FOSSASIA este o organizație non-profit care susține dezvoltatori și creatori de tehnologie Open Source. A fost fondată în anul 2009 de către Hong Phuc Dang și Mario Behling. Scopul FOSSASIA este să dezvolte și să adapteze tehnologiile open source pentru a realiza o schimbare la nivel social. Summit-ul FOSSASIA are loc în fiecare an, la o lună după Anul Nou Chinezesc. Proiectele FOSSASIA variază de la hardware la design, grafică și software. FOSSASIA are sediul în Singapore, în clădirea NUS Plug-In@Blk71.

Proiecte
Proiectele FOSSASIA variază de la open hardware la design, grafică și software. Organizația oferă resurse și fonduri pentru proiecte și organizează întâlniri și tabere de programare. Sunt peste 1000 de membri ai FOSSASIA care lucreză împreună pentru proiecte precum Open Event, Susi AI și Loklak pe Github.

Open Event

Proiectul Open Event creat de FOSSASIA este realizat să faciliteze organizarea unui eveniment prin împărțirea proceselor de planificare, marketing, publicare și vânzare de bilete. Există patru componente în întregul proiect, adică Open Event Format Definition, Open Event Orga Server, Generatorul de aplicații Open Event pentru Android Open Event Android, precum și Generatorul de Aplicații Web Open Event. Proiectul Open Event Project a fost inițial început pentru a veni în ajutor organizării Summit-ului anual FOSSASIA, și a fost întreținut de comunitatea FOSSASIA până în prezent.

Susi AI
Susi este un asistent personal care utilizează conceptul de inteligență artificială pentru a putea asigura asistență utilizatorului. Se poate conecta la rețele sociale și mesagerii precum Twitter ca să obțină mari cantități de date. O aplicație Android pentru Susi se află acum în primele etape ale dezvoltării, iar scopul său este să asigure o conversație cu utilizatorii, prin alegerea unor răspunsuri inteligente. Susi AI este în întregime personalizabil și întreținut și îmbunătățit de o comunitate de dezvoltatori.

Loklak

Loklak este un server de căutare distribuit, care poate colecta mesaje din numeroase platforme sociale, cum ar fi Twitter. Prin Loklak, utilizatorii pot colecta, căuta, descărca și vizualiza mesaje dintr-o rețea largă de platforme. De exemplu, utilizatorii pot folosi Loklak pentru a analiza cantități mari de postări ca și sursă de dată statistică.

Pocket Science Lab
Pocket Science Lab este un proiect care permite realizarea de experimente științifice open-source pentru educație și cercetare. Oferă o listă de echipamente esențiale pentru realizarea de experimente de știință și inginerie. Poate funcționa și ca un osciloscop, generator de unde, numărător de frecvențe, voltaj programabil, dar și ca un jurnal pentru datele obținute. Proiectul este scris în Python și a fost inspirat inițial din ExpEYES.

Engelsystem Shift Management System
Engelsystem este o aplicație de management pentru evenimente scrise în PHP, la îneput pentru conferințele CCC din Germania. A fost ulterior adaptată pentru utilizare în cadrul FOSSASIA, fiind în prezent întreținută și dezvoltată de comunitatea FOSSASIA.

FashionTec & Machine Knitting
Proiectele FOSSASIA FashionTec caută să incorporeze tehnologia în producția textilă și să permită tuturor creatorilor de textile din lume să împărtășească instrucțiuni, modele și planuri software și hardware. Scopul principal al proiectului FashionTec este împletitul și croșetatul. Conceptul din spatele acestui proiect este să creeze o bibliotecă de împletituri pentru un format care face posibilă conversia proiectelor, tutorialelor și a modelelor de împletit și croșetat. În timp ce comunitățile existente tind să se focalizeze doar pe formatul împletiturii pe propriile utilaje, FOSSASIA adoptă o abordare diferită care ar putea susține eforturile tuturor comunităților de acest fel.

Susper Search Engine

Susper este un motor de căutare descentralizat implementat utilizând tehnologia peer-to-peer a YaCy și aplicații-motoare de căutare precum Apache Solr ca să indexeze rezultatele căutării. Tehnologiile utilizate în dezvoltarea Susper includ YaCy, Apache Solr, Backbone.js, Javascript, HTML, CSS și JSON.

WordPress Plugins
FOSSASIA dezvoltă și câteva widget-uri și plugin-uri pentru Wordpress, un serviciu popular de găzduit bloguri.

Flappy SVG Game

Flappy SVG a fost modelat după cunoscuta aplicație de mobil din 2013, Flappy Bird. Este un joc cu obstacole unde utilizatorii își pot adăuga propriile personaje, niveluri și numeroase funcționalități. Flappy SVG poate fi descărcat gratuit din Google Play Store.

PhimpMe
Scopul principal al proiectului PhimpMe  este să permită utilizatorilor să editeze cu ușurință imaginile lor și să le încarce, via PhimpMe, către orice platformă socială sau serviciu open-source ca Wordpress, Drupal și Joomla. FOSSASIA dezvoltă aplicația de Android app și plugin-uri pentru sisteme de management al conținuturilor.

Linux
Linux este sistemul de operare folosit ca fundație în multe dintre proiectele FOSSASIA. Prin Linux, comunitatea FOSSASIA adaptează soluțiile existente și creaază distribuții pentru utilizatorii din întreaga lume.

Summit-ul FOSSASIA

Summit-ul anual FOSSASIA este evenimentul de top în domeniul tehnologiilor Open Source din Asia. A fost organizat prima oară în 2009. În trecut, evenimentul a avut loc în Cambodgia și Vietnam. De la înființarea lui în anul 2009, acest summit a atras peste 3000 de dezvoltatori, start-up-uri și profesioniști în IT, și este adesea considerat ca fiind conferința lider din Asia în tehnologiile open pentru membri ai comunității open-source.

Codeheat

Codeheat este o competiție de programare organizată de FOSSASIA, ce are loc între 25 septembrie 2016 și 3 februarie 2017. Participanții sunt încurajați să contribuie la 3 dintre proiectele FOSSASIA: Open Event Server, Susi AI și Loklak. Trei câștigători vor fi aleși dintre contribuitorii din top 10. Aceștia își vor prezenta munca la Summit-ul FOSSASIA 2017 de la Centrul de Știință Singapore între 17 și 19 martie 2017, și vor primi până la 450 de dolari (USD) pentru costurile de călătorie, plus un bilet gratuit de vorbitor. Cei trei câștigători vor fi aleși în funcție de calitatea codului scris și relevanța contribuțiilor pentru proiect. Alți zece finaliști vor primi 100 de dolari (USD) pentru costurile de călătorie spre o conferință la alegere, dar și un bilet gratuit pentru Summit-ul FOSSASIA. Certificate pentru participare vor primi toți participanții care au reușit să facă 5 contribuții în timpul perioadei concursului.

Codeheat este organizat în colaborare cu UNESCO și OpenTech.

Contribuții
FOSSASIA încurajează puternic formarea și creșterea a câtor mai multe organizații și programe open source și a participat în numeroase competiții open-source precum Google Summer of Code începând cu anul 2011 și în Google Code-In din 2014.

Google Summer of Code
FOSSASIA a participat din 2011 la Google Summer of Code, un program open-source organizat de Google care oferă burse studenților care scriu cod pentru proiecte open-source. Unele dintre proiectele FOSSASIA pentru Google Summer of Code în 2016 includ îmbunătățirea aplicației de Android FOSSASIA Open Event și îmbunătățirea platformei de colaborare sTeam. Alte proiecte precum Open Event Loklak sau Pocket Science Lab au fost de asemenea completate.

Google Code-in
Pentru al treilea an la rând, FOSSASIA a participat la Google Code-in, o altă competiție open-source organizată de Google și care urmărește introducerea elevilor în tehnologia open-source. În 2014, FOSSASIA a fost organizația cu cele mai multe sarcini completate de elevi, 587. În 2016, elevii care au lucrat pentru FOSSASIA au construit un website împreună, pentru a împărtăși experiențele lor cu FOSSASIA și Google Code-In. Website-uri din trecut, de la GCI 2014 și GCI 2015 au fost, de asemenea, completate.

Referințe

Legături externe
 FOSSASIA Website-ul oficial
 FOSSASIA OpenTech Summit 2017
 FOSSASIA Website-ul Google Code-in 2016
 Concursul FOSSASIA Codeheat 2016
 Summit-ul FOSSASIA OpenTech 2016

Fondări în 2009
Software liber
Informatică și societate

FOSSASIA


Maria Margarida de Almeida Rodrigues Cardoso (* 12. Juni 1963 in Tomar) ist eine portugiesische Filmregisseurin.

Werdegang
Sie arbeitete seit 1981 als Werbefotografin, bevor sie ihre ersten Schritte in der Filmproduktion unternahm. So war sie Regieassistentin für João Botelho (in Um Adeus Português, dt.: Ein portugiesischer Abschied, 1985) und Joaquim Leitão (in Duma Vez Por Todas, dt. Ein für allemal, 1987). Bis 1996 war dies ihr Hauptbetätigungsfeld, für Regisseure wie Charles L. Bitsch (1989), José Fonseca e Costa (1990), Luís Galvão Teles (1991), Alberto Seixas Santos (1992) oder  Edgar Pêra (1994). Für Solveig Nordlund und Joaquim Leitão arbeitete sie regelmäßig. Sie war auch als Masken- und Bühnenbildnerin für José Álvaro Morais (O Bobo 1987), und für Dreharbeiten ausländischer Produktionen in Portugal tätig, etwa bei Lola im Technoland.

Beginnend mit dem Kurzfilm Dois Dragões (dt.: Zwei Drachen) führte sie ab 1996 selbst Regie. Ihr Film Es war einmal in Afrika (dt. Festivaltitel: Die Küste des Raunens, orig.: A Costa dos Murmúrios, 2004) setzte sich kritisch mit dem Portugiesischen Kolonialkrieg auseinander. Die Verfilmung von Lídia Jorges Roman Die Küste des Raunens erzählt die Geschichte eines jungen Paares im Mosambik Ende der 1960er Jahre und erhielt die Zustimmung sowohl des Publikums (unter den erfolgreichsten portugiesischen Filmen seit 2004), als auch der Kritik, mit Preisen bei den Filmfestivals in Coimbra (Caminhos do Cinema Português) und Mannheim-Heidelberg.

Filmografie
 1996: Dois Dragões – auch Drehbuch
 1999: Natal 71 – auch Drehbuch
 1999: Do Outro Lado
 2000: Entre Nós – auch Drehbuch
 2003: Kuxa Kanema – O Nascimento do Cinema
 2003: Com Quase Nada
 2004: Es war einmal in Afrika  (dt. Festivaltitel: "Die Küste des Raunens") (A Costa dos Murmúrios) – auch Drehbuch
 2007: Era preciso fazer as coisas
 2008: Aljubarrota – auch Drehbuch
 2011: Licínio de Azevedo: Crónicas de Moçambique
 2012: Sob o Olhar Silencioso
 2014: Yvone Kane – auch Drehbuch
 2019: Understory – auch Drehbuch

Weblinks

Siehe auch
 Portugiesischer Film

Einzelnachweise

Filmregisseur
Drehbuchautor
Portugiese
Geboren 1963
Frau

Margarida Cardoso


Uzak Doğu, Avrupa merkezli yaklaşımda Asya'nın doğusu ve güneydoğusundaki ülkeler.

Günümüzde genellikle Çin, Japonya, Endonezya, Filipinler, Malezya, Brunei, Singapur, Doğu Timor, Tayland, Laos, Kamboçya, Vietnam, Myanmar (Birmanya), Çin Cumhuriyeti (Tayvan), Bangladeş, Pakistan, Sri Lanka, Kuzey Kore, Güney Kore ve Moğolistan Uzak Doğu ülkeleri kabul edilir. Avustralya ve Yeni Zelanda gibi ülkeler Uzak Doğu kavramına dahil edilmemektedir. Kuzey Amerika'da ve Avrupa'da Asyalı kavramı ile genellikle Uzak Doğulular kastedilir.

Tarihçe
Uzak Doğu kavramı Dünya Savaşları'ndan önce İngilizlerin Hindistan'daki topraklarına işaret etmekteydi. Ancak Dünya Savaşları'yla bölge ülkelerine verilen genel isim halini almıştır. Kavramın temelinde Avrupa kıtasının merkez olarak kabul edilmesi yatmaktadır. Avrupalılar, Dünya savaşları dönemi başta olmak üzere, kendilerinin doğusunda yer alan Osmanlı İmparatorluğu'na yakın doğu, Güney ve Orta Asya'daki topraklara Orta Doğu ve daha uzakta kalan alanlar için de Uzak Doğu kavramını kullanmışlardır.

Kültür
Bu bölge dünyanın en çok turist çeken bölgeleridir. Kültürleri çok zengin ve çeşitlidir. Tao, Şinto ve Budist tapınakları göz kamaştırır. Yaygın dinler İslam, Budizm, Konfüçyüsçülük, Taoizm, Şintoizm ve Hristiyanlıktır.

Kaynakça

Ayrıca bakınız

 Rus Uzak Doğusu

Uzak Doğu


Polen (çiçek tozu), bitkinin erkek gametini (bu nedenle erkek DNA) dişi gamete taşıyan bir yapıdır. Polen, bu taşınma sırasında erkek gametini çok iyi korumak zorundadır. Polenin dış duvarı eksin olarak adlandırılır. Bu tabaka çok nadir olarak bulunan ve çok dayanıklı olan sporopollenin denilen bir yapıdan oluşmaktadır. İç tabaka ise selülozdan yapılmış olup tipik bitki hücre duvarının yapısındadır. Polen tanelerinin boyu 15-100 µm arasındadır. Sıkıştırılmış polen tozu binlerce polen tanesi içermektedir.Taç yaprakların iç kısmında bir veya iki daire üzerine dizilidirlerdir

Arı poleni
Bitkilerin erkek üreme hücresi olan polen, 21 günlük bal arıları tarafından, arı kolonisinin arı sütü üretimi ve larvaların gelişmesinde protein ihtiyacını karşılamak için toplanır. Polen, genç işçi arıların, yavruların ve yavru gıda bezlerinin gelişmesi için gerekli bir besin kaynağıdır. Arı poleni protein, mineral ve vitamin değeri yüksek bir arı ürünüdür. Polen olmadan yavru geliştirilmesi mümkün değildir. Polen elde edildiği kaynağa göre farklı renk ve şekillerde olmaktadır.

