosters Heidenheim hatte der "Gereuthof" (so 1535) Reichnisse dem markgräflichen Klosterverwalteramt Heidenheim zu leisten und stand hochgerichtlich unter dem markgräflichen Amt Hohentrüdingen, wohin ebenfalls Abgaben zu leisten waren.

Infolge des Dreißigjährigen Krieges lag der "Kreüthoff" 1650 öde ("alles weggebrantt"). Danach wurde er wieder aufgebaut und war spätestens im Jahre 1682 wieder in Betrieb. Nach einer Beschreibung von 1732 mussten die Reichnisse weiterhin dem markgräflichen Verwalteramt Heidenheim gegeben werden; die Vogtei und hohe Fraisch hatte nach wie vor das markgräfliche Oberamt Hohentrüdingen inne. Dies blieb so bis zum Ende des Heiligen Römischen Reichs. Kirchlich war der Hof in die evangelische Pfarrei Heidenheim gepfarrt.

Die mit dem Markgrafentum Ansbach 1792 königlich-preußisch gewordene Einöde wurde infolge des Reichsdeputationshauptschlusses 1806 königlich-bayerisch. Bei der Bildung der Steuerdistrikte 1808 kam der Hof mit mehreren anderen Einöden und Mühlen, die aus dem Besitz des ehemaligen Klosters Heidenheim dem markgräflichen Kloster-/Verwalteramt Heidenheim zinsbar waren, in den Steuerdistrikt Heidenheim im Landgericht Heidenheim. 1810 wurde der Steuerdistrikt zur Ruralgemeinde Heidenheim umgestaltet; dabei kam der Kreuthof zur Gemeinde Hohentrüdingen. Durch das Gemeindeedikt von 1818 wurde Heidenheim im alten Umfang von 1808, also mit dem Kreuthof, eine Gemeinde im gleichnamigen Landgericht. 1833 gehörten zum Kreuthof 13,5 Hektar Ackerland, 3,8 Hektar Wiese und 7 Hektar Wald.

Zum 1. Juli 1862 ging das Landgericht Heidenheim im Bezirksamt (dem späteren Landkreis) Gunzenhausen auf, der bei der Gebietsreform in Bayern 1971/72 zum größeren Landkreis Weißenburg-Gunzenhausen umgestaltet wurde.

1938 wurden abgeschlagene Teile der Außenfassade der Synagoge von Heidenheim zum Auffüllen eines Hohlweges beim Kreuthof verwendet.

Einwohnerzahlen
 1818: 6 Einwohner
 1824: 8 Einwohner, 1 Gebäude
 1861: 13 Einwohner, 2 Gebäude
 1950: 10 Einwohner, 2 Gebäude
 1961: 12 Einwohner, 2 Wohngebäude
 1970: 12 Einwohner
 1987: 12 Einwohner
 30. Juni 2011: 11 Einwohner
 27. Juni 2016: 9 Einwohner
 2019: 6 Einwohner

Literatur
 1250 Jahre Heidenheim am Hahnenkamm. Heidenheim: Historischer Verein 2002.

 Martin Winter: Vom Kreuthof bei Heidenheim. In: Alt-Gunzenhausen 57 (2002), S. 71–81.

Weblinks

 Geschichtliches zum Kreuthof

Einzelnachweise

Ortsteil von Heidenheim (Mittelfranken)
Ort im Landkreis Weißenburg-Gunzenhausen
Einzelsiedlung
Ersterwähnung 1391

Kreuthof (Heidenheim)


مشاري صالح محسن البلام (12 ديسمبر 1971 - 25 فبراير 2021)، ممثل كويتي. أدى العديد من الأدوار المركبة، وبرز من خلال قلم الكاتبة فجر السعيد بأدوار مثل المصاب بالصرع في مسلسل دروب الشك، والأصم الأبكم في مسلسل جرح الزمن.

مشواره المهني
حاصل على شهادة الدبلوم بالإدارة الصناعية من «كلية الدراسات التجارية» في الهيئة العامة للتعليم التطبيقي والتدريب، بدأ عمله الفني عام 1991 عندما شارك في مسرحية فري كويت، وتوالت بعدها أعماله الفنية بأدوار صغيرة ومتوسطة إلى أن شارك في عام 1998 بمسلسل دارت الأيام واستطاع أن يحقق نجاحًا به، وتوالت بعدها أدواره وأصبح يأخذ أدوارًا أكبر.

حياته الأسرية
مُتزوج ولديه خمسة أبناء هم: صالح ومريم وعبد الله وحمد وشيخة. وهو ابن عم الممثل حسن البلام.

أعماله

من المسلسلات والبرامج

المسرحيات

مزارع الوادي
شارك في برنامج تلفزيون الواقع الوادي الذي عرض على قناة المؤسسة اللبنانية للإرسال في عام 2005، وتوج بلقب «مزارع الوادي» عندما فاز بتصويت الجمهور في الحلقة النهائية على الفنان تركي اليوسف من السعودية، واللاعب خالد الغندور من مصر، ومواطنته الفنانة زهرة الخرجي.

وفاته
توفي يوم الخميس 25 فبراير 2021 ميلاديًّا، الموافق 13 رجب 1442 هجريًّا، عن عمر ناهز 49 عامًا، إثر إصابته بمرض فيروس كورونا.

المراجع

روابط خارجية

مشاركون عرب في برامج تلفزيون الواقع
ممثلون كويتيون
ممثلون وممثلات كويتيون
مواليد 1391 هـ
مواليد 1392 هـ
مواليد 1972
وفيات 1442 هـ
وفيات بسبب جائحة فيروس كورونا في الكويت

مشاري البلام


Unterwinstetten ist ein Gemeindeteil der Großen Kreisstadt Dinkelsbühl im Landkreis Ansbach (Mittelfranken, Bayern).

Geographie
Südlich des Dorfs liegt das Kirchenholz, nordwestlich das Kesselholz. Ansonsten ist der Ort von Acker- und Grünland umgeben. 0,5 km nordöstlich befindet sich die Anhöhe Schnabelberg. Gemeindeverbindungsstraßen führen nach Oberwinstetten (0,5 km westlich), die Kreisstraße AN 45 kreuzend nach Langensteinbach (1,6 km südöstlich), nach Segringen (1,1 km nördlich) und zur AN 45 bei Dinkelsbühl (1,5 km nördlich).

Geschichte
Die Fraisch über Unterwinstetten war strittig zwischen dem oettingen-spielbergischen Oberamt Mönchsroth und der Reichsstadt Dinkelsbühl. Die Dorf- und Gemeindeherrschaft hatte die Reichsstadt Dinkelsbühl. Der Ort bildete mit Oberwinstetten eine Realgemeinde. Gegen Ende des 18. Jahrhunderts gab es 4 Anwesen. Grundherr über alle Anwesen war die Reichsstadt Dinkelsbühl (katholische Kirchenpflege: 2 halbe Güter; Stadtkammer: 1 Gut; der Dinkelsbühler Bürger Jeremias Schuster: 1 Hofgut).

Im Jahr 1809 wurde Unterwinstetten infolge des Gemeindeedikts dem Steuerdistrikt Segringen und der Ruralgemeinde Wolfertsbronn zugeordnet. Am 1. Januar 1971 wurde Unterwinstetten im Zuge der Gebietsreform in Bayern nach Dinkelsbühl eingegliedert.

Einwohnerentwicklung

Religion
Der Ort ist seit der Reformation evangelisch-lutherisch geprägt und nach St. Vinzenz (Segringen) gepfarrt. Die Katholiken sind nach St. Georg (Dinkelsbühl) gepfarrt.