Polenin kimyasal yapısı
Arı poleninin en önemli yapı taşı proteinlerden oluşur. Protein bakımından zengin içeriğe sahip olan polenin içeriği aminoasitler, fenolik asitler, steroidler, enzimler antioksidanlar, beta karoten, kalsiyum, magnezyum, selenyum, nükleik asit, lektin, sistein, B1, B2, C ve E vitaminlerinden meydana gelir.
İşçi arılarının çiçekli bitkilerden ve orman ağaçlarından topladığı polenlerin besleme değeri aynı kalitede değildir. Örneğin çam ve okaliptüs polenleri genç işçi arılar ve larva gelişmesi için uygun değildir. Söğüt, hardal, karahindiba ve çiriş gibi bitkilerin polenleri çok kalitelidir. Polenin yapısal besin değeri ise, yağ, mineral ve şekerden oluşmaktadır.

Galeri

Kaynakça

Palinoloji
Alerjiloji
Arı ürünleri
Tozlaşma

mzn:گرده (نمین)

Polen


الدغارة هي مدينة عراقية تأسست عام 1877 وهي مركز لقضاء الدغارة في محافظة الديوانية تقع على بعد 16 كيلو مترا شمالاً على الخط السريع بين بغداد والجنوب. تقع على ضفتي نهر الدغارة المتفرع من الضفة اليسرى من الفرات (فرع الحلة) في منطقة صدر الدغارة وقد جاءت تسميتها من كلمة (الدغّارة) التي أطلقت على النهر وهي تعني الدفاع لأنه يدفع السد الذي يقام عليه لتدفق المياه بسرعة، ثم أطلقت هذه التسمية على المدينة فقيل الدغّارة. وقد تميزت بخصائص جغرافية واجتماعية اهتمت بها الدولة العثمانية.
حاربت الدغارة الاحتلال العثماني بقيادة شيخها اعطية آل دخيل الشباني زعيم قبيلة الأگرع كما تعتبر من المدن التي انطلقت منها شرارة ثورة العشرين العريقة بزعامة الشيخ شعلان آل عطية آل دخيل عندما أخذ الإنجليز نجليه رهينة.
يعتبر قضاء الدغارة من المدن الثقافية والأدبية المهمة على خارطة الثقافة العراقية. ويُعتبر أول من سكن الدغارة هم عشائر الأكرع الشمرية.

التاريخ
أغفلت أغلب المصادر التاريخية عن ذكرها، إلّا أنه هناك إشارات بسيطة كونها بلدة مهمة إهتمت بزراعة الحبوب والقطن وبالخصوص الرز العنبر المشهور ب(تمن الدغارة) وقد شهد القنصل الفرنسي (جاك روسو) فـي بغداد خلال المدة (1798-1796م) بجودة رز الدغارة وكثرته حتى أنه كان يكاد يكفي لكافة سكان ولاية بغداد الواسعة الأطراف، وجاء ذلك في كتابه الموسوم (رحلة من بغداد إلى حلب) سنة 1808م المطبوع سنة 1899، فلعلها كانت قرية كبيرة أو مركزاً تجارياً للحبوب إلّا إنها لم تكن قد اكتسبت صفة الوحدة الإدارية. وقد جرت تنظيمات إدارية داخلية في العراق بين (1876-1861) ومنها نظام الولاية المتناسق الذي أدخله مدحت باشا سنة 1869 عندما أصبح والياً على العراق فأصبح هناك مركز إداري في الدغارة.

هناك إشارة بأنها موجودة بصورة رسمية سنة 1877م، وكانت تابعة للديوانية، وإن أول مدير ناحية لها محمد الأفندي وتوصف بأنها قصبة لطيفة أخذت بالتقدم والرقي من حيث التجارة والعمران وهي على شاطئ نهر الدغارة الأيمن يبلغ عدد نفوسها 140 نسمة وفيها مرتبات وشعب لتدوير أمور ماليتها.

وجوه من الدغارة
أنجبت العديد من الأدباء والفنانين وكانت رافدا ثرياً بمواهبها الأدبية والثقافية اشتهر منهم الفنان رحيم ماجد وحمزة ماجد، والشاعر كزار حنتوش، والأديب القاص والمترجم زعيم الطائي، والشاعر يعقوب جواد وراسم الأعسم وستار الزلزلي، ومن شعرائها الشباب الذين برزوا على مستوى العراق: إبراهيم الكوفي وساجد المحنة وأحمد مهلي وأحمد الخيگاني وحسام الشباني وأحمد الدفاعي، كما اشتهرت أيضاً بكتابة الشعر الحسيني وبرز منها عدة أسماء في هذا المجال منهم رحيم النجار. مخلد الشباني حيدر الزاملي فؤاد الشباني.

مراجع

قضاء الديوانية
نواحي العراق

الدغارة


Crkva sv. Ivana Zlatoustog, ranokršćanska crkva na kvarnerskom otoku Svetom Marku, Hrvatska. Podignuta je u 6. stoljeću za potrebe posade u bizantskoj tvrđavi na otoku. Nalazila se unutar bizantskog castruma, kao i druga crkva, crkva sv. Martina. Od crkve sv. Ivana Zlatoustog danas su ostali samo ostatci koji danas nisu vidljivi.

Izvori

Crkve u Hrvatskoj
Bizantski arheološki lokaliteti u Hrvatskoj
Sveti Marko (Kvarner)

Crkva sv. Ivana Zlatoustog na Svetom Marku


للياباني تاناكا تومويُكي (田中知之)، فنان بوب-ياباني، وشيبوياكي، ودي-جي من كيوتو.

مراجع

وصلات خارجية

 الموقع الرسمي
 http://www.myspace.com/fantasticplasticmachine
 في Emperor Norton Records
 في Bungalow Records

أشخاص على قيد الحياة
أشخاص من محافظة كيوتو
دي جيه يابانيون
ريمكسرز
منتجو تسجيلات يابانيون
مواليد 1966
مواليد 1967
مواليد في كيوتو
موسيقيو آلات إلكترونية يابانيون
موسيقيو شيبوياكي
موسيقيون من محافظة كيوتو
موسيقيون يابانيون

فنتستيك بلستيك مشين


Nogometno prvenstvo otoka Brača  u sezoni 1966./67. je osvojio Takmac iz Selca.

Ljestvica

Rezultatska križaljka
podebljan rezltat - igrano u prvom dijelu lige (1. – 5. kolo), odnosno prva utakmica između klubova
rezultat normalne debljine - igrano u drugom dijelu lige (6. – 10. kolo), odnosno druga utakmica između klubova
 prekrižen rezultat  - poništena ili brisana utakmica

Poveznice
 Prvenstvo Splitskog nogometnog podsaveza 1966./67.
 Grupno prvenstvo Splitskog nogometnog podsaveza 1966./67.

Izvori
 hrnogomet.db, Sezona 1966./67., wayback arhiva
 Nogometni leksikon, Brač, pristupljeno 8. kolovoza 2017.
 , pristupljeno 8. kolovoza 2017.
 Marović Dušan, Križević-Drina Andrija: Šest decenija Nogometnog saveza općine Split : 1920 - 1980, Split, 1980. (str. 49)
 Gizdić Jurica: 90 godina Splitsko-dalmatinskog nogometnog saveza, Split, 2010.,  (str. 69)

1966-67
nogomet 1966-67
Brač

Nogometno prvenstvo otoka Brača 1966./67.


Arbejde mod frihed er en dokumentarfilm fra 1983 instrueret af Anne Regitze Wivel, der har skrevet manuskript sammen med Arne Bro.

Handling
Et af Danmarks store lukkede fængsler skildres gennem portrætter af tre fanger. De menneskelige konsekvenser af at være lukket ude fra en verden, som de indsatte længes efter, drømmer om, men også frygter at blive ført ind i igen. Filmen er optaget i Vridsløse Statsfængsel i november 1979. Den er et portræt af tre fanger, hvis hverdag tilsyneladende er ensartet, men hvis fortid og fremtid tegner vidt forskellige billeder af den enkeltes valgmuligheder og visioner.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 1983

Arbejde mod frihed


An Cyperus rigens in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Jan Svatopluk Presl ngan Karel Presl. An Cyperus rigens in nahilalakip ha genus nga Cyperus, ngan familia nga Cyperaceae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 C. r. rigens
 C. r. serrae
 C. r. selmirae

Mga kasarigan

Cyperus

Cyperus rigens


Hermann Josef Ludwig Roth (pseudônimo: Antonius R. ) (Montabaur, 2 de janeiro de 1938) é um teólogo e cientista alemão, historiador da cultura e da ciência, didata e conservacionista. Parte de seu interesse é o mundo lusófono, especialmente o Brasil. - Abreviatura do autor: HJR.

Educação e profissão
Hermann Roth nasceu em Montabaur, filho do administrador distrital Heinrich Roth e sua esposa Gertrud, cujo nome de solteira era Ebert. É sobrinho de Hans Eberhard Franz de Wiesbaden, nomeado Frei Quirino, que é cidadão honorário de Cuiabá.

Após graduar-se no ensino médio em 1957 (com latim, grego e hebraico), viveu primeiro como monge cisterciense e estudou na Universidade de Teologia e Filosofia de Heiligenkreuz, perto de Viena. Após a ordenação sacerdotal (Frankfurt, 1963), esteve ativo em trabalho comunitário/juvenil e também na escola secundária da Abadia de Marienstatt no Westerwald.

Desde 1966 estudou biologia e química com ciências auxiliares (física, paleontologia), passou nos dois exames estatais como professor de escolas secundárias (1970, 1972) e lecionou em uma escola secundária em Colônia. Ele trabalhou ocasionalmente no cuidado pastoral de paróquias, jovens e idosos.
Em 1991, o presidente do distrito de Colônia nomeou Roth chefe do departamento de biologia, como parte do programa de treinamento de professores. Ele foi diretor de estudos desde 1995. Em 1990 concluiu seu doutorado em ciências naturais pela Universidade de Nijmegen .

Natureza
Familiarizado com sua natureza nativa desde cedo, ele tentou registrar sistematicamente os aspectos geológicos e biológicos da região de montanha do Reno e esteve envolvido no "Mapeamento Florístico da Europa Central" (1971-1988). Ele foi descrito como o "melhor especialista na região do Westerwald". O estudo abrangente desta paisagem forçou questões interdisciplinares, que Roth transferiu então para outros tópicos. Um exemplo importante disso é sua análise da escultura arquitetônica floral de monumentos góticos (Altenberg 1976, Catedral de Colônia 1990) a partir da perspectiva da botânica e da história da arte, na qual ele conseguiu "documentação brilhante" e "interpretação científica exemplar".

Em geral, Roth vê as descobertas científicas, se possível, em seu contexto intelectual e social-histórico; por exemplo: a evolução diante da tensão entre a fé e o conhecimento, teorias ecológicas e postulados éticos em relação à diversidade com a qual a "natureza" é percebida.

Roth tem sido ativo na conservação da natureza desde seus tempos de escola e ocupou posições de liderança honorárias, incluindo a administração da Estação Biológica na região "Bergisches Land". Desde 1975, é membro permanente dos conselhos consultivos paisagísticos a nível municipal e estadual.

Cultura
O encontro com os cistercienses levou à busca de vestígios da tumba de Otto von Freising (1114-1158) em Morimond (1963). Em 1979, Roth fundou os Colóquios Cartuxos internacionais.   Mais recentemente, ele tentou tornar novamente popular Alanus ab insulis (Alain de Lille, † 1203) também fora da Antroposofia.

Peter Finke constatou sobre tudo isso: "[...] alguns teólogos [...] também se tornaram excelentes especialistas em certos campos do conhecimento fora da teologia. No caso do Padre Roth, isto é ainda mais complexo, pois ele trabalha tanto nas ciências naturais, quanto nas ciências culturais e humanas. Ele tornou-se ativo em muitos nichos da história regional e cultural, mas igualmente na paisagem e na ciência histórica, e descobriu e arrancou do esquecimento relações factuais que de outra forma dificilmente conheceríamos. [...] Mas como ele não se deixa confinar a uma disciplina, ele encarna a transdisciplinaridade viva: o esforço de tornar visíveis as conexões ocultas, ignorando conscientemente as fronteiras disciplinares".
A orientação interdisciplinar de Roth se reflete em seu envolvimento no grupo de pesquisa em medicina monástica da Universidade de Würzburg, para o qual ele também conduziu pesquisas no Brasil ou no projeto "pesquisa de paisagem cultural monástica" que iniciou no Centro de Arte de Jardim e Arquitetura Paisagística (CGL - Centre of Garden Art and Architecture) da Universidade Leibniz de Hanôver.

Ele foi nomeado ou eleito para inúmeros órgãos, por exemplo, Comissão Histórica para Nassau (desde 1978), Fundação do estado da Renânia do Norte-Vestefália ("NRW-Stiftung") para a proteção da natureza, pátria e cultura em Düsseldorf (1994-2000).

Além-Mar
As estreitas relações privadas e científicas surgiram sobretudo dos campos de atividade da história da ciência e da medicina monástica, algumas das quais encontraram expressão nas publicações.

Estados Unidos
A pesquisa de Roth levou a convites da Western Michigan University para o Congresso Internacional de Estudos Medievais em Kalamazoo, onde ele já lecionou várias vezes.

O estudo do Príncipe Maximilian zu Wied desenvolveu-se em um intercâmbio acadêmico com o Centro de Estudos Ocidentais no Joslyn Art Museum em Omaha. Roth então refez o itinerário de Maximilian e Bodmer em etapas.

México
Os registros originais nos arquivos do Mosteiro de Heiligenkreuz referentes ao Padre Dominik Bilimek (1813-1884), conselheiro de Ferdinand Maximilian Joseph von Habsburg, Arquiduque da Áustria e Imperador no México (1832-1867), sugeriam pesquisas suplementares no México. Eles abrangeram estudos na Biblioteca Nacional do México e na biblioteca e arquivos dos dominicanos em Coapa. O programa incluiu visitas de estudo aos locais históricos da intervenção austríaca.

Brasil
O Brasil foi o destino da primeira viagem além-mar do Príncipe zu Wied de 1815 a 1817, cujo itinerário foi realizado por Roth em etapas essenciais. As estadias nos mosteiros históricos das cidades costeiras (incluindo Belém, João Pessoa, Olinda, Rio de Janeiro, Salvador, assim como as filiais mais recentes em Manaus e Mato Grosso) serviram para estudar a "medicina monástica". Os custos de viagem foram parcialmente suportados pela empresa farmacêutica "Abtei" (GSK).

Como biólogo e ocasionalmente como convidado do IBDF, Roth explorou extensivamente o Pantanal, empreendeu extensas excursões à Chapada dos Guimarães, ao Rio Guaporé e à Amazônia (também ao Peru até Iquitos), bem como à Mata Atlântica.

No primeiro aniversário do assassinato do Padre Lunkenbein e Bororo Simão, Roth acompanhou o Arcebispo de Cuiabá, Dom Bonifácio Piccinini, a Meruri para uma cerimônia memorial com a permissão especial da FUNAI. Ao mesmo tempo, ele solicitou à ADVENIAT a construção de uma nova igreja em Poconé.

Ele manteve animado intercâmbio com cientistas brasileiros, incluindo os ornitólogos Helmut Sick (1910-1991) e Lenir Alda do Rosário (FATMA Florianópolis) e o botânico Pedro Luís Rodrigues de Moraes (UNESP). Ele forneceu a este último um trabalho de vários meses no Instituto Botânico da Universidade de Bonn para trabalhar no herbário Brasil do Príncipe Maximilian zu Wied.

Mundo lusófono
O plano de visitar locais históricos em todos os países de língua portuguesa, no âmbito do projeto "Medicina Monástica", somente pôde ser realizado em parte. Além das viagens a Portugal e Madeira, visitas de estudo mais longas só foram possíveis em Cabo Verde, Macau (1999) e Moçambique.

Didática, Jornalismo, Bibliofilia
Envolvido no país e no exterior como orador, líder de excursões e em educação ambiental, Roth formulou recomendações correspondentes para o conselho consultivo da Autoridade Paisagística Suprema do estado da Renânia do Norte-Vestefália (1998). As próprias experiências de ensino de Roth foram incorporadas em materiais de ensino e aprendizagem, tais como "Zur Ethik im Biologieunterricht" (Sobre Ética no Ensino da Biologia) (1992), "Erdwissenschaften und Biologie-Didaktik" (Ciências da Terra e Didática da Biologia) (2001) ou no kit experimental para crianças em idade escolar "Ökologie" (Ecologia) (1986), bem como em publicações para todos. As realizações pioneiras foram os "Guias da Natureza" para o Westerwald (1975, 1980) e o "Kölner Naturführer" (Guia da Natureza de Colônia) (1990).

Como editor, supervisionou as revistas Cistercienser-Chronik. Forum für Geschichte, Kunst, Literatur und Spiritualität des Mönchtums (ISSN 0379-8291; Bregenz, 1973-2013), Natur- und Landschaftskunde (ISSN 0722-7795 Arnsberg, 1995-2000), Biologie regional (governos regionais de Colônia e Düsseldorf, 1991-2002) e "Godesberger Heimatblätter" (2010-2017).

Roth desempenhou um papel pioneiro na fundação do Museu Paisagístico do Westerwald, em Hachenburg.  bem como na assessoria da fundação do museu a céu aberto da região Bergisches Land (Bergisches Freilichtmuseum), em Lindlar. Ele iniciou importantes exposições fornecendo suporte especializado para elas: Os cistercienses. Vida religiosa entre o ideal e a realidade (Aachen 1980), A flora da Catedral de Colônia (Colônia 1989: Jardim Botânico, Fórum da Catedral), Maximilian Prinz zu Wied. Caçador, pesquisador, viajante (Bonn, Colônia, Dortmund, Frankfurt 1995 ss.) , 900 Anos de Cîteaux – Cistercienses da Renânia refletidos na arte do livro (Landesmuseum Mainz 1998/99), 500 Anos do Brasil - Do Reno ao Rio (representação do estado da Renânia-Palatinado Bonn 2000). Ele contribuiu para Männerbande - Männerbünde. Sobre o papel dos homens na comparação cultural (Rautenstrauch-Joest-Museum Colônia 1990) e A Cartuxa de Colônia por volta do ano 1500 (Museu municipal de Colônia 1991).

Roth ampliou a biblioteca especializada em estudos regionais (Nassovica, Rhenania), que havia sido estabelecida na posse da família, e acrescentou áreas temáticas adicionais (Monastica, Brasiliensia, Acta rerum naturalium). Desde então, a propriedade parcial e os materiais de arquivo foram assumidos por: Arquivo municipal de Montabaur, Fundação história da conservação da natureza (Stiftung Naturschutzgeschichte), Biohistoricum Bonn, Arquivo histórico da arquidiocese de Colônia (Historisches Archiv des Erzbistums Köln), Arquivo da diocese de Limburg (Archiv des Bistums Limburg).

Associações
Roth está envolvido em organizações profissionais, por exemplo, como membro fundador da Sociedade Alemã de História e Teoria da Biologia (DGGTB, 1991) e na diretoria da Sociedade de História Natural da Renânia e Vestfália (NHV), bem como em sociedades de história e clubes de caminhadas.

Prêmios
 Stipendium der Nassauischen Kulturstiftung (1958)
 Berufung zum korrespondierenden Mitglied beim Dokumentationszentrum Kannenbäckerland, Höhr-Grenzhausen (1976)
 Silberne Ehrennadel der Deutschen Lebensrettungs-Gesellschaft (DLRG, 1977)
 Albert-Steeger-Stipendium des Landschaftsverbandes Rheinland (1979)
 Umweltschutzmedaille der Deutschen Umweltstiftung (1985)
 Bruno H.-Schubert-Preis (1988)
 Goldene Ehrennadel des Westerwald-Vereins (1989)
 Rheinlandtaler, Landschaftsverband Rheinland (1998)
 Preis der Umweltstiftung des Landes Rheinland-Pfalz (2001)
 Bundesverdienstkreuz (Ordem do Mérito da República Federal da Alemanha) (2006)
 Ehrenurkunde der Gesellschaft für Naturschutz und Ornithologie Rheinland-Pfalz (2003)
 Goldene Ehrennadel des Verbandes der Deutschen Gebirgs- und Wandervereine (2007)
 Verdienstorden des Landes Nordrhein-Westfalen (2014)
 Ehrenmitgliedschaft im Naturhistorischen Verein der Rheinlande und Westfalens, Bonn (2018)
 Ehrentaxon Botanik: Habenaria hermannjosef-rothii (2020)

Fontes
 Guide to Cistercian scholarship. 2. Ed.: Institute of Cistercian Studies, Western Michigan University. Kalamazoo 1985, p. 125 f.
 American Biographical Institute (Ed.): 1000 Leaders of world influence – o. O. (USA) 2001, p. 389
 Kürschners Deutscher Sachbuch-Kalender 2003/2004. ²München, Leipzig: K.G. Saur, 2004, p. 626 [instruções p. 935, 949, 967, 970, 980, 994, 996, 998] ISBN 3-598-24181-X
 Who's Who. 13. ed. Berlin, Wien 2007, p. 766–767, 1 fig.
 Jürgen Eberle: Leben und Forschen für das Bergische Land. In: Rh.-Berg. Kalender, 80, 1910, p. 192–200. ISBN 978-3-87314-444-6
 Finke, Peter: Citizen Science. Das unterschätzte Wissen der Laien. München: oekom, 2014, p. 115-116
 European Almanac of Sholars. Vienna: IDB, 2019, p. 839; ISBN 978-3-922236-76-4
 Eifeljahrbuch 2019. Hg.: Eifelverein. Düren 2018, p. 18–24; ISBN 978-3-944620-26-8

Publicações

 (seleção)

A obra diversificada e interdisciplinar de Hermann Josef Roth dificulta consideravelmente a visão completa. Por isso, a seguinte lista limita-se aos títulos com conteúdo referente ao mundo lusófono ou aqueles de interesse geral. Além disso, refere-se às duas bibliografias: Cistercienser Chronik 112 (1) 2005, p. 93-104 (ISSN 0379-8291, ciências humanas) e Decheniana 2022 (ISSN 0416-933X, Ciências Naturais).

Livros / brochuras
 Die Pflanzen in der Bauplastik des Altenberger Domes. Ein Beitrag zur Kunstgeschichte und zur mittelalterlichen Botanik – 156 p., 379 fig., Bergisch Gladbach 1976
 Der Westerwald. Kultur und Landschaft zwischen Rhein, Lahn und Sieg – 294 p., 142 fig., 4Colónia: DuMont 41989 – ISBN 3-7701-1198-2
 Das Bergische Land. Geschichte und Kultur zwischen Rhein, Ruhr und Sieg – 224 p., 16 fig., Colónia: Bachem, 1982 – ISBN 3-7616-0611-7
 Siegerland, Westerwald, Lahn und Taunus. Geologie, Mineralogie und Paläontologie – 176 p, 158 fig., ²Bindlach: Gondrom, 1993 – ISBN 3-8112-1055-6
 Ökologie. Grundlegende Schülerversuche zu Ökologie und Umweltschutz – 71 p., Bonn: Maey, 1986 – [for it:] Schülerheft. 56 p.
 Hessen – 640 p., ca. 70 fig. München: Prestel, 1986 – ISBN 3-7913-0770-3
 Bonn. Von der römischen Garnison zur Bundeshauptstadt. – 364 p., 143 fig.– Köln: DuMont, 1988 – ISBN 3-7701-1970- 3
 Naturkundliche Bibliographie des rechtsrheinischen Schiefergebirges zwischen Lahn und Sieg. Hessen, Nordrhein-Westfalen, Rheinland-Pfalz (= Planaria III) - 202 p., Overath: BSBL, 1989 – ISSN 0931-3737
 Die bauplastischen Pflanzendarstellungen des Mittelalters im Kölner Dom. Eine botanische Bestandsaufnahme (= Europäische Hochschulschriften XXVIII/117) – 196 p., 30 fig., Frankfurt, Bern, New York, Paris: Lang, 1990 – ISBN 3-631-43225-9
  ... und mittendrin der Westerwald. Geschichten und Geschicke in Europas Mitte. Blickpunkte zwischen Mainz und Köln. Paulinus Trier 2008, ISBN 978-3-7902-1627-1
 Montabaur. Schloss und Stadt (= Gr. Kunstführer Bd. 273) – Regensburg: Schnell & Steiner, 2013 – 48 p. – ISBN 478-3-7954-2671-2

Editor
 Die Zisterzienser. Ausstellungskatalog (= Schriften d. Rhein. Museumsamtes, 10) – 707 p., 1980; ed. com Kaspar Elm & Peter Joerißen – ISBN 3-7927-0573-7
 Unser Bistum. Ereignisse und Gestalten aus der Geschichte des Bistums Limburg. Von Ferdinand Ebert. – 440 p., Grevenbroich: Bernardus, 1993 – ISBN 3-910082-07-6
 Maximilian Prinz zu Wied. Jäger, Reisender, Naturforscher (= Fauna u. Flora Rheinland-Pfalz, Beih. 17) - 357 p., Landau 1995 – ISSN 0938-7684
 Maximilian Prinz zu Wied: Reise nach Brasilien in den Jahren 1815 bis 1817, fol. I u. II. Frankfurt 1820/21 – 404, 364 p., St. Augustin: Gardez!, 2001 – ISBN 3-89796-026-5
 Klostergärten und klösterliche Kulturlandschaften (= CGL-Studies, 6) – München: Meidenbauer, 2009 – 307 p. – ISBN 978-3-89975-167-3 – ed. com Joachim Wolschke-Bulmahn, Carl-Hans Hauptmeyer, Gesa Schönermark – ISBN 978-3-89975-167-3