Literatur

Weblinks

Fußnoten

Geographie (Dinkelsbühl)
Ort im Landkreis Ansbach
Dorf

Unterwinstetten


Satna osnova ili osnova saća je dobila naziv po tome što čini središnji dio satine (pokretni okvir s napetim žicama za satnu osnovu na koju pčele grade saće). Pčele inače grade saće tako da stvaraju grozd. Ako u sredinu grozda umetnemo satnu osnovu tada one na njoj izvlače bočne stjenke stanica. U satnoj osnovi su utisnuta dna i počeci stjenki radiličkih stanica (tako da osnova smanjuje broj trutova). Satnu osnovu izumio je Nijemac J. Mehring 1857., a usavršio ju je Amerikanac S. Wagner 1861. Ovaj je izum bio velik korak za unaprjeđenje pčelarstva, jer smo usmjerili pčele na gradnju saća tamo gdje mi želimo (unutar okvira). Izrađene satne osnove su grublje nego prirodno saće. Sav višak voska iz njih pčele koriste za gradnju stjenki stanica. Saće pod teretom meda lako pukne (na primjer tijekom vrcanja), pa zato treba satnu osnovu pojačati s nekoliko redova žica. Takvo saće je čvršće, pa može izdržati rukovanje koje na okvir postavlja moderno pčelarstvo. Postoje i trutovske satne osnove koje se koriste pri uzgoju matica.

Preša za satne osnove

Preša ili tijesak za satne osnove je jedan od uređaja za izradu satnih osnova. One se mogu izraditi i pomoću valjaka. Za razliku od prešanih osnova koje su krute, ne savijaju se i lako pucaju, osnove dobivene valjanjem su savitljive, mogu se namatati na rolu poput platna. Osnove iz preše su deblje, pa ih se iz iste količine voska proizvede manji broj nego kod valjanja. Za lučilo kojim se premazuju ploče u preši koristi se sirutka, sapunica ili štirka. Temperatura voska je 85 do 90 ˚C da osnove ne bi bile predebele (ako je vosak hladniji) ili se lijepile za prešu (ako je topliji). Pčelinji vosak se mora prethodno zagrijati na 120 ˚C na 10 minuta pod tlakom 2 bara da bi se uništile spore uzročnika američke gnjiloće. Pri izradi pomoću valjaka vosak najprije prolazi kroz ravne valjke i nastaje traka jednake debljine. Nakon toga se traka propušta kroz gravirane valjke. Valjci u vosku koji prolazi između njih pod velikim pritiskom mijenjaju raspored molekula, pa ploča postaje savitljiva.

Pribor za umetanje osnova saća
Pribora za umetanje i učvršćivanje osnova saća uključuje: šilo, svrdlo, bušilicu, šablonu za bušenje, šablonu za obilježavanje mjesta za bušenje rupa, kotačić za utapanje žice, podmetač i cilindar za zalijevanje voska. Pčelarski podmetač je obična daska nešto uža od okvira i služi za podmetanje pri učvršćivanju osnova saća za žicu na okviru. Nakon armiranja osnove saća žicom, ona se postavlja na podmetač i tako se sprječava kidanje žice i rezanje osnova saća. Šablona za obilježavanje rupa pravi se od jačeg lima, širine je letvice okvira i s obadvije strane se savija pod pravim kutom. Na limu su izbušene rupice kroz koje se olovkom obilježavaju mjesta za bušenje rupa na okviru. Kotačić za utapanje žice predstavlja značajan dio pčelarskog alata namijenjenog za utiskivanje žice na okvirima u osnovu saća. Postoje dva tipa kotačića: kotačić za hladno i kotačića za toplo utiskivanje. U radu se bolje pokazao kotačić s toplim utiskivanjem, jer kada se kotačić ugrije, on djelomično rastapa vosak, dok zubi na kotačiću zbog svog svojstvenog rasporeda obavijaju vosak oko žice, tako da se osnove saća jako dobro učvršćuju za žicu, a time i za okvir. Međutim, danas je sve više u upotrebi električni kotačić za utapanje žice.

Cilindar za zalijevanje voska je obična metalna cjevčica veličine olovke, koja se pravi od lakog materijala i kroz čiju sredinu prolazi kanal promjera 3 milimetra. Pri vrhu je zašiljen u obliku olovke, a suženje počinje na 30 mm od kraja, postepeno se sužava, a na vrhu cilindra ostaje otvor kanala od 3 mm. Pri radu cilindar se potopi u rastopljeni vosak, kojim se po zakonu spojenih posuda napuni. Da vosak iz cilindra ne bi izašao, gornji otvor se zatvara palcem i po želji na točno odabranom mjestu gdje treba dodati vosak podizanjem prsta on iscuri iz "voštane olovke".

Pčelarsko šilo
Pčelarsko šilo služi za bušenje rupa na okvirima kroz koje će se uvlačiti žica za utapanje satnih osnova. U iste rupe mogu se uložiti i šuplji vijci. Raspored rupa ovisi o načinu uvlačenja žice: uzdužno (tada se buše po 4 rupe na svakoj bočnoj letvici) i poprečno (po 5 rupa na satonoši i na donjoj letvici). Napomena: način uvlačenja žice ovisi o sistemu utapanja satnih osnova: ako se žica utapa pomoću električne struje, žice se ne smiju dodirivati, jer bi u tom slučaju nastao kratki spoj! Postoje i ručne pčelarske bušilice (perforatori) specijalno izrađene za bušenje jedne ili više rupa, a na tržištu ima i električnih bušilica iste namjene.

Kotačić za utapanje žice
Kotačić za utapanje žice služi za utiskivanje kanala za žicu u satnoj osnovi. Razlikujemo dva modela kotačića: njemački (sitnih zubi razrezanih po sredini) i američki (krupnijih nerazrezanih zubi). Bez obzira na model, pčelar prvo ugrije kotačić u toploj vodi (žica je već na svom mjestu na satnoj osnovi) i onda polako prelazi njime po žici, topeći pčelinji vosak i utiskuje žicu tvoreći preko nje mostiće od otopljenog voska. U istu svrhu služi i električni transformator (ispravljač, trafo, žvrk) uređaj čiji se rad zasniva na osnovu elektromagnetske indukcije, a pretvara električni napon jedne vrijednosti (u našem slučaju 220 V) u napon druge vrijednosti (12 V). Transformatorom se žica utapa u satnu osnovu putem zatvorenog kruga oslabljene električne struje. U istu svrhu može poslužiti i punjač za akumulator automobila, no valja pripaziti, jer radi puno brže.

Natezač žice
Natezač žice je specijalni pčelarski alat koji služi za zatezanje žice nakon što se provuče kroz rupe na okviru. Nazivaju ga još i zatezačem ili španerom. Ako žice na okviru nisu dobro zategnute, sigurno je da se satna osnova neće moći pravilno stopiti s njom i da će prilikom rada pasti s okvira!

Ugrađivanje satnih osnova u okvire
Satna osnova koje se ugrađuje u okvir plodišta treba biti veličine 415x260 milimetara, tako da pored bočnih letvica postoji zračnost od 2 do 3 milimetra, a iznad donje letvice 13 milimetara. I saće koje pčele izgrade u plodištu ne smiju dodirivati donju letvicu. Veličina satne osnove za poluokvire su 415x115 milimetara i cilj je da saće izgrađenih poluokvira pčele zalijepe na dno letvice.

Za ugrađivanje satnih osnova u okvire plodišta potrebna je jedna drvena ploča veličine 410x260x25 mm (pčelarski podmetač), a za poluokvir 410x110x35 mm. Prvo se postavi ploča na stol. Zatim se umetne satna osnova u utor na donjoj strani satonoše (gornja i najveća letvica okvira koja služi za vađenje iz košnice) i prstima se pritisnu žice okvira. Okvir sa satnom osnovom se stavlja na ploču tako da satna osnova bude na ploči, a preko nje ožičeni okvir, dok se sam okvir visi oko ploče. Zatim se koristi zagrijani kotačić za utapanje žice (zagrijan u toploj vodi) u satnoj osnovi ili se koristi električni grijač koji se stavlja na krajeve žice čime se zatvara električni krug preko žičanog okvira, zbog čega su žica ugrije i utopi se u satnoj osnovi. Čim je žica dovoljno utopljena prekida se dovod električne struje. Zatim dodatnim voskom, koji se rastopi u maloj posudi, zatvara se utor u satonoši (gornjoj letvici), čime je satna osnova zalijepljena za okvir. Time je ugradnja satnih osnova u okvire završena.

Slike

Izvori

Vanjske poveznice

Pčelarstvo

Satna osnova


O'Neill, Inc. ist ein amerikanischer Hersteller von Surfbekleidung und Surfausrüstung, Sport- und Winterbekleidung mit Hauptsitz in Santa Cruz, Kalifornien. Der Sitz in Europa ist in Warmond, Niederlande.