Artigos
 Dominik Bilimek, Leben und Werk eines österreichischen Naturforschers. Zur mexikanischen Expedition der Österreicher. In: Sudhoffs Archiv für Geschichte der Medizin und der Naturwissenschaften 49 (4) 1965, p. 338-354, 1 fig.
 Bilimek. Notizen zu seinem Nachlass – Cistercienser Chronik 74, 1967, p. 161-163, 1 fig.; Bregenz. ISSN 0379-8291
 Zur Avifauna des Pantanal, Mato Grosso, Brasilien. In: Charadrius 20, 3, 1984, S. 120-129, 1 Abb.
 Der Große Pantanal und seine Gefährdung – Naturschutz und Naturparke, 125, 1987, p. 26-31, 5 fig.
 Dominik Bilimek. Mönch und Naturforscher im Dienst Maximilians von Mexico-Massimiliano, rilettura di un'esistenza: atti del convegno, Trieste, 4-6 marzo 1987. Trieste: Edizioni della Laguna, 1992, p. 204- 209.
 Principe Maximilian zu Wied-Neuwied, Naturalista e Etnógrafo – Cadernos Germano-  Brasileiros, 31 (3/4) 1993, p. 143-151.
 Prinz Maximilian zu Wied, ein rheinischer Naturforscher des 19. Jahrhunderts – Biologisches Zentralblatt 112, 1993, p. 230-233; Jena.
 Maximilian Prinz zu Wied-Neuwied (1782-1867). Ein rheinischer Ornithologe als Gewährsmann für "Brehm's Thierleben" - Charadrius 30 (3) 1994, p. 132-135; Düsseldorf, Bochum.
 Leben und Wirken des Prinzen Maximilian zu Wied – Fauna und Flora Rheinland-Pfalz, Beiheft 17. Landau 1995, p. 13-26.
 Vorarbeiten zu einer Bibliographie zu Prinz Maximilian zu Wied - Fauna und Flora Rheinland-Pfalz, Beiheft 17. Landau 1995, p. 325-344.
 "Mexikanisches Silber" – Heimat-Jahrbuch Kreis Altenkirchen 39, 1996, p. 136-141, 3 fig.
 Rheinische Naturforscher in Brasilien. Zur 500-Jahrfeier der Landung portugiesischer Seefahrer – Flora Colonia. Mitteilungen Botanischer Garten Köln, vol. 8, 1999/2000, S. 141-157, 10 Abb.
 Maximilian Prinz zu Wied, Forschungsreisender und Ethnograph - Natur und Museum 132 (1) 2001, p. 17-22, 5 fig. Frankfurt: Senckenberg.
 Neuwied als erste Adresse. Korrespondenzen und Begegnungen mit Maximilian Prinz zu Wied – Das Fürstenhaus Wied zur Zeit der Romantik. Neuwied: Kreismuseum, 2002, p. 69-81, 7 fig.
 Missverstandene Klostermedizin – Spektrum der Wissenschaft 3/2006, p. 84-91, 12. f.
 Mutis y Bosio, José Celestino Bruno – BBKL 32, 2011, col. 992-996.
 Plumier, Charles – BBKL 32, 2011, col. 1102-1103.
 Alanus ab Insulis (Alano de Lila/Alain de Lille) – AnáMnesis. Revista semestral de investigacion teológica, México (No. 43) 22, (1) 2012, p. 59-68. ISSN 0188-9567.
 Los Cistercienses, Portadores de Innovaciones en Agricultura, Medicina y Tecnologia - AnáMnesis 22 (2) 2012, p. 55-76.
 Cicero, Romão Batista – BBKL 33, 2013, col. 234-236.
 Maximilian zu Wied. Ornithologe und Forschungsreisender der Alten und Neuen Welt – Gesellschaft für Tropenornithologie. Tagungsband 17, 2013, p. 13-27, 4 fig. ISSN 1618-4408.
 ¿El Mesage e la Biblia o la Teoría de Darwin? – AnÁmnesis 25, 2015, p. 153-164.
 Zuckerhandel als Quelle des Reichtums. Niederländisch-Brasilien im globalen Zusammenhang – Exotismus und Globalisierung. Brasilien auf Wandteppichen, die Tentures des Indes. München: DKV, 2016, p. 51-57.
 Die Forschungsreise des Prinzen Maximilian zu Wied-Neuwied (1782-1867) durch Ost-Brasilien (1815-1817) und ihr herpetologischer Ertrag – Amphibien und Reptilien der Neotropis (= Mertensiella, 23). Rangsdorf: Basilisken, 2016, p. 48-63, 18 fig.
 Na floresta de saía e cártola. Maximilian Principe de Wied: Viagem ao Brasil 1815 até 1817 – do Brasil. Jahrbuch für Brasilien und Freunde der brasilianischen Kultur 2002, p. 115-124, fig.; Greiz/Thüringen. ISBN 3-934673-40-6.
 "Der sterbende Kaiser" und sein Naturforscher. Dominik, Zisterzienser im Dienste des Kaisers Maximilian von México – Magazin für Amerikanistik. Zeitschrift für amerikanische Geschichte 40 (4) 2016, p. 17-21, 5 fig.; 41 (1) 2017, p. 39-43, 5 Abb. ISSN 0170-2513
 Für Preußen an die Front. Prinz Maximilian zu Wied: Der preußische Generalmajor im Spiegel seiner Kriegstagebücher – Schriftenreihe Arbeitskreis Landes-u. Volkskunde, 15. Koblenz: Universität, 2016, p. 60-75, 5 fig. ISSN 1610-8132
 Jagdszenen aus dem Fürstentum Wied. Prinz Maximilian auf Ansitz und Pirsch – Schriftenreihe Arbeitskreis Landes-u. Volkskunde, 16/17. Koblenz: Universität, 2017-2018, p. 56-73, 19 fig.
 Prinz Maximilian zu Wied. Ornithologe der Alten und Neuen Welt. – Die Vogelwarte 55 (4) 2017, p. 320-321, 1 fig. ISSN 0049-6650
 Tropenpracht nach Neuwied gebracht. Prinz Maximilian zu Wied-Neuwied als Botaniker – Heimat-Jahrbuch 2017. Landkreis Neuwied, p. 297-301, 3 fig. ISBN 978-3-9818047-2-0
 Scholastiker und Biologen. Naturforscher im Zwiespalt von Glaube und Wissen – Verhandlungen zur Geschichte der Biologie 19, 2017, p. 19-42. ISBN 978-3-86135-440-6
 Der Prinz zu Wied und sein Wirken im Spiegel von Museen und Ausstellungen – Koenigiana 13 (2) 2019, p. 71-80, 10 fig.; Bonn: Museum Koenig. ISSN 2627-0005
 Deutsche Franziskaner in Mato Grosso 1938-2015. In: Tópicos. Revista da Sociedade Brasil-  Alemanha 60 (3) 2020, p. 31
 Heil und Heilung ‒ Tópicos 60 (4) 2020, p. 22
 Φαρμακοποία. Spuren antiker Heilweisen und Heilslehren in Klöstern ‒ Klostergärten in Deutschland  (= Herrenhäuser Schriften, 11). München: AVM, 2021, p. 21-62, 26 fig.
 La fouille du choer de l'Abbaye en 1963. In: Morimond 1117-2017. Approches pluridisciplinaires d'un reseau monastique. Nancy: PUN-Éditions Universitaires de Lorraine, 2021, p. 45-50. ISBN 978-2-8143-0588-5
 Klostergärten aus Sicht von Botanik und Kulturgeschichte. In: Jahrbücher des nassauischen Vereins für Naturkunde 142, 2021, p. 29-55, 10 fig.; Wiesbaden

Media audiovisuais / Materiais didácticos
 Die Zisterzienser. Ordensleben zwischen Ideal und Wirklichkeit - Slideshow with soundtrack, 36 slides, backup 49 p.; ed. with Chrysostomus Schulz - CALIG-Verlag, München 1983
 SVN-Ökologie. Schülerversuchssystem: equipment, chemicals, teachers notes', exercise book. Bonn: Prof. Maey, 1986
 Westerwald. Land zwischen Rhein, Lahn und Sieg - Cassette film (50 Min.). arbeda-media Wesseling 1989

Weblinks
 Deutsche Nationalbibliothek: catalog
 http://www.cist-natur.de
 http://www.zisterzienserlexikon.de/wiki/Hauptseite: Biographia Cisterciensis: Hermann Josef Roth
 http://www.montabaur.de/montabaur/de/STADT%20&%20POLITIK/Stadtgeschichte/Stadtarchiv/ Abt.11.
 http://www.naturschutzgeschichte.de/3_archiv_bibliothek/bibliothek/bibliothek.html
 http://www.autormobil.de
 http://www.rppd-rlp.de

Cistercienses
Teólogos da Alemanha
Cientistas da Alemanha do século XX
Cientistas da Alemanha do século XXI

Hermann Josef Roth


Un rol principal îl are capitala. În 2006, Bratislava avea 77 facilități comerciale de cazare (dintre care 45 erau hoteluri), cu o capacitate totală de 9.940 de paturi.[125] Un total de 686.201 vizitatori, dintre care 454.870 erau străini, au stat cel puțin o noapte acolo. Cu toate acestea, mare parte dintre turiști vizitează Bratislava o singură zi, și numărul lor exact nu este cunoscut. Majoritatea turiștilor străini provin din Republica Cehă, Germania, Regatul Unit, Italia, Polonia, Austria, Franța, Statele Unite, Japonia și Ungaria. În Slovacia sunt și diverse destinații montane destinate schiatului, precum și destinații balneare.

Patrimoniu
Pe lista patrimoniului mondial UNESCO sunt înscrise următoarele obiective din Slovacia:
 Satul Vlkolinec (1993);
 Spišský Hrad și monumentele culturale asociate (1993);
 Localitatea minieră Banská Štiavnica (1993);
 Peștera din Aggtelek și Carstul Slovac (1995, 2000);
 Centrul vechi istoric din Bardejov (2000);
 Pădurile vechi de mesteacăn din Carpați (2007).

Turismul în Slovacia


Olaylar
 1755 - Haliç dondu.
 1885 - İlk başarılı apandisit ameliyatı, Dr. William W. Grant tarafından, hastası Mary Gartside'a gerçekleştirildi.
 1896 - Utah, Amerika Birleşik Devletleri'nin 45. eyaleti oldu.
 1911 - Babıâli yangını.
 1918 - Rusya, Finlandiya'nın bağımsızlığını tanıdı.
 1926 - İstanbulspor, Kemal Halim Gürgen tarafından kuruldu.
 1932 - Hindistan'da Mahatma Gandhi tutuklandı.
 1939 - Japonya'da faşist Hiranuma Kiichirō başbakan oldu.
 1944 - Sovyet askerleri, savaş öncesinin Polonya sınırını geçti.
 1948 - Burma, Birleşik Krallık'tan bağımsızlığını kazandı.
 1951 - Çin ve Kuzey Kore birlikleri, Seul'ü işgal etti.
 1962 - Amerika Birleşik Devletleri Başkanı John F. Kennedy, Vietnam'a daha fazla asker göndereceklerini açıkladı.
 1967 - 490 kilometre uzunluğundaki Batman-İskenderun petrol boru hattı hizmete açıldı.
 1969 - Her türlü ırk ayrımcılığının kaldırılmasına dair uluslararası sözleşme imzalandı.
 1976 - Çanakkale'de antik Truva kentinin bulunduğu yere, 12 metre yüksekliğinde "Truva Atı" yapıldı.
 1986 - İstanbul Boğazı'nda, Fatih Sultan Mehmet Köprüsü'nün yapımına başlandı.
 1987 - Washington'dan Boston'a giden bir yolcu treni, bir başka trenle çarpıştı: 16 kişi öldü.
 1990 - Pakistan'ın Sind eyaletinde bir yolcu treni, bir yük treni ile çarpıştı: 307 kişi öldü, 700 kişi de yaralandı.
 2004 - Afganistan'da Loya Jirga (Büyük Meclis), yeni anayasayı kabul etti.
 2004 - Gürcistan'da "Kadife Devrim" öncülerinden Mihail Saakaşvili, Eduard Şevardnadze'nin yerine devlet başkanı seçildi.
 2004 - Uzay aracı Spirit Mars'a iniş yaptı.
 2006 - İsrail Başbakanı Ariel Şaron beyin kanaması geçirerek komaya girdi. Yeni parti Kadima'nın 28 Mart'taki seçim zaferinden sonra Ehud Olmert, İşçi Partisi lideri Amir Peretz ile yeni hükûmeti kurdu ve başbakan oldu.
 2010 - Burç Halife'nin inşaatı tamamlandı ve dünyanın en yüksek gökdeleni ünvânını elde etti.

Doğumlar

 659 - Zeynelâbidîn, İsmâiliyye'nin üçüncü İmami (ö. 712)
 1076 - Zhezong, Çin'in Song Hanedanı'nın yedinci imparatorudur (ö. 1100)
 1338 - V. Muhammed, Gırnata Emiri (ö.1391)
 1341 - Wat Tyler, İngiliz devrimci lider (ö.1381)
 1643 - Isaac Newton, İngiliz matematikçi ve modern fiziğin kurucusu (ö. 1727)
 1710 - Giovanni Battista Pergolesi, İtalyan müzisyen (ö. 1736)
 1747 - Dominique Vivant Denon, Fransız sanatçı, ressam, diplomat ve yazar (ö. 1825)
 1785 - Jacob Grimm, Alman yazar (Grimm Kardeşler'in büyüğü) (ö. 1863)
 1797 - Wilhelm Beer, Alman banker, astronom ve iş insanı (ö. 1850)
 1809 - Louis Braille, Fransız eğitimci (görme engellilerce yaygın olarak kullanılan ve kendi adıyla anılan Braille alfabesini icat eden) (ö. 1852)
 1847 - I. Niko Dadiani, Megrelya Prensliği'nin son Prensi (ö. 1903)
 1848 - Katsura Tarō, Japonya Başbakanı (ö. 1913)
 1851 - Bedrifelek Kadınefendi, II. Abdülhamid'in ikinci eşi (ö. 1930)
 1853 - Şayân Kadınefendi, V. Murad'ın üçüncü eşi (ö. 1945)
 1857 - Émile Cohl, Fransız çizer ve animatör (ö. 1938)
 1861 - Mehmet Vahideddin, Osmanlı'nın son padişahı (ö. 1926)
 1864 - George Albert Smith, İngiliz Kraliyet Astronomi Derneği Üyesi, mucit ve öncü film yönetmeni (ö. 1959)
 1866 - Ernest Mangnall, İngiliz teknik direktör (ö. 1932)
 1873 - Avram Galanti Bodrumlu, Türk eğitimci ve siyaset adamı (ö. 1961)
 1876 - Augustus John, İngiliz ressam ve grafik sanatçısı (ö. 1961)
 1882 - Yoshijirō Umezu, Japon asker (ö. 1949)
 1894 - Evariste Lévi-Provençal, Fransız Orta Çağ tarihçisi, oryantalist, Arap Dili ve Edebiyatı uzmanı ve İslam tarihçisi (ö. 1956)
 1896 - André Masson, Fransız ressam (ö. 1987)
 1900 - Ernesto Palacio, Arjantinli tarihçi (ö. 1979)
 1900 - Nazlı Ecevit, Türk ressam (ö. 1985)
 1903 - Georg Elser, Alman marangoz (Hitler'e karşı başarısız suikast girişiminde bulunan) (ö. 1945)
 1905 - Aristid von Grosse, Alman-Amerikalı kimyager ve akademisyen (ö. 1985)
 1905 - Tore Keller, İsveçli futbolcu (ö. 1988)
 1913 - Malietoa Tanumafili II, Samoa'nın devlet başkanı (ö. 2007)
 1915 - Marie-Louise von Franz, İsviçreli analitik psikolog ve araştırmacı (ö. 1998)
 1916 - Slim Gaillard, Amerikalı caz şarkıcısı, piyanist ve gitarist (ö. 1991)
 1918 - Étienne Dailly, Fransız senatör ve hukukçu (ö. 1996)
 1923 - Maurice Cazeneuve, Fransız oyuncu, yönetmen ve senarist (ö. 2016)
 1924 - Charles Tone, Amerikalı siyasetçi (ö. 2018)
 1925 - Abdullah Müctebavi, İranlı serbest güreşçi (ö. 2012)
 1925 - Zigmas Zinkevičius, Litvan dil bilimci ve tarihçi (ö. 2018)
 1926 - Margareta Niculescu, Rumen sanatçı, kuklacı, öğretmen ve tiyatro yönetmeni (ö. 2018)
 1927 - Sabite Tur Gülerman, Türk ses sanatçısı (ö. 1989)
 1928 - Maurice Rigobert Marie-Sainte, Martinikli piskopos (ö. 2017)
 1929 - Amitai Etzioni, Alman sosyolog
 1929 - Günter Schabowski, Alman siyasetçi (ö. 2015)
 1929 - Özcan Başkan, Türk dil bilimci (ö. 1997)
 1931 - Coşkun Özarı, Türk futbolcu ve teknik direktör (ö. 2011)
 1931 - Nora Iuga, Rumen şair, yazar ve çevirmen
 1932 - Carlos Saura, İspanyol film yönetmeni (ö. 2023)
 1933 - II. İlia, Gürcü Ortodoks Kilisesi Katolikos-Patriği
 1934 - Rudolf Schuster, Slovak bir siyasetçi
 1937 - Dyan Cannon, Amerikalı film ve televizyon oyuncusu, yönetmen, senarist, editör ve film yapımcısı
 1940 - Brian Josephson, Galli teorik fizikçi
 1940 - Gao Xingjian, Çin-Fransız nesir yazarı, çevirmen, tiyatro yazarı, tiyatro yöneticisi, eleştirmen, ressam ve Nobel Edebiyat Ödülü sahibi
 1941 - George Pan Cosmatos, Yunan asıllı İtalyan film yönetmeni (ö. 2005)
 1942 - John McLaughlin, İngiliz müzisyen
 1943 - Hwang Sok-yong, Güney Koreli roman yazarıdır
 1945 - Richard Schrock, Amerikan kimyager
 1948 - Cissé Mariam Kaïdama Sidibé, Malili bir politikacı (ö. 2021)
 1954 - Tina Knowles, Amerikalı iş insanı ve moda tasarımcısı
 1956 - Ann Magnuson, Amerikalı aktris ve kabare sanatçısı
 1956 - Nur Yoldaş, Türk pop müzik sanatçısı
 1958 - Matt Frewer, Kanadalı TV ve film oyuncusudur
 1960 - Michael Stipe, Amerikalı şarkıcı-söz yazarıdır
 1963 - Dave Foley, Amerikalı komedyen, oyuncu ve seslendirme sanatçısı
 1963 - Till Lindemann, Alman müzisyen
 1965 - Julia Ormond, İngiliz oyuncu
 1969 - Kees van Wonderen, eski Hollandalı futbolcudur
 1971 - Tayfun Güneyer, Türk senarist ve yönetmen
 1978 - Marcello Bravo, Avusturyalı dansçı ve porno yıldızı
 1980 - Bobbi Eden, Hollandalı aktris ve porno film oyuncusu
 1980 - Öner Erkan, Türk oyuncu
 1980 - Miguel, Portekizli eski futbolcudur
 1984 - İbrahim Akın, Türk futbolcu
 1985 - Gökhan Gönül, Türk futbolcu
 1985 - Al Jefferson, Amerikalı profesyonel basketbolcudur
 1986 - Younès Kabou, Fransız eski millî futbolcudur
 1986 - James Milner, İngiliz futbolcudur
 1987 - Marissa Coleman, Amerikalı basketbolcu
 1990 - Iago Falque, İspanyol futbolcudur
 1990 - Alberto Paloschi, İtalyan futbolcudur
 1990 - Toni Kroos, Alman futbolcu
 1996 - Emma Mackey, İngiliz-Fransız oyuncudur
 1997 - Ante Žižić, Hırvat profesyonel basketbolcudur
 1997 - Gino Mäder, İsviçreli yol ve pist bisikleti yarışçısı (ö. 2023)
 2005 - Daphne Keen, İngiliz-İspanyol çocuk oyuncu