Geschichte

Das Unternehmen wurde von Jack O'Neill im Jahre 1952 in San Francisco gegründet. Angefangen vom Garagenverkauf, unterschied sich sein Unternehmen von jenen anderer dadurch, dass er, neben Surfbrettern, anfing Neoprenanzüge zu erstellen und zu verkaufen, wodurch der Boom des Surfsports erst richtig begann. Oft wird das Unternehmen daher auch in Verbindung mit der Erfindung des Neoprenanzuges gebracht. Jacks Sohn Pat, der im fortgeschrittenen Alter die Geschäftsführung von seinem Vater übernahm, ist der Erfinder der Nylonschnur, die am Bein des Surfers befestigt wird, um ein Abtreiben des Surfbrettes zu vermeiden. Durch einen mit einer solchen Schnur verursachten Unfall verlor Jack O'Neill im Jahre 1971 bzw. 1972 die Sehkraft eines Auges. 2007 wurden die Rechte zur Nutzung der Bekleidungsmarke O'Neill an die niederländische Gruppe Logo International verkauft.

Einzelnachweise

Weblinks
 Offizielle Website

Unternehmen (Santa Cruz County, Kalifornien)
Organisation (Santa Cruz, Kalifornien)
Bekleidungsmarke
Surfen
Produzierendes Unternehmen (Kalifornien)

O’Neill, Inc.


Malcolm Howard (* 7. Februar 1983 in Victoria, British Columbia) ist ein ehemaliger kanadischer Ruderer, der 2008 olympisches Gold im Achter gewann.

Howard trat von 1999 bis 2001 dreimal bei den Junioren-Weltmeisterschaften an, 2001 gewann er im Vierer ohne Steuermann eine Bronzemedaille. 2003 siegte er mit dem kanadischen Achter bei der U23-Weltregatta und 2004 trat er bei den Weltmeisterschaften im Vierer mit Steuermann an und erhielt eine Silbermedaille. 2005 startete er zusammen mit Chris Jarvis im Zweier ohne Steuermann und belegte den vierten Platz bei den Weltmeisterschaften. 2006 wechselte Kevin Light zu ihm ins Boot, der mit ihm zusammen die Bronzemedaille bei den Weltmeisterschaften in Eton gewann. 2007 wechselten beide in den Achter, der die Weltcupregatten in Linz und Luzern gewann und auch bei den Ruder-Weltmeisterschaften 2007 in München den Titel erkämpfte. 2008 siegte der Achter erneut in Luzern. Bei den Olympischen Spielen 2008 in Peking gewann der kanadische Achter Gold in der Besetzung Andrew Byrnes, Kyle Hamilton, Malcolm Howard, Adam Kreek, Kevin Light, Ben Rutledge, Dominic Seiterle, Jake Wetzel und Steuermann Brian Price. 2009 belegte der kanadische Achter beim Weltcup in Luzern und bei den Weltmeisterschaften in Posen den zweiten Platz hinter dem Deutschland-Achter. 2010 wechselte Malcolm Howard in den Einer und belegte mit dem 6. Platz in München und dem 4. Platz in Luzern vordere Plätze im Weltcup. Bei den Ruder-Weltmeisterschaften 2010 erreichte Howard lediglich das C-Finale und belegte am Ende Platz 17. Nach einem fünften Platz im Einer beim Weltcup 2011 in Luzern wechselte er für die Weltmeisterschaften in Bled zurück in den Achter, mit dem er den dritten Platz belegte. Bei der Olympischen Ruderregatta 2012 auf dem Dorney Lake gewann der kanadische Achter Silber hinter dem deutschen Boot.

Weblinks

Ruderer (Kanada)
Olympiasieger (Rudern)
Weltmeister (Rudern)
Olympiateilnehmer (Kanada)
Teilnehmer der Olympischen Sommerspiele 2008
Teilnehmer der Olympischen Sommerspiele 2012
Kanadier
Geboren 1983
Mann

Malcolm Howard


João Pedro Cavaco Cancelo ()

Carieră

S. L. Benfica
João Cancelo s-a alăturat echipei de tineret a lui S. L. Benfica la 14 ani. Pe 28 iulie 2012 a debutat cu prima echipă într-un meci amical împotriva lui Gil Vicente, jucând cele 90 de minute ca fundaș dreapta. În urma prezenței sale la Benfica B, a fost promovat ca un posibil înlocuitor pentru Maximiliano Pereira în prima echipă.

La 5 ianuarie 2013, viața sa a primit o lovitură gravă când a suferit un accident de circulație în care a murit mama sa. A continuat să fie rezervă pentru prima echipă, dar a jucat ocazional și pentru tineret, iar pe 18 mai 2013, a marcat cele două goluri decisive în victoria cu 2-1 împotriva lui Rio Ave, care a proclamat-o pe Benfica campioană de tineret.

Pe 25 ianuarie 2014, și-a făcut debutul oficial la prima echipă în Cupa Ligii, când a intrat de pe bancă într-o victorie 1-0 cu Gil Vicente.

Valencia C. F.
În august 2014 a călătorit la Valencia (Spania) pentru a se alătura primei echipe a clubului de fotbal Valencia CF prin reprezentantul său Jorge Mendes, după ce a obținut o opțiune de cumpărare asupra drepturilor sale compania Meriton Holding Ltd a miliardarului Peter Lim, care se afla în negocieri pentru achiziția clubului valencian. Pe 20 august, contractul de împrumut pentru un sezon a fost făcut oficial cu o opțiune de cumpărare de 15 milioane de euro.

Împrumut la Inter
În august 2017, Cancelo a fost împrumutat la Inter Milano pentru un sezon cu o opțiune de cumpărare care ajungea la 35 de milioane de euro.

În ciuda interesului lui Inter de a-l menține pe jucător în lotul său, nu și-a asumat opțiunea de cumpărare marcată de Valencia.

Juventus
Valencia a auzit oferte pentru jucător atunci când Inter nu și-a exercitat opțiunea de cumpărare. A fost atunci când, Juventus Torino, campioana Seriei A, a pariat definitiv pe el și a plătit 40,4 milioane de euro lui Valencia pentru portughezul de 24 de ani.

Referințe

Legături externe

Nașteri în 1994
Portughezi în viață
Fotbaliști portughezi
Fotbaliști ai SL Benfica
Fotbaliști ai Valencia CF
Fotbaliști ai lui Internazionale Milano
Fotbaliști ai lui Juventus
Fotbaliști ai Manchester City FC
Fotbaliști ai FC Bayern München
Fotbaliști internaționali portughezi

João Cancelo


El Glaciar de Kolka (en ruso: Колка ; osetio: Хъолхъа) es un glaciar en Osetia del Norte, en la Federación de Rusia, cerca del monte Kazbek, conocido por sus propiedades crecientes. El más reciente y potente aumento tuvo lugar el 20 de septiembre de 2002, resultando en la muerte de al menos 125 personas, entre ellas la del actor y director ruso Sergei Bodrov, Jr. junto a su equipo de rodaje.

Hay sólo un pequeño número de glaciares en la cuenca del río Genaldon, el más grande de Maili tiene aproximadamente 6,8 kilómetros cuadrados (2,6 millas cuadradas) en el área. El glaciar Kolka, situado al lado de Maili, es un glaciar de circo / valle, con algunas partes colgantes. El Kolka se alimenta por las avalanchas y derrumbes de neviza y hielo durante todo el año.

Véase también
Geografía de Rusia
Geografía de Asia

Referencias

Enlaces externos

 Vista del Glaciar

Kolka

Glaciar de Kolka


Barska žabokrečina (močvarna žabokrečina, žabokrijek, lat. Zannichellia palustris), podvodna zeljasta trajnica iz porodice mrjesnjakovki rasprostranjena po svim kontinentima.

Razmnožava se i živi pod vodom; oprašivanje i oplodnja je potpuno podvodna. Stabljika može biti dugačka do 50 cm.

Jedina je u rodu koja raste i u Hrvatskoj.

Izvori

Mrjesnjakovke
Flora Europe
Flora Hrvatske
Flora Sjeverne Afrike
Flora Azije
Flora Sjeverne Amerike
Flora Južne Amerike
Flora Australije
Flora Novog Zelanda
Flora otočja Ryukyu
Flora Madagaskara

Barska žabokrečina


Ama Ata Aidoo (1942 - 31 de maio de 2023) foi uma poeta, novelista e contista ganêsa. Sua carreira na literatura iniciou ainda no período de graduação na Universidade de Gana, em 1964, com The Dilemma of a Ghost. A obra de Aidoo tem uma atenção consistente às questões de género, como também mantém um engajamento com a história da África e Gana em seu enfrentamento da opressão colonial.

Sua segunda novela, Our Sister Killjoy, recebeu o Commonwealth Writers' Prize de 1992.

Publicações selecionadas

 The Dilemma of a Ghost (roteiro), Accra: Longman, 1965. Nova York: Macmillan, 1971.
 Anowa (eça baseada em uma lenda de Ghanaian), Londres: Longman, 1970. Nova York: Humanities Press, 1970.
 No Sweetness Here: A Collection of Short Stories, Londres: Longman, 1970. Nova York: Doubleday.
 Our Sister Killjoy: or Reflections from a Black-eyed Squint (romance), Longman, 1977.
 Someone Talking to Sometime (coleção de poesia), Harare: College Press, 1986.
 The Eagle and the Chickens and Other Stories (para crianças), Enugu: Tana Press, 1986.
 Birds and Other Poems, Harare: College Press, 1987.
 An Angry Letter in January (poemas), Coventry: Dangaroo Press, 1992,
 Changes: A Love Story (romance), Londres: The Women's Press, 1991. Nova York: Feminist Press at the City University of Nova York, 1993.
 The Girl Who Can and Other Stories, Accra: Sub-Saharan Publishers, ; Série Escritores Africanos Heinemann, 1997.
 Diplomatic Pounds & Other Stories, Ayebia Clarke Publishing, 2012, .

Como editor

 African Love Stories: An Anthology, Ayebia Clarke Publishing, 2006. .

Bibliografia

Links externos

 Full-text, searchable works do banco de dados Black Drama. (em inglês)
 "AIDOO, Ama Ata", International Who's Who, acessado em 1 de setembro de 2006. (em inglês)
 "Ama Ata Aidoo – Her Story" on BBC World Service. (em inglês)
 "Interview with Ama Ata Aidoo". Entrevista em vídeo de Michael Walling, diretor artístico da companhia de teatro Border Crossings. (em inglês)
 "Ama Ata Aidoo on feminism in Africa - BBC HARDtalk", entrevista com Zeinab Badawi, 22 July 2014. YouTube. (em inglês)
 Kundai Mugwanda-Nyamutenha, "Women's History Month profile: Ama Ata Aidoo", This Is Africa, 30 de março de 2015. (em inglês)
 Suzanne Kamata, "A Profile of Ama Ata Aidoo", Literary Mama, fevereiro de 2016. (em inglês)
 Princess Arita Anim, "Ama Ata Aidoo: 'Nobody could tell me writing was a man's job, DVV International. (em inglês)

Escritores do Gana
!Mais Teoria da História na Wiki (Mais Pretas)

Ama Ata Aidoo


Le karakaattam ( ou « danse karakam ( 'pot d'eau') ») est une ancienne danse traditionnelle du Tamil Nadu exécutée en louange de la déesse de la pluie Mariamman. L'ancienne épopée tamoule dit que ce type de danse est dérivé du Bharata natyam et d'un mélange de plusieurs formes de danse tamoule comme les postures et mudras Bharatanatyam. L'offrande de cette danse est à la déesse afin de recevoir de la pluie. La danse accompagne des chants tels que de la musique carnatique traditionnelle (Amrithavarshini).

Les interprètes tiennent un pot en équilibre sur leur tête. Traditionnellement, cette danse est classée en deux types :
 l'aatta karakam, qui symbolise la joie et le bonheur. Il est principalement exécuté comme divertissement.
 le sakthi karakam, qui n'est exécuté que dans les temples en tant qu'offrande spirituelle.

Le karakkatam invoque la pluie à travers une danse tamoule classique. La chanson la plus courante emploie l'amrithavarshini ragam (ragamalika). Les Tamouls croyaient que Mère Nature donne des pluies abondantes et protège la récolte.

Tenue
Le karakattam est traditionnellement exécuté dans un sari. Cependant, la tenue vestimentaire peut varier car la caractéristique principale est d'avoir un karakam (pot) sur la tête du danseur. La tenue habituelle comprend des saris ou des kurtas, des tissus colorées et un pot.

La mode actuelle du karakattam semble avoir été corrompue, probablement en raison d'un manque de soutien des puristes de Bharata natyam rejetant l'art comme non traditionnel et de classe inférieure, car il a été réduit à un art glamour nocturne, les jeunes filles maigrement vêtues étant préférées comme les interprètes et le public étant compris d'ivrognes qui ne viennent que pour les lorgner et les taquiner. La Haute Cour de Madras a émis une directive interdisant la consommation d'alcool lors des représentations de karakattam et interdisant les représentations « obscènes et vulgaires ».

Dans la culture populaire
En 1989, le film tamoul  présente ses acteurs principaux comme interprètes de karakattam. Le film devient très populaire et produit une forte publicité pour ce genre de danse, notamment grâce à la musique d'Ilayaraja et la chanson « Maanguyilae Poonguyile » avec sa chorégraphie de karakattam.

En plus de cela, le film  sorti en 2001 a l'actrice principale Meena exécutant brièvement la danse karakattam dans une chanson de festival. En outre, le film tamoul de 2002  montre la dévote principale en tant que danseuse héréditaire de karakattam. Une chanson du film présente la danse karakattam.

Galerie

Notes et références

Liens externes
 , des interprètes de Karagam
 , un débutant s'adonnant à la danse Karagam
 , danse Karagam au Sri Lanka exécutée par des enfants

Genre de danse
Danse traditionnelle en Inde
Rituel de la pluie

Karakattam


Aigai, Manisa ilinin Köseler Köyü'nün 2 km güneyindeki Gün Dağı'nın üzerinde, kısmen ayaktaki harabelerden ibaret bir antik kenttir.

Antik yazarlar tarafından aktarılan geleneğe ve oluşturdukları kronolojiye gören M.Ö. 1100 yıllarından sonra Yunanistan'dan gelip kuzeybatı Anadolu kıyılarına yerleşen Aioller tarafından kurulan 12 kent arasındadır. Ancak 2004 yılından itibaren sürdürülen arkeolojik kazıların sonuçları şimdilik kentin kuruluşunun M.Ö. 8. yüzyılın sonlarından daha erkene gitmediğini göstermektedir.

Antik Kent Aigai ören yerindeki ilk arkeolojik çalışmalar 1881 yılında Fransız araştırmacılar tarafından yapılmıştır.

Kentin arkeolojik kazısı Ege Üniversitesi'nden Prof. Dr. Ersin Doğer ve Celal Bayar Üniversitesi'nden arkeolog Prof.Dr. Yusuf Sezgin  tarafından yapılmaktadır.

Kentin kuruluşu
Tarihçi Herodotos (MÖ 5. yüzyıl) Aigai Kenti'ni Aiollerin kurduğu 12 kent arasında sayar. Aioller, günümüzde İzmir Körfezi ile Çandarlı Körfezi arasında yer alan ve antik dönemde Aiolis olarak adlandırılan bölgeye yerleşip kentler kurmuşlardır ve İzmir Körfezi'nin güneyine yerleşen İyonlar'ın aksine iç kısımlarda da (Aigai ve Temnos gibi) kentler kurarak ticaretten çok tarım ve hayvancılığa önem vermişlerdir. Aigai de Gün Dağı'nda Aiol topluluğunun bir kolu tarafından bilinmeyen bir tarihte kurulmuş olmalıdır. Özellikle akropolisi çeviren teras duvarlarında kullanılan teknik, Aigai kentinin MÖ 6. yüzyıldan itibaren güçlü surlarla çevrili olduğunu göstermektedir. Ancak kentin gerçek kuruluş tarihi şu an için tam olarak bilinmemektedir.