Ölümler
 1309 - Folignolu Angela, İtalyan mistik ve yazar (d. 1248)
 1761 - Stephen Hales, İngiliz fizyolojist, kimyacı ve mucit (d. 1677)
 1782 - Ange-Jacques Gabriel, Fransız mimar (d. 1698)
 1786 - Moses Mendelssohn, Alman filozof (d. 1729)
 1825 - I. Ferdinando, Sicilyateyn Kraliyeti'nin Kralı (d. 1751)
 1877 - Cornelius Vanderbilt, Amerikalı girişimci (d. 1794)
 1882 - John William Draper, Amerikalı bilim insanı, filozof, hekim, tarihçi, kimyager ve fotoğrafçı (d. 1811)
 1886 - Pyotr Tkaçov, Rus yazar, eleştirmen ve devrimci (d. 1844)
 1891 - Pierre de Decker, Belçikalı politikacı, devlet adamı ve yazar (d. 1812)
 1892 - James Redhouse, İngiliz dil bilgini, mütercim ve sözlük yazarı (d. 1811)
 1896 - Henri Alfred Jacquemart, Fransız heykeltıraş (d. 1824)
 1910 - Frederick Matthew Darley, Yeni Güney Galler'in 6. Yüksek Yargıcı (d. 1830)
 1913 - Alfred Graf von Schlieffen, Alman general (d. 1833)
 1915 - Anton von Werner, Alman ressam (d. 1843)
 1919 - Georg von Hertling, Alman devlet adamı ve düşünür (d. 1843)
 1920 - Benito Pérez Galdós, İspanyol yazar ve oyun yazarı (d. 1843)
 1924 - René Basset, Fransız şarkiyatçı (d. 1855)
 1927 - Süleyman Nazif, Türk şair, yazar ve devlet adamı (d. 1870)
 1929 - Cemil Arıcan, Türk siyasetçi (d. 1880)
 1936 - James Churchward, İngiliz asker, araştırmacı, kaşif, balık uzmanı, maden bilimcisi ve tarihçi (d. 1851)
 1941 - Henri Bergson, Fransız filozof ve Nobel Edebiyat Ödülü sahibi (d. 1859)
 1960 - Albert Camus, Fransız yazar, düşünür ve Nobel Edebiyat Ödülü sahibi (d. 1913)
 1961 - Erwin Schrödinger, Avusturyalı fizikçi ve Nobel Fizik Ödülü sahibi (d. 1887)
 1963 - Muzaffer Sarısözen, Türk folklorcu, Türk halk müziği sanatçısı ve derleyici (d. 1899)
 1965 - T.S. Eliot, ABD asıllı Britanyalı şair, oyun yazarı ve Nobel Edebiyat Ödülü sahibi (d. 1888)
 1966 - Georges Theunis, Belçika'nın 24. Başbakanı (d. 1873)
 1967 - Boris Kraigher, Sloven komünist partizan, eski Slovenya Sosyalist Cumhuriyeti Başbakanı (d. 1914)
 1975 - Carlo Levi, İtalyan ressam, yazar, doktor, aktivist ve antifaşist (d. 1902)
 2000 - Spiros Markezinis, Yunan siyasetçi (d. 1909)
 2003 - Sabiha Gürayman, Türk inşaat mühendisi ve voleybolcu (Türkiye'nin ilk kadın inşaat mühendisi) (d. 1910)
 2010 - Kemal Demir, Türk hekim, siyasetçi ve Kızılay Genel Başkanı (d. 1921)
 2013 - Şenay Yüzbaşıoğlu, Türk pop müzik şarkıcısı ve söz yazarı (d. 1947)
 2013 - Tony Lip, Amerikalı oyuncu (d. 1930)
 2014 - Mrinal Das, Bangladeşli komünist siyasetçi ve sendikacı (d. 1948)
 2014 - Sergey Kozlov, eski Sovyet ve Rus futbolcu ve teknik direktördür (d. 1960)
 2015 - Pino Daniele, İtalyan şarkıcı, gitarist ve söz yazarı (d. 1955)
 2015 - Azizullah Ludin, eski Afganistan Bağımsız Seçim komisyonu üyesi siyasetçi (d. 1939)
 2015 - Natalino Pescarolo, İtalyan Katolik Piskopos (d. 1929)
 2015 - Stuart Scott, Amerikalı spor spikeri ve spor yorumcusu (d. 1965)
 2015 - René Vautier, Fransız film yönetmeni (d. 1928)
 2016 - Tom Allin, İngiliz kriket oyuncusu (d. 1987)
 2016 - Stephen W. Bosworth, Amerikalı akademisyen ve diplomat (d. 1939)
 2016 - Michel Galabru, Fransız oyuncu (d. 1922)
 2016 - Jorge Lepra, Uruguaylı diplomat ve siyasetçi (d. 1942)
 2016 - Achim Mentzel, Alman müzisyen ve oyuncu (d. 1946)
 2016 - Maja Maranow, Alman oyuncu (d. 1961)
 2016 - Andres Rodríguez, Venezuelalı iş insanı ve at binicisi (d. 1984)
 2016 - Robert Stigwood, Avustralyalı film yapımcısı (d. 1934)
 2016 - Sedat Üründül, Türk yüksek inşaat mühendisi ve müteahhit (d. 1919)
 2017 - Hişam el-Uteybi, Kuveytli eski bakan ve siyasetçidir (d. 1946)
 2017 - Heinz Billing, Alman fizikçi ve bilgisayar mühendisidir (d. 1914)
 2017 - William J. Cason, Amerikalı siyasetçi ve avukat (d. 1924)
 2017 - Willie Evans, Siyahi profesyonel Amerikan fubolcusu (d. 1937)
 2017 - Jordi Pagans i Monsalvatje, İspanyol ressamdır (d. 1932)
 2017 - Ezio Pascutti, İtalyan futbolcu ve futbol menajeri (d. 1937)
 2017 - Georges Prêtre, Fransız orkestra şefi (d. 1924)
 2017 - Anna Senkoro, Tanzanyalı siyasetçi (d. 1962)
 2017 - Gabriel Tang, Güney Sudanlı isyancı milislerin lideri general (d. 1960)
 2017 - Anthony Tu Shihua, Çinli Katolik piskopos (d. 1919)
 2018 - Aharon Appelfeld, İsrailli romancı ve yazar (d. 1932)
 2018 - Ulhas Bapat, Hint santoor enstrümanı çalan bir müzisyendir (d. 1950)
 2018 - Brendan Byrne, Amerikalı siyasetçi (d. 1924)
 2018 - Johannes Brost, İsveçli oyuncu ve komedyendir (d. 1946)
 2018 - Lyli Herse, Eski Fransız kadın bisiklet yarışçısıdır (d. 1928)
 2018 - Senichi Hoshino, eski Japon beyzbolcu ve spor antrenörüdür (d. 1947)
 2018 - Vladimir Yankilevsky, Rus sanatçıdır (d. 1938)
 2019 - İvan Bortnik, Sovyet-Rus oyuncu (d. 1939)
 2019 - Harold Brown, Amerikalı nükleer fizikçi (d. 1927)
 2019 - John Burningham, İngiliz çocuk kitapları yazarı ve çizerdir (d. 1936)
 2019 - Harold Demsetz, Amerikalı ekonomist (d. 1930)
 2019 - Leo J. Dulacki, Amerikalı asker (d. 1918)
 2019 - Turhan Erdoğan, Türk akademisyen ve inşaat mühendisi (d. 1938)
 2019 - Miguel Gallastegui, İspanyol bask pelota (pelotari) sporcusudur (d. 1918)
 2019 - David Garman, İngiliz mucit ve iş adamıdır (d. 1922)
 2019 - Louisa Moritz, Küba asıllı Amerikalı oyuncu ve avukattır (d. 1946)
 2019 - Norman Snider, Kanadalı senarist ve oyuncu (d. 1945)
 2020 - Oliver Batali Albino, Güney Sudanlı politikacı (d. 1935)
 2020 - Guy Arnold, Britanyalı kâşif, eğitimci, gazeteci, kuzey-güney ilişkileri uzmanı, seyahat ve politika yazarı (d. 1932)
 2020 - Russell Bannock, Kanadalı savaş pilotu ve yazar (d. 1919)
 2020 - Herbert Binkert, Alman millî futbolcu ve teknik direktör (d. 1923)
 2020 - Tom Long, Avustralyalı aktör (d. 1968)
 2020 - Lorenza Mazzetti, İtalyan film yönetmeni, romancı, ressam ve fotoğraf sanatçısı (d. 1927)
 2020 - Walter Ormeño, Perulu eski millî futbolcudur (d. 1926)
 2021 - Tom Acker, Amerikalı beyzbolcu (d. 1930)
 2021 - Anatoliy Butenko, Ukraynalı siyasetçi (d. 1938)
 2021 - Sandra Hutchens, Amerikalı kamu güvenliği yetkilisi ve siyasetçi (d. 1955)
 2021 - Franco Loi, İtalyan şair ve deneme yazarı (d. 1930)
 2021 - Laurent Mailhot, Kanadalı tarihçi, yazar, profesör, deneme yazarı ve edebiyat eleştirmenidir (d. 1931)
 2021 - John Muckler, Kanadalı profesyonel eski buz hokeyi oyuncusu, antrenör ve yönetici (d. 1934)
 2021 - Elias Rahbani, Lübnanlı bir müzisyen, besteci, söz yazarı, orkestra şefi (d. 1938)
 2021 - Tanya Roberts, Amerikalı oyuncu, yapımcı ve komedyen (d. 1955)
 2021 - M. R. Schunker, Hint Donanması'nda görev almış amiral rütbesindeki eski asker (d. 1924)
 2021 - Gregory Sierra, Amerikalı aktör (d. 1937)
 2021 - Martinus Veltman, Hollandalı teorik fizikçi ve Nobel Fizik Ödülü sahibi (d. 1931)
 2022 - Javier Astúa, Kosta Rikalı millî futbolcu ve teknik direktör (d. 1968)
 2022 - Joan Copeland, Amerikalı oyuncudur (d. 1922)
 2022 - William M. Ellinghaus, Amerikalı girişimci ve iş adamı (d. 1922)
 2022 - Irma Mico, Avusturya-Macaristan doğumlu Fransız direniş savaşçısı (d. 1914)
 2022 - Stelios Serafidis, Yunan eski millî futbolcudur (d. 1935)
 2023 - Thirumagan Evera, Hintli siyasetçi (d. 1977)
 2023 - David Gold, İngiliz iş adamı ve yönetici (d. 1936)
 2023 - Elwood Hillis, Amerikalı hukukçu ve siyasetçi (d. 1926)
 2023 - Pierre Joassin, Belçikalı film yönetmeni ve senarist (d. 1948)
 2023 - Alan Mackay-Sim, Avustralyalı biyomedikal teknisyeni (d. 1951)
 2023 - Rosi Mittermaier, Alman kayakçı (d. 1950)
 2023 - Beeyar Prasad, Hintli söz yazarı, senarist, televizyon sunucusu ve şair (d. 1961)
 2023 - Hans Rebele, orta saha mevkiinde oynamış Alman eski millî futbolcu (d. 1943)
 2023 - Fay Weldon, İngiliz yazar (d. 1931)

Tatiller ve özel günler
 Myanmar Ulusal Günü
 Diyarbakır'da Süleyman Nazif'i Anma Günü

0104
04

4 Ocak


Deniz Sağdıç (née en 1981 à Mersin, Turquie ) est une artiste turque. Elle a commencé sa formation artistique à la Faculté des Beaux-Arts de l' Université de Mersin en 1999. Elle a pris part à divers projets dès sa vie d'étudiante. Elle est diplômée en 2003 puis s'installe dans la capitale, Istanbul.

Œuvres
La jeune artiste a participé à de nombreux projets internationaux et nationaux.

Elle recourt au surcyclage (upcycling) et réalise des portraits de personnes célèbres à l'aide de matériaux de récupération, notamment des jeans, du tissu ou des boutons.

Expositions d'art

Expositions personnelles
 Palais Çırağan « Ready ReMade » - Istanbul 2019
 « Denim ReMade » Denim Premiere Vision Milano - Milan 2019
 Festival du Denim de Hong Kong « Denim ReMade » - Hong Kong 2019
 « Fabric ReMade » Première Vision New York - New York 2019
 Association des architectes « quelqu'un » 1927 - Ankara 2018
 « Denim ReMade » Première Vision Londres - Londres 2018
 « Denim ReMade » Denim-Days Amsterdam - Amsterdam 2018
 « Denim ReMade » Denim-Days New York - New York 2018
 "Ready - ReMade" Vis Sanat à Istanbul 2016
 Galerie "The Soul" Çankaya, Atatürk Culture Arts And Convention Center, Mine Art Gallery, Güneş Sigorta Art Gallery à Ankara, Eskişehir, Bodrum, Istanbul 2014 - 2016
 "Woman: Ownership", Renart Gallery, Iş Bank Art Gallery – Istanbul, Izmir 2013 - 2014
 "Dream And Real", Galerie Pinelo, Galerie Gama – Istanbul 2011 - 2013

Biennales
  Biennale de Çanakkale Çanakkale 2018
  Biennale de Thessalonique Thessalonique 2017
 Kyoto Art Quake 2015 Kyoto 2015

Ateliers
 « Denim ReMade » Denim Premiere Vision Milano - Milan 2019
 « Fabric ReMade » Première Vision Paris - Paris 2019
 Festival du Denim de Hong Kong « Denim ReMade » - Hong Kong 2019
 « Denim ReMade » Première Vision Londres - Londres 2018
 « Denim ReMade » Denim-Days Amsterdam - Amsterdam 2018
 « Denim ReMade » Denim-Days New York - New York 2018
 Cappadox « LEVI'S x Deniz Sağdıç » - Cappadoce 2018
 " Birlikte / Ensemble " Uniq İstanbul - Istanbul 2017
 « L'art pour le dialogue de la société civile » UNESCO AIAP - Denizli 2015

Expositions collectives
 « Une sélection de la collection Hacı Sabancı » - Istanbul 2019
 Galerie Merkur « ArtWeek Akaretler », Akaretler - Istanbul 2019
 « Artiste à artiste » Galerie Büyükdere35 - Istanbul 2019
 Galerie DDesign « Dualite » - İstanbul 2018
 Exposition de groupe « X », Endless Art Taksim - Istanbul 2018
 " YTS Art, Lütfi Kirdar Cong. Centre - Istanbul 2017
 « Femmes dans le coin » Kare Art Gallery İstanbul 2017
 Orphelinat historique « Yaşa(t)mak Aşktır » Ortaköy - Istanbul 2017
 Galerie Turkmall "Ensemble" – Istanbul 2017
 Galerie Uniq « Amoureux » – Istanbul 2016
 Galerie de résumés "Day Dreams" – Istanbul 2016
 "Moins de 40 ans, 40 artistes" Centre culturel Adnan Saygun - Izmir 2015
 Galerie NK « Clair de lune I » – Washington 2015
 Galerie Armaggan "States Of Material III" - Istanbul 2015
 Galerie Summart « Art Wearable » - Istanbul 2015
 "New York Art Expo 2015" Galerie NK – New York - 2015
 Exposition-atelier de l'IAA "Art pour le dialogue avec la société civile" - Istanbul 2015
 "Kyoto Art Quake Biennale 2015" Le Musée de Kyoto – Kyoto 2015
 Galerie d'Art Galatea "Le Ruban" – Istanbul 2015
 "Ask'a Randevu" Centre d'art de l'usine à gaz de la ville historique - İzmir 2015

Références

Liens externes

 Site Web de Deniz Sağdıç
 http://vissanat.com/
 https://www.haberturk.com/denizli-haberleri/73486903-kot-parcalari-sanat-eserine-donusturulduyuzlerce-kisi-deniz-sagdici-hayranlikla
 https://ykklondonshowroom.com/2019/12/19/ykk-presents-artist-deniz-sagdic-in-new-exhibition/
 https://onedio.com/haber/kot-giysileri-inanilmaz-sanat-eserlerine-donusturen-sanatci-deniz-sagdic-ile-tanisin-843299
 https://www.trt2.com.tr/kultur/yeryuzleri/deniz-sagdic-or-yeryuzleri-or-10-bolum-122558

Artiste contemporain turc
Naissance en 1981
Pages avec des traductions non relues

Deniz Sağdıç


Pământul Făgăduinței (, translit.: Ha ' aretz HaMuvtahat; أرض الميعاد, translit.: Ard Al-Mi ' ad; cunoscut și sub numele de Țara de Lapte și Miere) este țara care, potrivit cărții Tanah (Biblia ebraică), a fost promisă și, ulterior, dată de Dumnezeu lui Avraam și urmașilor lui și, în context modern, o imagine și o idee referitoare atât la regăsita Patrie pentru poporul Evreu cât și, în sens larg, la mântuire și eliberare.

Istorie biblică
Promisiunea a fost prima dată făcută lui Avraam (), apoi confirmată fiului său Isaac (), și apoi fiul lui Isaac, Iacov (), nepotul lui Avraam. Pământul Făgăduinței a fost descris ca un teritoriu între fluviulul Egiptului (adică Nilul) și fluviul Eufrat(). O suprafață mai mică a fostei țări canaanite și a pământurilor la est de râul Iordan a fost cucerită și ocupată de către urmașii canaaniților, israeliții, după ce Moise a condus Exodul din Egipt (); această ocupație a fost interpretată ca împlinire a făgăduinței lui Dumnezeu ().

Conceptul sionist
Conceptul de Pământ al Făgăduinței este principiul central al Sionismului, al cărui discurs sugerează că evreii de azi sunt descendenți din israeliții și macabeii de la care moștenesc dreptul de a-și restabili patria. Palestinienii susțin și ei că descind din israeliți și macabei, precum și toate celelalte popoare care au trăit în regiune.

Negro spiritual
Simbolistica legată de Pământul Făgăduinței a fost invocată în Negro spiritual ca paradis și ca o evadare din sclavie, ideal care, de multe ori, poate fi atins numai prin moarte. Imaginile și termenii au fost, de asemenea, utilizate în cultura populară: de exemplu în predici și discursuri, cum ar fi "Am fost în vârful muntelui" (I've Been to the Mountaintop), faimosul discurs al lui Martin Luther King Jr. din anul 1968:

Promisiunea divină
Promisiunea pe care este baza acestei sintagme este cuprinsă în mai multe versete din Geneza în Tora. În  se spune:

 După aceea a zis Domnul către Avram: "Ieși din pământul tău, din neamul tău și din casa tatălui tău și vino în pământul pe care ți-l voi arăta Eu."
și în :

 Acolo S-a arătat Domnul lui Avram și i-a zis: "țara aceasta o voi da urmașilor tăi"

Vezi și
 Bătălia de la Refidim
 Cucerirea Canaanului
 Legământul Avraamic
 Israel Mai Mare
 Țara lui Israel
 Sudul Levantului

Referințe

Sionism
Avraam
Cartea Genezei
Canaan
Locuri ale Vechiului Testament

Pământul Făgăduinței


تحددت المرحلة الثالثة للاتحاد الآسيوي لكرة القدم من تصفيات كأس العالم لكرة القدم 2010 عن طريق قرعة عشوائية أجريت في دربان، جنوب أفريقيا يوم 25 نوفمبر 2007. بدأت المرحلة في 6 فبراير 2008 وانتهت في 22 يونيو 2008.

أفضل بلدين في كل مجموعة في نهاية المرحلة يتقدمان إلى المرحلة الرابعة، حيث سيتم تقسيم الفرق العشر المتبقية إلى مجموعتين من خمسة.

النظام
الفرق العشرين (5 فرق حصلوا على إعفاء مباشرة إلى المرحلة الثالثة، و11 فائز أعلى تصنيفاً من المرحلة الأولى، وأربعة فائزين من المرحلة الثانية) قسموا إلى أربع أوعية للقرعة، يحتوي كل منها على خمس فرق. ووزعت الأوعية كما يلي:

تم تقسيم 20 فريقاً إلى خمس مجموعات جميعها من أربعة فرق – على أن يلعب كل فريق ذهاباً وإياباً ضد كل من الفرق الثلاثة الأخرى في المجموعة.

تأهل أفضل فريقين من كل مجموعة إلى المرحلة الرابعة.

المجموعة أ

المجموعة 2

المجموعة 3

المجموعة 4

المجموعة 5

ملاحظات

مراجع

روابط خارجية
 Asian zone at FIFA.com
 Results and schedule at the-AFC.com

تصفيات كأس العالم 2010 (آسيا)
تصفيات

المرحلة الثالثة في تصفيات آسيا لكأس العالم 2010


Zebron Kalima, né le  à Lilongwe, est un footballeur international malawite. Il joue au poste d'ailier à Silver Strikers.

Carrière

En club

En sélection
Il fait ses débuts en sélection le 31 décembre 2021 lors d'une rencontre amicale gagnée 2-1 contre les Comores.
Il fait partie de l'effectif du Malawi qui a participé à la CAN 2021.

Palmarès
 Silver Strikers
 Coupe du Malawi (1) :
 Vainqueur : 2021.

Liens externes

Footballeur international malawite
Naissance à Lilongwe
Naissance en mai 2002

Zebron Kalima


Arqueojogos (Archeogaming) é um cenário dentro da arqueologia que, de modo geral, considera o estudo da disciplina dentro dos videogames, assim como seu uso para responder a interesses arqueológicos. Com isso, ele pode incluir, mas não se limita, a escavação física de disco rígidos (hardwares) dos equipamentos, o uso de métodos arqueológicos ou o estudo crítico de como a disciplina é representada nesses universos. A aplicação de realidade virtual e aumentada em arqueologia também podem ser discutidas nessa rubrica.

Meghan Dennis afirma que o arqueojogo é "a utilização e tratamento do espaço imaterial para o estudo da criação de culturas, especificamente através do videogame" que "requer tratar o mundo do jogo, um mundo delimitado e definido pelas limitações do hardware, software e codificação, tanto como um universo fechado quanto uma extensão da cultura externa que o criou. Tudo que adentra o espaço imaterial vem da fonte cultural externa, de um jeito ou de outro". Levando isso em consideração, o cenário dos arqueojogos indica que não há diferença funcional entre estudar arqueologia no físico, em sua materialidade, e implementá-lo enquanto um estudo, crítica e criação do videogame para e sobre arqueologia. Assim, dizemos que arqueojogar "requer a mesma prática padrão de coleta física de dados da escavação, apenas com ferramentas diferentes. Ele também provê a oportunidade de usar o mundo dos jogos para refletir a prática, teoria e a perspectiva da [arqueologia]".

História
O primeiro registro do uso do termo "Archaeogaming" apareceu em 9 de junho de 2013, no blog de Andrew Reinhard, onde ele discutiu as possibilidades da arqueologia de World of Warcraft e argumentou pelo potencial para explorar a jogabilidade e construção desses mundos usando a metodologia arqueológica. O termo passou a ser usado retroativamente a trabalhos realizados anteriormente no âmbito dos videogames e da arqueologia, como, por exemplo, na investigação etnográfica conduzida por Emily Johnson em The Elder Scrolls V: Skyrim. Desde então, o termo vem sendo usado por vários acadêmicos e segue em desenvolvimento. Embora Reinhard leve o crédito por seu primeiro uso, nota-se aqui muitos outros estudos acadêmicos já o abordavam sob diferentes nomes como arqueologia de jogos (gaming archaeology) ou jogo-arqueologia (game-archaeology).

Tipos de arqueojogos
Há muitas formas ou subcategorias no espectro mais amplo dos arqueojogos: do estudo da cultura material dos videogames à criação de jogos como meio de pensar sobre ou representar a prática, processos e resultados arqueológicos. As categorias centrais serão discutidos abaixo.

Arqueologia dos videogames (escavação no mundo real)
A arqueologia dos videogames no mundo físico implica na escavação da cultura material usando metodologias convencionais e especializadas para os arqueojogos. A escavação do cemitério de jogos da Atari, que descobriu cartuchos de E.T. the Extra-Terrestrial, no New Mexico, é um exemplo deste tipo.

Arqueologia nos videogames (escavação digital)
A escavação digital faz uso de métodos arqueológicos para investigar a operação por dentro do jogo. Um exemplo desse método pode ser encontrado no uso que John Aycock faz dos métodos da ciência da computação para explorar a construção e implementação de funções dentro dos videogames. Douglas Heaven escreveu sobre a arqueologia dos dejetos/lixo no mundo virtual para a revista New Scientist. Em junho de 2016, o lançamento de No Man's Sky foi acompanhado por uma prospecção arqueológica, o primeiro projeto formal de arqueologia realizado dentro de um universo de geração procedural.

Análise crítica da arqueologia e patrimônio cultural nos videogames
O estudo crítico de como a arqueologia tem sido, poderia e deveria ser usada em videogames é, talvez, a abordagem mais extensa dos arqueojogos em grupos acadêmicos e literatura popular. Proponentes deste eixo discutem como a arqueologia tem sido representada em produções externas dos jogos, além de produzir enquadramentos que tentam melhorar a representação do material arqueológico, técnicas e resultados.

O patrimônio cultural também pode ser explorado de forma arqueológica através do arqueojogo, de análises críticas de jogos como Subnautica  e Never Alone,  ao uso em didático, por professores e estudantes, de playthoughs de Far Cry Primal.

Contribuidores também têm explorado aspectos de design e criação de jogos, em relação à disciplina, expondo paralelos entre o desenolvimento de títulos como Dia do Tentáculo remaster e o processo arqueológico.

Criação de jogos arqueológicos
Há dois ramos principais nestes subgrupos: jogos que representam materiais, técnicas e processos arqueológicos e aqueles que atendem às necessidades da disciplina. A primeira, se refere à produção de jogos para museus, exibições ou sites online, normalmente como o objetivo educacional ou para informar uma audiência. A segunda, foca em como os videogames, como um tipo de mídia, podem ser usados para suprir, superar ou fornecer novos métodos de registrar, expressar ou comunicar a arqueologia para fins acadêmicos.

Recepção de mídia
O conceito de arqueojogos começou a receber atenção global após a publicação do artigo de Kathleen Caulderwood, "The Archaeologist Who Studies World of Warcraft ", em agosto de 2015 no Vice Motherboard. A história recebeu maior circulação graças a um site chamado Kotaku, sobre vídeo games, que o mencionou na postagem "Arqueólogos de verdade estão escavando World of Warcraft, Skyrim". Guokr, um site chines de notícias científicas e tecnológicas, comentou sobre archaeogaming logo depois, seguido pelo site de tecnologia alemã, Tecnology Review.

Arqueojogo tem sido o assunto de duas  transmissoras nacionais de rádio no Canadá e Irlanda. Primeiro em Spark, um programa de rádio da Canadian Broadcasting Companie – CBC, Nora Young, "Nós estamos criando ao longo do caminho': o que significa ser um arqueólogo de videogame". Depois, no Ireland's Lyric FM Culture File com Eleonor Flagg, "O que é archaeogaming?"