Kentin isminin kökeni
Kentin adı Herodotos'ta Aigaiai, Plinius'da Aegaeae, kentin bastığı sikkelerde ise Aigai ve Aigaion olarak geçmektedir. Kentin adını anan diğer antik yazarlardan Strabon (XIII. 3,5), Pseudo Skylax (98) ve Plinius (Naturalis Historia, V.121), bu yerleşimin deniz kıyısında değil, iç kısımda ve dağlık bölgede olduğunu vurgulamaktadır.

Kentin gelişimi, gördüğü zararlar
Aigai'in, MÖ 547 yılından sonra ortaya çıkan Pers egemenliğine karşı diğer bir Aiol kenti olan Temnos ile birlikte direndiği ve bağımsızlığını koruduğu anlaşılmaktadır (Xenophon, Hellenika IV.8,5). Kyme ve Myrina gibi kıyı kentlerinin aksine, MÖ 5. yüzyılda Attik Delos Birliği'ne vergi vermemiştir.

MÖ 3. yüzyılın başlarına kadar küçük bir kent olan Aigai'nin bu dönemde Pergamon Krallığı'nın temellerini atan Filetairos'un büyük yardımları ile yeniden kurulduğu ve bir Helen Kenti kimliğine kavuştuğu düşünülür. Kent; plan, teraslamalar ve diğer birçok ayrıntı göz önüne alındığında Pergamon'u anımsatmaktadır. Ayrıca Filetairosun kentin hemen yakınındaki Apollon Khresterios Tapınağı'nın yapımına yardım ettiği de bilinmektedir.

Anadolu'da Pergamon Krallığı'nın güçlü rakibi olan Seleukos Krallığı'nın Akhaios adlı bir generalin komutasında başlattığı saldırılar (MÖ 220-218) sonucunda Aigai ve Aiolis kıyıları Pergamon Kralı I. Attalos'in elinden çıkmış, daha sonra krala isyan eden Akhaios'un öldürülmesi ile Aigai ve çevresi yeniden Pergamon Krallığı'na katılmıştı.

Aigai'de Roma yönetimi ile ilgili en erken bilgi MÖ 1. yüzyıla aittir. Sezar'ın güvenilir bir adamı olan Publius Servilius Isauricus, Asya Valisi olarak görev yaptığı sırada (MÖ 48-46) kente ve buradaki Apollon Khresterios Tapınağı'na önemli yardımlar yapmıştı. Nitekim kentte ele geçen bir heykel kaidesinin üzerindeki yazıttan bu valinin Aigai'da onurlandırıldığı anlaşılmaktadır.

M.S. 17 yılında bölgede meydana gelen şiddetli depremin yerle bir ettiği kentler arasında Aigai da vardır. Tacitus (Annales, 47) tarafından da sözü edilen bu depremin yaraları İmparator Tiberius'un cömert yardımlarıyla sarılmış ve depremden zarar gören kentler şükran ifadesi olarak İtalya'da imparatorun bir heykelini dikmişlerdi.

Kentin adına son kez M.S. 5. yüzyıla ait Piskoposluk listelerinde ve Hierokles'in Gezi Rehberi'nde rastlanmaktadır. Tahminlere göre, Aigai, diğer bir dağ kenti olan Temnos gibi M.S. 7. yüzyıldaki Arap akınları nedeniyle terkedilmiştir. Kentteki en son iskan ise sadece Demir Kapı ve ardındaki sınırlı bir alanda yer alan; 12. ve 13. yüzyıla tarihli küçük bir geç Bizans kale-iskanıdır. Bu dönemi ise kentte küçük bir kilise temsil etmektedir. Söz konusu Geç Bizans iskanı da 14. yüzyılın sonlarında Manisa ve çevresini ele geçiren Saruhanoğulları tarafından terke zorlanmıştır.

Kentin yapısı

MÖ 3. yüzyılın başlarına kadar küçük bir kale-kent hüviyetinde olan Aigai Hellenistik Dönem'de gelişmiş ve bir Hellen kenti için vazgeçilmez olan kamu yapılarına kavuşmuştur. Kentin görülmeye değer yapılarından en önemlisi Hellenistik Dönem duvar işçiliğinin en güzel örneklerinin sergilendiği 3 katlı Agora ve Halk Meclisi Binası'dır (Bouleuterion).

Kent yaşamı boyunca yağmur suyuna ihtiyaç duymuş, tüm cadde ve sokaklar taş döşenmiş, taş döşemelerin alt kesimleri yağmur sularını irili ufaklı yüzlerce sarnıca yönlendiren kanalizasyon sistemi ile donatılmıştır. Kentin batıya ve güneye bakan yamaçlarında yüksek teras duvarlar ile düz alanlar oluşturulmuş ve buralarda Tiyatro, Gymnasium, Stadium ve Hamamlar gibi kamu yapıları inşa edilmişti.

Mimari yapılar

Demeter-Kore Tapınağı
Antik kent Aigai'da, yerleşimin kuzeybatısında bulunan kent tiyatrosu ile aynı teras üzerinde yer alan tapınak, alanda bulunan ve İ. Ö. 2. yy.a tarihlenen yazıtlardan anlaşıldığı üzere Tanrıça Demeter ve kızı Kore'ye adanmıştır. Dor Düzeninde inşa edilmiş olan Aigai Demeter-Kore Tapınağı yine aynı yazıtlardan dolayı İ. Ö. 3. yüzyıl'a tarihlenmektedir. Kentteki pek çok yapı gibi trakit taşından yapılan tapınak kuzey-güney yönde konumlandırılmış olup, cephesi güneye yani tiyatronun ve agoranın bulunduğu yöne
bakmaktadır. İki basamaklı merdivenden oluşan bir altyapıya sahip tapınak 9.70x6.70 m. ölçülerinde bir alan üzerine oturmakta ve yaklaşık 5.20x5.20 m. ölçülerinde kareye yakın bir cellaya ve 3.12x5.20 m. derinliğinde pronaosa sahiptir. Pronaostan cellaya geçiş, 3.29 m. yüksekliğindeki söveleri alanda görülebilen ve yaklaşık 1.60 m. genişliğe sahip bir kapıdan sağlanmaktadır.Tapınağın genişliğinin uzunluğuna oranı 1/1.45 olması, yapının fazla uzun olmayıp kareye yakın bir ölçülerde olduğunu göstermekte, cellanın yapının geneline oranı ise 1/1.86, pronaosun derinliği yapı uzunluğunun 1/3'ü oranındadır. Templum in antis planlı yapının anteleri arasındaki 24 yivli sütunlar 3 adet sütun tamburundan oluşmakta ve tapınak çevresinde bir örneği bulunmuş olan başlıkla birlikte toplam 4.33 m. yüksekliğe çıkmakta ve sütun alt çapı 0.57 m., üst çapı ise 0.45,5 m.dir. Sütunlar diastylos yani geniş aralıklı olarak yerleştirilmişlerdir ve ortada iki sütün arasındaki mesafe yanlarda anteler ile sütunlar arasındaki mesafeden daha geniştir. Üstyapı ile ilgili göze çarpan en belirgin özellik ise dörtlü metop sisteminin kullanılmış olmasıdır. Sağ ante üzerinde bulunan 13 satırlık yazıt tapınağın kültü ve yapım tarihi hakkında aydınlatıcı bilgiler vermektedir. Trakit taşı üzerine yazıldığı için aşınmış yazıtın 7. satırında Tanrıça Demeter ve Kızı Kore'nin adları tam okunmamakla birlikte, genel düşünce yapının bu tanrıçalara adandığı yönündedir. Söz konusu yazıt harf karakterleri nedeniyle İ.Ö. 2. yüzyıl'a tarihlenmekte ve tapınağın ise bu tarihten biraz önce yaklaşık İ. Ö. 3. yüzyıl'ın sonlarında veya 2. yüzyıl'ın başlarında yapılmış olduğu düşünülmektedir. Ayrıca, yapıda dörtlü metop sisteminin kullanılmış olması ve mimari blokların genel stili bu tarihi mümkün kılmaktadır.