Desenvolvimentos subsequentes
Em abril de 2016, um grupo de acadêmicos reunidos na universidade de Leiden, Holanda, como parte da conferência VALUE, sobre passado interativo. O objetivo dessa conferência foi apresentar pesquisas atuais, engajar discussões críticas sobre arqueologia e videogames, criando um manifesto para assentar as bases daquilo que vinha sido trabalhado sob a alcunha de arqueojogos, a partir de seu próprio desenvolvimento teórico, metodológico e prático. Os princípios centrais do primeiro rascunho do manifesto (1.0) são os seguintes:

 Criar uma linguagem comum para descrever a intersecção entre arqueologia e videogame.
 Desenvolver paradigmas metodológicos, técnicos e teóricos requeridos para análises efetivas, críticas e aprimoramento do campo.
 Desenvolver estratégias efetivas de comunicação com as indústrias de desenvolvimento de jogos em relação ao uso da arqueologia.
 Desenvolver estruturas éticas para o envolvimento de materiais arqueológicos em videogames.
 Curar e fornecer conjuntos de dados, informações e modos de comunicação que sejam acessíveis a desenvolvedores que desejam acessar material arqueológico.
 Desenvolver plataformas pelas quais o público possa acessar informações arqueológicas integrais sobre e para videogames.
 Preservar jogos, cultura dos jogos e a história dos jogos usando métodos e teorias arqueológicas apropriadas.
 Abordar o estudo da percepção pública da arqueologia nos/dos videojogos, bem como a sua cultura envolvente (incluindo convenções, cosplays, fanart, etc.) com o devido cuidado e abordagens metodológicas adequadas.
 Envolver-se com a história do desenvolvimento, a cultura do desenvolvedor e o impacto que isso tem na prática de desenvolvimento de jogos através de uma lente arqueológica.
 Desenvolver o campo de arqueojogo em nível acadêmico, público e industrial por meio de compartilhamento efetivo de conhecimento, centralização e informações abertas.

Alguns jogos arqueológicos
Em 2019, foi realizada um projeto de iniciação científica na área de arqueojogos (PICVOL 2019/2020 — UFS)  com o intuito de identificar elementos arqueológicos ou que remetiam a arqueologia através do mapeamento de jogos eletrônicos disponíveis no mercado dos videogames. Através do levantamento desses dados foi possível a construção de um banco de dados contendo 65 jogos arqueológicos ou com menções a arqueologia. Esses jogos são:

Referências

Bibliografia

 Caraher, B., R. Guins, R. Rothaus, A. Reinhard, B. Weber. 2014. Por que gostamos do Atari. Recurso online: https://www.theatlantic.com/technology/archive/2014/08/why-we-dug-atari/375702/ . Último acesso em 4 de maio de 2016.
 Caulderwood, K. 2015. O arqueólogo que estuda World of Warcraft. Recurso online: http://motherboard.vice.com/read/the-archaeologist-who-studies-world-of-warcraft . Último acesso em 4 de maio de 2016.
 Dennis, M. 2016. Archaeogaming. Recurso online: http://gingerygamer.com/index.php/archaeogaming/ . Último acesso em 2 de maio de 2016.
 Flegg, E. O que é Archaeogaming. Arquivo Cultura Lyric FM. Recurso online: https://soundcloud.com/soundsdoable/culture-file-archeogaming-part . Último acesso em 4 de maio de 2016.
 Flegg, E. Arqueologia no céu de ninguém. Arquivo Cultura Lyric FM. Recurso online: https://soundcloud.com/soundsdoable/culture-file-archeogaming . Último acesso em 4 de maio de 2016.
 García-Raso, D. 2017. Yacimiento píxel. Os videojuegos como material cultural . JAS Arqueología Editorial, Madrid.
 Céu, D. 2015. See More O que o lixo digital despejado nos jogos nos diz sobre os jogadores. Recurso online: https://www.newscientist.com/article/dn28505-what-digital-trash-dumped-in-games-tells-us-about-the-players/ . Último acesso em 4 de maio de 2016.
 Johnson, E. 2013. Arqueologias Experientes: Uma mini-etnografia explorando a maneira como as pessoas se envolvem com o passado em videogames de RPG para um jogador. Tese de Mestrado: Universidade de York.
 Lepies, J. 2015. Eine Vorbereitung auf von Maschinen erstellte Kulturen. Recurso online: http://www.heise.de/tr/artikel/Eine-Vorbereitung-auf-von-Maschinen-erstellte-Kulturen-2813007.html . Último acesso em 4 de maio de 2016.
 Plunkett, L. 2015. Arqueólogo atual está cavando através de World of Warcraft, Skyrim. Recurso online: http://kotaku.com/actual-archaeologist-is-digging-through-world-of-warcra-1724001740 . Último acesso em 4 de maio de 2016.
 Reinhard, A. 2013. O que é Archaeogaming? Recurso online: https://archaeogaming.com/2013/06/09/what-is-archaeogaming/ . Último acesso em 2 de maio de 2016.
 Reinhard, A. 2015. Revisão de Never Alone [jogo]. ARQUEOLOGIA DA INTERNET 38. Recurso on-line:   . Último acesso em 4 de maio de 2016.
 Reinhard, A. 2016. Escavando Atari: onde a mídia era a arqueologia. JORNAL DE ARQUEOLOGIA CONTEMPORÂNEA, VOL 2, NO 1.
 GRUPO DE VALOR. 2016. Conferência de Passados Interativos. Recurso online: https://web.archive.org/web/20160426030250/http://www.valueproject.nl/blog-posts/other/introducing-the-interactive-pasts-conference/ . Último acesso em 2 de maio de 2016.
 Professores de arqueologia de York jogam Far Cry Primal. 2016. Recurso online: https://www.york.ac.uk/archaeology/news-and-events/news/external/news-2016/far-cry-primal/ . Último acesso em 4 de maio de 2016.
 Young, N. 2015. "Estamos meio que inventando à medida que avançamos": como é ser um arqueólogo de videogame. Rádio CBC, faísca. Recurso online: http://www.cbc.ca/radio/spark/295-street-psychology-game-archaeology-and-more-1.3240890/we-re-kind-of-making-it-up-as-we -vá-junto-como-é-ser-arqueólogo-de-vídeo-game-1.3248856 . Último acesso em 4 de maio de 2016.
 发表于. 2015.在游戏里考古的考古学家?不仅玩游戏,而且做学术! Último acesso em 4 de maio de 2016.

Ramos da Arqueologia
Jogabilidade dos jogos eletrônicos
Arqueologia
Archeogaming

Arqueojogos


An Thamnochortus lucens in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Jean Louis Marie Poiret, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Hans Peter Linder. An Thamnochortus lucens in nahilalakip ha genus nga Thamnochortus, ngan familia nga Restionaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Thamnochortus

Thamnochortus lucens


An Cyperus chionocephalus in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Emilio Chiovenda, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Emilio Chiovenda och Chiarugi. An Cyperus chionocephalus in nahilalakip ha genus nga Cyperus, ngan familia nga Cyperaceae.

Mabibilngan ini ha Somalia. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cyperus

Cyperus chionocephalus


Die neuen Abenteuer von Pippi Langstrumpf (auch Pippi Langstrumpfs neueste Streiche) ist eine US-amerikanisch-schwedische-Koproduktion von Ken Annakin, nach dem bekannten Buch von Astrid Lindgren. Anders als der Titel es vorgibt, ist die Verfilmung keine Fortsetzung, sondern eine Neuverfilmung der besagten Astrid-Lindgren-Romane.

Handlung

Pippi Langstrumpf und ihr Vater, Kapitän Efraim Langstrumpf, erleiden Schiffbruch. Pippi wird durch den Golfstrom zu dem Ort getrieben, in dem die Villa Kunterbunt steht, das ungenutzte Haus ihres Vaters. Kurz nachdem sie dort eingezogen ist, freundet sie sich mit den Nachbarskindern Tommy und Annika an.

Mit ihnen zusammen erlebt sie zahlreiche Abenteuer. So muss sie sich Ole Mieslich, den Immobilienmakler, der ihr Haus kaufen will, vom Hals halten. Außerdem lernt sie einen Mann mit einem Flugschrauber kennen und baut sich aus Holz ein eigenes Flugzeug. Sie testet es mit Tommy und Annika und landet dabei mit ihnen bei einer kleinen Insel, wo sie übernachten. Nachdem das Flugzeug jedoch im Wasser abgesoffen ist, müssen sie wieder zu Fuß nach Hause kommen. In Fässern lassen sie sich bald darauf den Fluss hinuntertreiben. Kurz bevor sie einen Wasserfall hinunterstürzen, werden sie vom Flugschrauberpiloten und dem Vater von Annika und Tommy mit Hilfe des Flugschraubers und einer Strickleiter gerettet.

Als Pippi wieder bei sich Zuhause ist, erwartet sie dort die Leiterin des örtlichen Kinderheims, die schon einmal vergeblich versucht hat, Pippi in das Kinderheim zu stecken. Diesmal lässt sich Pippi überreden, ist aber nicht gerade begeistert von dem Umgang der Lehrer ihr gegenüber, so wie diese von ihrem Verhalten. Sie versucht später bei Nacht über den Dachboden zu entkommen, um eine Flaschenpost, die an ihren Vater adressiert ist, ins Meer zu werfen, trifft da aber auf einen Mann namens Karlchen (im englischen Greg). Dieser hat einen Kleister hergestellt, mit dem man an der Wand und an der Decke laufen kann. Diesen benutzt Pippi, um an der Hauswand hinunterzulaufen und zu entkommen.

Als sie die Flasche ins Meer geworfen hat und zurücklaufen will, sieht sie, dass das Kinderheim brennt, ausgelöst durch den Hausmeister des Heims, der seine Zigarette auf eine Zeitung hat fallenlassen. Karlchen und zwei Kinder sitzen auf dem Dachboden fest. Pippi borgt sich ein Seil von der Feuerwehr und klettert auf einen nahegelegenen Strommast, um Herrn Nilsson, der ein Seil umgebunden hat, durch das Dachbodenfenster zu werfen. Er bindet es dann fest, so dass Pippi auf dem Seil zum Fenster balancieren kann. Dort nimmt sie die beiden Kinder auf die Arme und balanciert auf dem Seil zurück zum Strommast. Da aber Herr Nilsson sich nicht über das Seil zurück zu Pippi traut, muss Pippi nochmal zum Fenster zurück. Als sie Herr Nilsson hat, fängt das Seil Feuer und reißt durch. Daraufhin fällt Pippi, wird aber von einem Sprungtuch aufgefangen. Die Leiterin entschuldigt sich bei Pippi für ihr ungerechtes Verhalten und lässt sie wieder in die Villa Kunterbunt einziehen.

Zu Weihnachten kommt Pippis Vater zu ihr zurück und sagt ihr, dass sie mitkommt nach Taka-Tuka und Prinzessin des Reiches wird, dessen König Pippis Vater geworden ist, nachdem er an dessen Strand gespült worden ist. Als sie nach dem Winter losfahren wollen, sieht Pippi, dass Tommy und Annika tieftraurig sind, und entscheidet sich, bei ihnen zu bleiben.

Hintergrund

Der Film, der einige Musicalelemente besitzt, wurde nicht in Schweden, sondern in Florida gedreht. Die Tiere, Kleiner Onkel und Herr Nielson, sprechen ab und zu, im Gegensatz zur Filmvorlage. Dies entstand nicht erst durch die Synchronisation, sondern war schon in der US-amerikanischen Fassung des Films der Fall, wo die Stimmen von Frank Welker und Michael Bell gesprochen werden.

Der Film wurde weltweit vermarktet und erschien neben den USA und Schweden auch in Norwegen, Finnland, Deutschland, Polen, Ungarn, Rumänien, Griechenland, Italien, Frankreich, Spanien, Portugal, Argentinien, Brasilien und Japan.

Am Ende des Filmabspanns wird Astrid Lindgren gedankt, "für das Bringen von Freude und Träumen allen Kindern auf der Welt jeden Alters".

Die Darstellerin der Pippi Langstrumpf (Tami Erin) wurde für die Goldene Himbeere 1989 als "schlechteste Newcomerin" nominiert. Auch die Darstellerin der Miss Bannister (Eileen Brennan) wurde als Nebendarstellerin für diesen Preis nominiert.

Synchronisation

Kritiken
Im Lexikon des internationalen Films wird der Film mit den Worten "leicht amerikanisierte Variante, die der Vorlage (und den vorausgegangenen Verfilmungen) keine neuen Ideen oder Aspekte hinzufügt; spannungsarm und antiquiert" beschrieben.

Weblinks

Einzelnachweise

Filmtitel 1988
US-amerikanischer Film
Schwedischer Film
Kinderfilm
Fantasyfilm
Abenteuerfilm
Filmkomödie
Film über Pippi Langstrumpf
Astrid-Lindgren-Verfilmung


ربيعة بلدة سورية شمال شرق مدينة اللاذقية وتبعد عنها بنحو 60 كيلومترا، وهي مركز ناحية تابعة لمنطقة اللاذقية في محافظة اللاذقية. تتميز بطبيعتها التضاريسية المتدرجة وتحيط بها الغابات حيث تقوم على المنحدرات الجبلية عند غابات الفرلق والأحراش القريبة منها ، وتتكون مساكن البلدة على شكل مدرجات جبلية كما تكثر الأنهار بالقرب منها كنهر السامرة ونهر الكبير الشمالي.

ديمغرافيا البلدة

السكان
بلغ عدد سكان الناحية 8214 نسمة حسب تعداد عام 2004. أكثرهم عرب من قبائل ربيعة العدنانية التي سميت البلدة باسمها وغالبيتهم من بني حمدان من قبيلة تغلب بن وائل، ويليهم بنو شيبان من قبيلة بكر بن وائل، إضافة إلى الأدارسة الهاشميين من قبيلة قريش الذين قدموا من المغرب الكبير على فترات متباعدة مع الشاوية البربر، وكذلك الزنوج الأفارقة الذين هاجروا كعبيد ويعرفون باسم (السوادنة) نسبة إلى دول غرب أفريقيا التي كانت تعرف بـ (السودان) ولا علاقة لها بدولة السودان الحالية.

ويأتي التركمان في المرتبة الثانية بعد العرب (يطلق التركمان على ربيعة اسم «كبلية» نسبة لعشيرة تركمانية أوغوزية هاجرت إلى البلدة قبل زمن بعيد). إضافة إلى أعداد من الأكراد وقلة من الشركس القفقاسيين والبلقانيين المعروفين باسم (البراغلة) نسبة إلى بلغاريا.

الدين
من الناحية الدينية فالغالبية الساحقة من سكان البلدة مسلمون كمعظم سكان سورية. لكن يوجد في القرى التابعة للناحية عدد كبير من السكان المسلمين على المذهب السني، في حين يندر تواجد المسيحيين في هذه الناحية.

النشاط الاجتماعي
يغلب على سكان بلدة ربيعة النشاط الزراعي إضافة إلى الصيد بحكم الطبيعة الغابية الكثيفة للبلدة وجود الغابات بشكل كبير، وتعتبر ربيعة من أخصب المناطق الزراعية في المحافظة كما تعتبر من المزارات الطبيعية المفضلة لكثير من سياح وزوار محافظة اللاذقية خصوصا لقربها من مركز المحافظة وجنال الطبيعة الساحرة و الغابات السورية التي يتخللها الينابيع المتدفقة والأشجار المعمرة وروعة المكان.

لكن سوء استغلال الغابات القريبة منها من السياح والزوار يؤدي في بعض الأحيان إلى حصول تعديات على البيئة كحرائق الغابات التي ابتليت بها البلدة عام 2007 على سبيل المثال .

حدود الناحية
يحدها من الشمال لواء اسكندرون وناحية كسب ، ومن الغرب ناحيتا قسطل معاف وعين البيضا، ومن الجنوب ناحية البهلولية ومنطقة الحفة، ومن الشرق محافظتا حماة و إدلب .

المراجع

بلدات سوريا
تجمعات تركمانية في سوريا
غابات سوريا
محافظة اللاذقية

أماكن مأهولة في منطقة مركز اللاذقية

ربيعة (سوريا)


Gri kedi (Felis bieti), kedigiller (Felidae) familyasından Çin'in batısında yaşayan küçük bir yaban kedisi türü. Kedigiller içerisinde en az bilgi sahibi olunan türlerden biridir.

Özellikleri

Postunun rengi dışında, Avrupa yaban kedisine benzer. 80 cm uzunluğundadır ve kuyruğu da 35 cm kadardır. Postu kum rengidir, altı beyazımsıdır, bacak ve kuyrukta siyah halkalar vardır.

Dağılımı

Çin'de, Tibet, Qinghai, Gansu ve Sincan bölgelerinde görülür. İsmine rağmen nadiren tam anlamıyla çölde yaşar. Ayrıca 3000 metrenin üstüne kadar yaşadıkları görülmüştür.

Beslenme

Gececillerdir. Kemirgenler, pikalar (tavşanlarla aynı familyadan, hamstera benzer bir hayvan) ve kuşlarla beslenirler. Çin'de koruma altındadır ancak yine de soyu tükenmektedir çünkü başlıca besin kaynağı olan pikalar yaygın olarak zehirlenmektedir.

Kedigiller
Felis

Gri kedi


Pamela Bellwood (born Pamela King) is an American actress known for her role as Claudia Blaisdel Carrington on the 1980s prime time soap opera, Dynasty.

Life and career
Bellwood became interested in an acting career when she portrayed Emily in Our Town. She studied acting in New York with Sanford Meisner at the Neighborhood Playhouse, and in London. By 1972 she was on Broadway, taking over from Blythe Danner in Butterflies Are Free and appearing with Barbara Bel Geddes in Finishing Touches. Her performance in Butterflies Are Free earned her a Clarence Derwent Award in 1972.

Early on, Bellwood was credited as Pamela Kingsley because there was already a working actress named Pamela King. In 1974, she appeared in an episode of Paul Sand in Friends and Lovers. Later in 1974, she appeared as Jill Martin in an episode of Rhoda entitled "9-E is available". In 1978, she played the starring role of TV executive Ellen Cunningham in W.E.B., an NBC drama about a fictional television network. Poor ratings led to the show being cancelled after only five episodes.

Bellwood was an original cast member of Dynasty in January 1981, and was written out of the series early in the third season, in late 1982. She appeared once in March 1983 to help usher in Jack Coleman as a recast Steven Carrington, and later returned full-time in October 1983. She remained a key character for several seasons until leaving the series a final time in 1986 to become a full-time mother. 20 years later, in 2006, she appeared with her former Dynasty castmates in the non-fiction special Dynasty Reunion: Catfights & Caviar.

Bellwood posed for an eight-page pictorial in the April 1983 edition of Playboy magazine.

She also appeared in such films as Two-Minute Warning, Airport '77 and The Incredible Shrinking Woman, as well as a number of TV movies. She continues to perform in film and on stage. She is now known and often credited as Pamela Bellwood-Wheeler.

Personal life
In the early 1970s, Bellwood was married to writer Peter Bellwood. In 1984, she married photographer Nik Wheeler.

Filmography

Film

Television

References

External links

Living people
20th-century American actresses
21st-century American actresses
American film actresses
American soap opera actresses
American television actresses
Actresses from New York City
Neighborhood Playhouse School of the Theatre alumni
Year of birth missing (living people)

Pamela Bellwood


Condition Critical ist das 1984 veröffentlichte vierte Studioalbum der US-amerikanischen Heavy-Metal-Band Quiet Riot. Es konnte den Erfolg des Vorgängeralbums, Metal Health, nicht wiederholen, das Platz 1 der US-amerikanischen Albumcharts erreicht hatte. Condition Critical ist das zweite Album der Band, das die Coverversion eines Titels der britischen Gruppe Slade enthielt.

Hintergrund
Quiet Riot hatte 1983 mit Metal Health einen Sensationserfolg errungen: Es gilt als das erste Heavy-Metal-Album, das Platz eins der US-amerikanischen Albumcharts erreichte. Quiet Riot wurden anschließend als die amerikanische Antwort auf Slade gehandelt.

Condition Critical enthielt daher mit Mama, Weer all Crazee Now einen Titel der Gruppe Slade. Das Album wurde wieder von Spencer Proffer produziert. Als erste Single wurde das Lied Party all Night ausgekoppelt, das jedoch keinen Charterfolg verzeichnen konnte; die Auskoppelung von Mama, Weer all Crazee Now bescherte der Gruppe dann aber immerhin Platz 51 der Billboard Hot 100.

Das Albumcover passte thematisch zum Cover des Albums Metal Health, das einen Mann in Zwangsjacke und metallener Maske gezeigt hatte. Dieser Mann wurde auf Condition Critical nun auf einer Trage liegend gezeigt, auf der er mit einem roten Gurt fixiert ist, dessen Gurtschloss mit den Buchstaben "QR" versehen ist. Zusätzlich halten drei Handpaare den Mann fest, wobei zwei Hände zum Hals des "Patienten" fassen. Die Brust des Mannes ist sichtbar, im Bereich des Herzens ist sie scheinbar offen.

Titelliste

 Sign of the Times (Carlos Cavazo, Kevin DuBrow) – 5:03
 Mama Weer All Crazee Now (Noddy Holder, Jim Lea) – 3:38
 Party All Night (DuBrow) – 3:32
 Stomp Your Hands, Clap Your Feet – 4:38
 Winners Take All (DuBrow) – 5:32
 Condition Critical (DuBrow, Cavazo, Frankie Banali) – 5:02
 Scream and Shout (DuBrow, Cavazo, Rudy Sarzo) – 4:01
 Red Alert (DuBrow) – 4:28
 Bad Boy (DuBrow) – 4:21
 (We Were) Born to Rock (DuBrow) – 3:34

Rezeption
Stephen Thomas Erlewine schrieb für Allmusic, das Album sei "beinahe identisch mit seinem Vorgänger". Quiet Riot würden "nicht nur den harten Pop-Metal-Hybrid bis ins letzte Detail wiederholen", sondern sogar ein weiteres Slade-Cover einstreuen. Und wie bei Metal Health sei "diese Coverversion auch der beste Moment des Albums", da es sich bei Mama, Weer all Crazee Now "um das einzige Lied" handele, "das eine eingängige Melodie" habe. Der Rest der Platte sei "zwar gut produziert" und verfüge über "einen guten Klang", aber "die Qualität der Lieder" sei "irgendwie schwach".

Zurzeit nicht belegt ist die Angabe, das Rolling Stone Magazine habe das Album in einer nur zwei Worte umfassenden Rezension 1984 mit "Condition terminal" (deutsch: "Endstadium") beschrieben.

Condition Critical wurde am 21. September 1984 mit einer Gold- sowie einer Platinschallplatte ausgezeichnet.

Auf die Frage, für welches Album er sich schämen würde, antwortete Kevin DuBrow in einem Interview 2007:

"Condition Critical". I think "Metal Heath" is a great record for the time and I think all of the singing I did on that album was good for the time. The producer started making millions of dollars and he decided that we had to do it over and over again. We tried to do it again and the result was "Condition Critical". I am ashamed of that album because it shows how cheesy QUIET RIOT could be. I am embarrassed of that album, totally. We were rushed into it. The songs were leftovers and the singing was ridiculously overdone. There is a song on the album called "Scream and Shout" that is the epitome of what I hate about that era. I didn't want to ever do anything like that again.

"Condition Critical". Ich denke, "Metal Heath" ist eine großartige Platte für die damalige Zeit und ich denke, dass all der Gesang, den ich auf diesem Album gemacht habe, gut für die damalige Zeit war. Der Produzent fing an, Millionen von Dollar zu verdienen und er entschied, dass wir es immer und immer wieder tun mussten. Wir haben es noch einmal versucht und das Ergebnis war "Condition Critical". Ich schäme mich für dieses Album, weil es zeigt, wie kitschig Quiet Riot sein können. Ich schäme mich für dieses Album total. Wir wurden gehetzt. Die Lieder waren Reste und der Gesang war lächerlich übertrieben. Es gibt einen Song auf dem Album namens "Scream and Shout", der der Inbegriff dessen ist, was ich an dieser Ära hasse. So etwas wollte ich nie wieder machen.

Einzelnachweise

Album (Hard Rock)
Album 1983

Condition Critical


Abandon de poste  es una película del año 2010.

Sinopsis
Un duelo cuenta el duelo silencioso entre un guarda de seguridad negro y una estatua africana negra de tamaño natural, así como el enfrentamiento entre un joven negro y un hombre mayor blanco, propietario de una galería de arte.

Premios
 Besançon 2010
 Milán 2011

Referencias

Películas de 2010
Películas de Bélgica
Películas de Marruecos

Abandon de poste


Mesdžid sultana Selima Javuza, bila je islamska bogomolja u Mostaru. Smještena je neposredno uz Stari most i lijevu obalu Neretve. Mesdžid je izgrađen za vrijeme vladavine sultana Selima Javuza u njegovu čast.

Povijest
Mesdžid sultana Selima Javuza, nalazi se na mjestu gdje su udareni prvi temelji Mostaru, a u njemu su pretežno klanjali vojnici koji su stražarili u kulama na Starom mostu i čuvali ga od moguċih vojnih napada. Prvobitni izgled mesdžida i godina gradnje sa sigurnošću se ne može utvrditi. Objekat je više puta prepravljan pa je na taj način izgubio gotovo sve od svoga prvobitnog izgleda. Zadnji radovi na mesdžidu potječu iz 1882. godine. Posmatran s povijesne strane, mesdžid ima velik značaj jer se nalazi u sastavu aglomeracije Starog mosta. Most je dugo vremena služio kao minaret ove džamije i s njegovog vrha učio se ezan. Od njega je bila jedino starija Sinan-pašina džamija koja je srušena 1949. godine. Prilikom prolaska kroz Mostar 1664. godine, poznati osmanski putopisac Evlija Čelebija je u svome putopisu naveo mesdžid koji je podigao sultan Sulejman han. Mesdžid je zaista sagrađen za vrijeme vlade Selima I. Javuza, jer se on u svim drugim izvorima naziva "sultan Selim Javuzov mesdžid".

Prilikom zidanja mesdžida iskopan je pod njim oko pet metara dubok podrum koji je, po svoj prilici, služio kao vojno skladište. Kad je 1676. godine podignuta u blizini mesdžida kula barutana podrum je, izgleda ispražnjen i on od tada ne služi namijenjenoj svrsi. Postojala je namjera da se ovdje podigne jedna impozantna džamija s kupolom i visokom kamenom munarom. Izgrađen je i plan za podizanje te džamije iz koga saznajemo da je ona trebala u tlocrtu imati oblik kvadrata sa stranicom 8,10 metara koja bi bila pod kupolom i imala bi tri male kupole nad predvorjem i uz desni zid osmougaonu kamenu munaru visoku 25 metara. Zemaljska vlada za Bosnu i Hercegovinu doznačila je svojim aktom broj 75.959/1 od 13. svibnja 1903. godine iznos od 7.500 kruna "za preinačavanje sultan Selimove džamije kraj Starog mosta i, prema planu izvesti".

Ova džamija vjerovatno nije imala nikakvog vakufa, nego se izdržavala iz državnih sredstava. Za plaćanje njenih službenika određeno je bilo ubiranje desetine od četiri sela u mostarskom okrugu. Desetina od Dobrča pripadala je imamu, desetina od Hrasna mujezinu, desetina od Pologa ferašu i desetina od Vihovića kajimu. Tako je bilo sve do polovine prošlog stoljeća kada je u Mostar došao vakufski inspektor Penafi i sve ovo ukinuo, a samo imamu odredio po 3.000 groša plate godišnje. Za vrijeme osmanske uprave država je opravljala ovu džamiju, a to je kasnije činila i austrougarska uprava i plaćala imamu po 270 forinti plate godišnje.

Od polovine 18. stoljeća, imamsku dužnost u ovoj džamiji vršili su članovi porodice Gluhića. Za vrijeme vladavine Omer-paše Latasa, za imama ove džamije dekretom je postavljen Omer ef. Gluhić koji je tu dužnost obnašao sve do svoje smrti 1884. godine. Od 1884. do 1892. godine imamom ove džamije bio je sin mu Hafiz Muhamed efendija. Posljednji imam ove džamije bio je Salih ef. Novo koji je tu dužnost vršio sve do njenog zatvaranja 27. decembra 1932. godine.

Zavod za zaštitu spomenika kulture u Mostaru počeo je šezdesetih godina prošlog stoljeća sa konzervatorskim i restauratorskim radovima na ovom objektu kao značajnom historijskom spomeniku. Srušena su samo dva dućana u njegovom predvorju koja su ovdje sagrađena 1924. godine. Tom prilikom je pronađen podrum pod mesdžidom za koga se znalo još od 1892. godine kada su se počeli kopati temelji za podizanje jednog dućana uz njegov lijevi zid.

Izvori

Vanjske povezice
 Selim Javuzov mesdžid u Mostaru

Džamije u Mostaru
Sultanske džamije u Bosni i Hercegovini

Mesdžid sultana Selima Javuza


Cock and ball torture (CBT) er betegnelsen for den seksuelle aktivitet, der involverer tortur af de mandlige kønsorganer: penis og pungen. Dette kan involvere direkte smertefule aktiviteter så som leg med varm voks, spanking og presseion på testiklerne.

En faldskærm er en lille krave, normalt af læder, som sættes rundt om pungen. Kraven er kegleformet og under kraven findes tre kæder der samles i en ring hvorfra der kan hænges vægte i. Dette design gør at den ligner den "rigtige" faldskærm og dens navn er da også indlysende.

References

BDSM

Cock and ball torture