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Aigai Kazısı Web Sayfası
 Yazi2401/aigai-antik-kent--manisa

Manisa ilindeki arkeolojik sitler
Türkiye'deki Antik Yunan sitler
Aiolis
Türkiye'deki Nekropol alanları

Aigai


El tbilat es un instrumento de percusión membranófono marroquí. Se puede considerar junto a la "tabla india", uno de los instrumentos más antiguos de dos tambores pequeños unidos. El tbilat esta conformado de barro o cerámica de diferente tamaño. Los parches de piel son tensados con cuerdas de tripa entrelazadas. Se coloca en el suelo entre las piernas, y se toca con las dos manos.

Referencias

 Blades, James: Percussion instruments and their history. ISBN 0933224613. Bold Strummer Ltd; 4th edition (1992).

Enlaces externos

 Vídeo: Tbilat tocado en una actuación de Paco de Lucía.

Instrumentos de percusión afinados
Tambores
Instrumentos musicales de Marruecos

Tbilat


في نظرية نظم التحكم، ثمة جهاز يراقب ويؤثر في حالات العملية المعطاة في النظام الديناميكي. يسمى عنصر التحكم ذاك المتحكم (ج متحكمات) أو الحاكم (ج حواكم).

حالات العملية يشار إليها بالمخرجات المتغيرة. مثلا - نظام التكييف قد يستعمل منظم حراري يتحسس درجة حرارة الهواء ثم يفتح أو يغلق المكيف حسب الحاجة.
 وحدة المنظم الحراري يلعب دور المتحكم حيث تأخذ معطيات من حساس يرصد درجة الحرارة وينقل إشارة تطرح من إشارة مرجع قبل ثم توصل إلى وحدة التحكم، وتقوم تلك الوحدة ببعث إشارة لفتح المكيف بدرجة مناسبة.
 وضع المؤشر على وحدة المنظم الحراري يحدد نقطة المرجع لذا فهو النقطة المحددة (المرجع).
 درجة حرارة الهواء تسمى المتغير المتحكم فيه.
 الغرفة المحيطة تسمى البيئة التي تعمل بداخلها المنظومة ككل.

مصادر

أتمتة
نظرية التحكم

متحكم


Erich Scheufele (* 25. Juni 1928; † 17. Dezember 2019) war ein deutscher Fußballspieler.

Vom SC Gaildorf kam der Angreifer zum SSV Reutlingen 05. Zunächst trat Erich Scheufele nach dem Zweiten Weltkrieg mit dem SSV in der Oberliga Südwest an. Die Oberligasaison 1949/50 endete für Scheufele und seine Reutlinger mit der Staffelmeisterschaft in der Gruppe Süd der Oberliga Südwest sowie mit der südwestdeutschen Vizemeisterschaft, nachdem er mit dem SSV Reutlingen in der südwestdeutschen Meisterschaftsendrunde gegen den 1. FC Kaiserslautern verlor. Die Endrunde um die deutsche Meisterschaft 1950 war für Erich Scheufele und den SSV Reutlingen nach einer Achtelfinalniederlage in der Verlängerung gegen Preußen Dellbrück, bei der Scheufele über 120 Minuten für den SSV spielte, beendet. Durch einen Verbandswechsel der Reutlinger spielte Scheufele in der Saison 1950/51 in der Oberliga Süd. In dieser Oberligaspielzeit gelangen Erich Scheufele bei 15 Saisoneinsätzen 8 Tore für den SSV Reutlingen. Dennoch stieg er am Saisonende mit seiner Mannschaft in die II. Division ab.

Einzelnachweise

Weblinks

Fußballspieler (SSV Reutlingen 05)
Deutscher
Geboren 1928
Gestorben 2019
Mann

Erich Scheufele


Ayfer Akansel Altay (d. 1959, Ankara), Türk çevirmendir.

İlk, orta ve liseyi TED Ankara Koleji'nde okudu. Üniversite eğitimini Ankara Üniversitesi Dil ve Tarih-Coğrafya Fakültesi, İngiliz Dili ve Edebiyatı Bölümü'nde 1980 yılında tamamladı. Aynı yıl Hacettepe Üniversitesi Yabancı Diller Yüksekokulu'nda İngilizce okutmanı olarak görev yapmaya başladı. Bu arada Dil ve Tarih-Coğrafya Fakültesi İngiliz Dili ve Edebiyatı'nda 1983 yılında masterını, aynı bölümde 1988 yılında doktorasını tamamladı. 1987 yılında Hacettepe Üniversitesi Edebiyat Fakültesi Mütercim Tercümanlık Bölümü anabilim dalı başkanı olarak görev yapmaktadır.

Kitapları
 Evin kızları (Michelle Roberts'den çeviri) (İmge Yayınevi - Ağustos 2001)

Türk edebiyat akademisyenleri
Türk çevirmenler
1959 doğumlular
TED Ankara Kolejinde öğrenim görenler
Ankara Üniversitesi Dil ve Tarih-Coğrafya Fakültesinde öğrenim görenler
Yaşayan insanlar
İngilizceden Türkçeye çeviri yapanlar
Ankara doğumlu çevirmenler

Ayfer Akansel Altay


Numenes siletti este o molie din familia Erebidae. Se găsește în nord-estul Indiei și în .

Referințe

Legături externe
  Baza de date a genului Lepidoptera la Muzeul de istorie naturală

Lymantriidae
Molii
Molii descrise în 1855
Molii din Asia

Numenes siletti


Alagöz Karargâh Müzesi, Sakarya Savaşı'nda düşmanın Polatlı yakınlarına kadar ilerlemesi üzerine Batı Cephesi Komutanlığı, Ankara-Polatlı arasındaki Alagöz Köyü'nü Cephe Karargâhı olarak seçmiştir. Bu köyün halkından, Türkoğlu Ali Ağa'ya ait çiftlik evi karargâh olarak kullanılmıştır.

Sakarya Savaşı'nın bitiminde bina, sahipleri olan Ali Türkoğlu ve oğulları tarafından 1965 yılına kadar ev olarak kullanılmıştır. 1965 yılında vârisleri tarafından Milli Eğitim Bakanlığı'na devredilmiştir. 1967'de, Eski Eserler ve Müzeler Genel Müdürlüğüne bağlı olan Anıtkabir Müze Müdürlüğüne devredilen binanın, restorasyonu yapılarak müze haline getirilmiştir.

10 Kasım 1968 tarihinde sadece üst katı tanzim edilerek teşhire açılmış, alt kat odaları ise 1983 yılında yapılan yeni bir düzenlemeyle teşhire açılmıştır.

Bina iki katlıdır ve, Giysi Odası, Kitaplık ve Hatıra Eşya Odası, Zabitan Yemek Odası, Mutfak, Muhabere Odası, Başkumandanlık Odası, Kurmay Heyeti Odası, Dinlenme Odası, Yaveler Odası, Atatürk'ün Yatak Odası, Atatürk'ün Yemek Odası ve Hizmet Eri Odası olmak üzere 12 odadan oluşmaktadır.

Kaynakça

Polatlı'daki müzeler
Ankara'daki Atatürk evleri
Karargâhlar
1967'de kurulan müzeler
Ankara'daki askerî müzeler
Ankara'daki tarih müzeleri
Türkiye'deki tarihî ev müzeleri
1967'de Türkiye'de kurulan oluşumlar

Alagöz Karargâh Müzesi


An Blysmus in uska genus han Liliopsida. An Blysmus in nahilalakip ha familia nga Cyperaceae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Blysmus

Blysmus


X.Org may refer to:

 X.Org Foundation, a community-based foundation which took over X stewardship in 2004
 X.Org Server, the reference implementation of X developed by the Foundation
 X.Org, the organization in charge of X standards from 1999, as part of The Open Group

See also
 X.com (disambiguation)
 X Window System, a windowing system for bitmap displays, common on UNIX-like computer operating systems

X.Org


Nodiko Tatishvili (ნოდიკო "ნოდარ" ტატიშვილი født 1986) er en georgisk sanger. Han repræsenterede Georgien ved Eurovision Song Contest 2013.

Eksterne henvisninger

Sangere fra Georgien
Georgiens Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2013

Nodiko Tatishvili


مسلسل مصري من بطولة نور الشريف عبلة كامل عماد رشاد انعام سالوسة ياسمين الجيلانى عرض في شهر رمضان من عام 2004.

مسلسلات عبلة كامل
مسلسلات نور الشريف
مسلسلات تلفزيونية مصرية بدأ عرضها في 2004

عيش أيامك (مسلسل)


El topónimo Delano puede hacer referencia a varios lugares de Estados Unidos:

 Delano, una ciudad en el estado de California;
 Delano, un municipio en el estado de Kansas;
 Delano, una ciudad en el estado de Minnesota;
 Delano, un pueblo fantasma en el estado de Nevada;
 Delano, un municipio en el estado de Pensilvania;
 Delano, un lugar designado por el censo en el estado anterior.

Delano


Noaptea bărbaților este un film românesc din 1972 regizat de Alexandru Boiangiu.

Prezentare

Note

Legături externe

Vezi și
 1972 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 1972
Filme documentare românești

Noaptea bărbaților


An Festuca sudanensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Evgenii Borisovich Alexeev. An Festuca sudanensis in nahilalakip ha genus nga Festuca, ngan familia nga Poaceae.

Mabibilngan ini ha Sudan. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Festuca

Festuca sudanensis


Flórida es un municipio brasilero del estado del Paraná, creado a través de la Ley Estatal nº4245 del 25 de julio de 1960, e instalado el 15 de noviembre de 1961, fue separado de Iguaraçu.

Geografía
Posee un área de 83,046 km² representando 0,0532 % del estado, 0,0188 % de la región y 0,0012 % de todo el territorio brasilero. Se localiza a una latitud 23º05'13" sur y a una longitud 51º57'14" oeste, estando a una altitud de 460 metros. Su población estimada en 2005 era de 2.646 habitantes.

Demografía
 Datos del Censo - 2000
Población total: 2.434
 Urbana: 2.181
 Rural: 253
 Hombres: 1.233
 Mujeres: 1.201

Índice de Desarrollo Humano Municipal (IDH-M): 0,775
 Idh salario: 0,679
 Idh longevidad: 0,799
 Idh educación: 0,848

Administración
 Prefecto: Maria Aparecida Pirani Leoni (2009/2012)
 Viceprefecto: Afonso Dallago
 Presidente de la Cámara: Claudinei Cesnik (2009/2012)

Referencias

Enlaces externos

Localidades de Paraná

Flórida (Paraná)


Malatya Fen Lisesi (MFL) 1986-1987 eğitim-öğretim yılında hizmete açılarak, Malatya'daki yerleşkesinde eğitim-öğretim'e devam etmekte olan bir fen lisesidir. Türkiye genelinde yapılan Liseye geçiş sınavı (LGS) ile öğrenci alımı yapar.

Tarihçe

Okul İlk kurulduğundan bu yana kullanmakta olan yerleşke daha önce İnönü Üniversitesi Eğitim Fakültesi ve İktisadi ve İdari Bilimler Akademisi olarak hizmet vermiştir. Bakanlık Ortaöğretim Genel Müdürlüğünün 06.08.1986 tarih ve 22065 sayılı onayları ile 1986–1987 Öğretim yılında Malatya Fen Lisesi olarak eğitim ve öğretime açılmıştır.

Aynı zamanda kurucu müdür de olan Yahya Özkan 1986–2005 yılları arasında görev yapmış olup 2005 yılında kendi isteği ile görevden ayrılmıştır. Okulun başarısının artırılması için okul idaresi, okul aile birliği ve tüm personel gayret göstermeye çalışmaktadır.

2005-2006 öğretim yılından itibaren okulda birçok değişiklik yapılmıştır. Öğrenci kayıtlarından elde edilen gelirle, hem okula hem de pansiyonda modernizasyon çalışmalark yapılmaya başlanmıştır.

2010-2011 eğitim-öğretim yılından bu yana ise okul başka bir binaya taşınmıştır. Okulun eski binası ise Malatya Sadreddin Konevi Anadolu İmam-Hatip Lisesine tahsis edilmiştir. 2016-2017 eğitim-öğretim yılında da Malatya Yakınca'da bulunan yerleşkeye taşınmıştır.

Eğitim ve öğretim
Seviyesi: Lise

Derecesi: Lise

Öğrenim Şekli: Normal (Tam Gün)

Yabancı dil: İngilizce

Kitap sayısı: 3192 Adet

Fen Liseleri yatılı ve karma okullardır. Ancak öğrenci velilerinin istekleri doğrultusunda gündüzlü de okunabilir. Sınıf mevcutları azami 30 kişidir.

Okulun genel özellikleri
Millî Eğitim genel amaçları ve temel ilkelerine uygun olarak;

 Zekâ düzeyleri ile fen ve matematik alanlarındaki yetenekleri yüksek olan öğrencileri, matematik ve fen bilimleri alanında yükseköğrenime hazırlamak,
 Matematik ve fen bilimleri alanlarında gereksinim duyulan üstün nitelikli bilim adamlarının yetiştirilmesine kaynaklık etmek,
 Öğrencileri araştırmaya yöneltmek, bilimsel ve teknolojik gelişmeler ile yeni buluşlara ilgi duyanların çalışacakları ortamı ve koşulları hazırlamak,
 Yeni teknolojileri kullanabilen, yeni bilgiler üretebilen ve projeler hazırlayabilen bireyler yetiştirmek,
 Öğrencilerin bilimsel araştırma yapmalarına, bilimsel ve teknolojik gelişmeleri izlemelerine yardımcı olacak şekilde Yabancı dilde iyi yetişmelerini sağlamak,
 Ortaöğretim matematik ve fen programlarının günümüzün gerektirdiği yeniliğe kavuşturulması konusunda çalışmalara laboratuvarlık etmek.

Bina ve bahçe
Okul tarihçesinde de belirtildiği üzere 2010-2011 yılına kadar kullanılan binalar ve müştemilatlar Hayvan Sağlık Memurları Meslek Lisesinden kalmadır. Yapımı 1969-1970 yıllarına dayanan oldukça yıpranmış durumda olan binalar onarılarak Malatya Sadreddin Konevi Anadolu İmam Hatip Lisesine Devredilmiştir. 2010-2011 yılında ise okul yeni binasına taşınmıştır. Yeni bina ise son derece modern olarak inşa edilmiştir. 2016-2017 eğitim-öğretim yılında da Malatya Yakınca'da bulunan yerleşkeye taşınmıştır.

Yerleşke ve genel özellikleri
 Isınma: Merkezî siteme bağlı ve kömürle yapılmaktadır.
 Su durumu :Şehir şebekesine bağlıdır. Ayrıca bir sondaj kuyusu mevcuttur. OAB tarafından pompa denemesi ve su analizleri yaptırılmıştır. Sondaj suyu "içilebilir" özellikte temizdir.
 Kanalizasyon: Şehir kanalizasyon şebekesine bağlıdır.
 Aydınlatma : Şehir elektrik şebekesine bağlıdır.
 Sınıflar: 17 derslik mevcuttur. Tüm sınıflarda akıllı tahta bulunur.
 Laboratuvarlar: Bir adet bilgisayar laboratuvarı bulunmaktadır. Ayrıca bir adet biyoloji, bir adet kimya, bir adet fizik laboratuvarı,bir adet matematik dersliği ile birlikte sayısal ve sözel dersler zümre sınıfları ve resim atölyesi bulunmaktadır.
 Kütüphane: Sınıf kitaplıkları oluşturulmamıştır.Okul kütüphanesi bulunmaktadır.
 Ambar-Arşiv: Temizlik malzemeleri, kırtasiye malzemeleri, erzak deposu, genel malzeme deposu ve arşiv odası bulunmaktadır.
 Atölye: Mevcut.
 Spor salonu:Halı saha, tenis kortu, basketbol sahası bulunmaktadır. Bilumum spor malzemeleri okulda mevcuttur.
 Yemekhane: 1200 metrekare 600 kişilik bağımsız yemekhane bulunmaktadır. Gündüzlü öğrenciler de ücretini ödemek ve aylık yazılmak kaydıyla yemekhaneden yararlanmaktadırlar.
 İdare odaları: Müdür Odası (1) Müdür yardımcısı Odası (3) Memur Odası (3) olmak üzere 7 idare odası bulunmaktadır.
 Bahçe:44.000 m² alana kuruludur.  – İçerisinde 2 voleybol filesi 4 basketbol potası ve 2 minyatür futbol kalesi ile 3 çardak ve çok sayıda çeşitli ağaç bulunur.
 Pansiyon:Okulun bahçesinde 161 kapasiteli erkek öğrenci yurdu bulunmaktadır.

Okulla İlgili Notlar
 Okul her ne kadar adını derslerdeki başarılarıyla duyurmuş olsa da sporda da başarılıdır.İl genelinde düzenlenen futsal turnuvalarında pek çok derecesi vardır. Okuldaki hemen herkes bir badminton raketine sahiptir ve oynamayı bilir. Bunun yanında okul basketbolda da Malatya genelinde pek çok başarı göstermiştir.
 2014 yılı YGS birincisi Oğuz Türkyılmaz gibi hemen her yıl üniversite sınavlarında derece yapan öğrenciler bulunur. 2016 yılında İbrahim Ethem HAMAMCI ile MF-3 yerleştirme sıralamasında Türkiye birinciliği kazanılmıştır.
 Tüm 9., 10., 11. ve 12. sınıflar kendi yaş grubunda aynı katta bulunur ve sınıf yükseldikçe bir üst kata geçerler. Okulun mimarisi gereği A, B, C şubeleri her zaman binanın batı tarafında D şubeleri ise tek başına doğu tarafındadır.
 Her yıl okulun son sınıf öğrencilerini üniversite sınavından önce Sultan Suyu At Çiftliklerine götürme geleneği vardır.
 2011-2012 Eğitim öğretim yılında dönemin 10-A sınıfı, S. Osman Ballı önderliğinde minyatür hareketini okula getirmişlerdir ve bu hareket hala okulda bir tarz olarak yaşamaktadır.

Bağlantılar
 Malatya Fen Lisesi resmî ağ sayfası
 Malatya Fen Lisesi in English

Kaynakça

Malatya Fen Lisesi Resmî İnternet Sitesi

Fen liseleri
Fen Lisesi

Malatya Fen Lisesi


Vladimir Canjuga, hrvatski rukometni trener. Iz Ivanca.

Jedan od najtrofejnijih trenera mlađih selekcija Hrvatskog rukometnog saveza. Osvojio je pet medalja na velikim natjecanjima do 2009. godine. 2002. godine je s ekipom Srednje škole Ivanec bio drugi na Svjetskom prvenstvu srednjih škola u Solunu, čime je grad Ivanec afirmiran kao grad rukometa. Canjuga je vodio generaciju 1986/87., u kojoj su se igrali Čupić, Blažević, Kopljar i Duvnjak, koja je 2004. na u Europskom prvenstvu u Beogradu osvojila srebro, a 2005. bila treća na SP u Kataru. Vodeći generaciju u kojoj su igrali Huđ, Grd, Marić i ostali na Mediteranskim igrama na Cipru 2007. osvojili su broncu, 2008. na EP u Češkoj bili su peti, a vodeći mladu reprezentaciju 2009. na SP-u u Tunisu,  osvojili su naslov svjetskih prvaka i postala uz vaterpoliste jedina reprezentacija u mladim kategorijama koja je osvojila naslov svjetskog prvaka. Hrvatska mlada reprezentacija za taj uspjeh dobila je Nagradu Dražen Petrović.

Izvori

Hrvatski rukometni treneri

Vladimir Canjuga


Bhoja-Air-Flug 213 war ein Inlandsflug der pakistanischen Fluggesellschaft Bhoja Air von Karatschi nach Islamabad. Am 20. April 2012 stürzte die Boeing 737-200 bei schlechten Wetterbedingungen kurz vor der Landung am Benazir Bhutto International Airport in Islamabad ab. An Bord befanden sich 121 Passagiere und sechs Besatzungsmitglieder, die alle beim Absturz ums Leben kamen.

Fluggesellschaft
Nachdem sie 1993 gegründet worden war, verlor Bhoja Air aufgrund von finanziellen Schwierigkeiten im Jahr 2000 die staatliche Lizenz und musste den Flugbetrieb einstellen. Erst im März 2012 konnte sie ihn wieder aufnehmen. Bhoja Air bediente nach Wiederaufnahme des Flugbetriebs mit dem Unfallflug zum ersten Mal die Strecke von Karatschi nach Islamabad.

Fluggerät
Bei dem verunglückten Flugzeug handelte es sich um eine Boeing 737-200 mit dem Luftfahrzeugkennzeichen AP-BKC. Das Flugzeug mit der Seriennummer 23167/1074 hatte seinen Erstflug am 13. Dezember 1984 absolviert und war zum Zeitpunkt des Absturzes 27 Jahre alt. Es war mit zwei Triebwerken Pratt & Whitney JT8D-15A ausgestattet. Kurz vorher war es von Comair South Africa geleast worden.

Unfallverlauf

Das Flugzeug befand sich auf einem Inlandsflug vom Jinnah International Airport in Karatschi zum Benazir Bhutto International Airport in Islamabad. Es waren sechs Besatzungsmitglieder und 121 Passagiere an Bord. Das Flugzeug startete um 17:05 Uhr Ortszeit (12:05 UTC) in Karatschi vom Jinnah International Airport (JIAP) und wurde um 18:50 Uhr (13:50 UTC) in Islamabad, am Benazir Bhutto International Airport (BBIAP) erwartet. Um 18:40 Uhr stürzte das Flugzeug etwa vier Kilometer vor seinem Ziel ab, nahe dem Dorf Hussain Abad. Alle 127 Insassen der Boeing 737 kamen beim Absturz ums Leben. Das Wetter zum Zeitpunkt des Absturzes war ausgesprochen ungünstig für eine sichere Landung. Augenzeugen sprachen von starken Windböen, Hagel, Blitz und Donner zur Zeit des Landeanflugs. Obwohl der Absturz in einem Wohngebiet erfolgte, gab es keine Opfer am Boden.

Unfallursache
Nach der Untersuchung des Unfalls durch die CAA kam diese zur Erkenntnis, dass ein Zusammenspiel von schlechten Wetterbedingungen und menschlichem Versagen zu dem Absturz geführt haben. Die Cockpitcrew soll demnach falsch auf rasant wechselnde Wetterbedingungen reagiert haben.

Weblinks

Einzelnachweise

Flugunfall in Pakistan
Flugunfall 2012
Islamabad
Boeing 737

Bhoja-Air-Flug 213


Nicolae Vasilescu (n. 23 ianuarie 1872 – d. secolul al XX-lea) a fost unul dintre locotenent-coloneii Armatei României, care a exercitat comanda unor mari unități și unități militare, pe timp de război, în perioada Primului Război Mondial.

A îndeplinit funcții de locotenent-colonel de brigadă în campaniile din anii 1916-1918.

Cariera militară
Nicolae Vasilescu a ocupat diferite poziții în cadrul unităților de cavalerie ale Armatei Române, avansând până în anul 1916 la gradul de locotenent-colonel. În perioada Primului Război Mondial a îndeplinit funcțiile de comandant al Brigadei 3 Călărași ;

Decorații
  Ordinul "Coroana României"
Medalia Bărbăție și Credință, cu distincția "Campania din Bulgaria 1913"

Note

Bibliografie
 Drăgănescu Constantin, Campaniile din 1848/1849 și 1919 în Transilvania și Ungaria, Tipografia "Isvorul", București, 1930
 Kirițescu, Constantin, Istoria războiului pentru întregirea României, Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1989
 Mărdărescu Gheorghe, Campania pentru desrobirea Ardealului și ocuparea Budapestei (1918-1920), Editura Cartea Românească, București, 1921
 Preda Dumitru; Alexandrescu Vasile; Prodan Costică, În apărarea României Mari. Campania armatei române din 1918-1919, Editura Enciclopedică, București, 1994

Vezi și
Ordinea de bătaie a Armatei României în Transilvania, iulie 1919

Nașteri în 1871
Decese în secolul al XX-lea
Comandanți români din operațiile militare postbelice (1918-1920)
Decorați cu Ordinul Coroana României
Militari români în Primul Război Mondial
Colonei români
Militari români în Al Doilea Război Balcanic

Nicolae Vasilescu (militar)