Bošnjakova gradina, arheološka zona u Lovreću, zaštićeno kulturno dobro

Opis dobra
Vrijeme nastanka je od 2000. pr. Kr. do 1600. godine. Arheološka zona Bošnjakova gradina nalazi se sjeverno od mjesta Lovreć, iznad zaseoka Bošnjaci na uzvisini Gradina na 631 m/n. Radi se o kompleksnom arheološkom nalazištu koje ima nekoliko faza razvoja te se razvija gotovo u kontinuitetu od prapovijesti do kasnog srednjeg vijeka. Prvu fazu na nalazištu predstavlja brončanodobna gradina branjena velikim suhozidnim bedemom od kojeg je danas ostao visoki i široki nasip najbolje vidljiv na sjevernoj i istočnoj strani uzvisine. U srednjem vijeku (a moguće već i u kasnoj antici) na gradini je izgrađena utvrda. Utvrda zatvara izduženi nepravilni elipsasti prostor od oko 100 x 50 metara na južnoj padini uzvisine. Bedemi su vidljivi na svim stranama, čak i na južnoj koja završava gotovo okomitim liticama. Na vrhu utvrde, izbačena iz linije bedema ali vezana s njima, nalazi se kula kvadratnog tlocrta (oko 3,5 x 4 m) s kontraforima na sjevernom i zapadnom zidu. Ulazi u utvrdu širine oko 2 metra vidljivi su na sjevernom dijelu istočnog bedema, južnom dijelu zapadnog bedema i na zapadnom dijelu južnog bedema. Uz istočni bedem otkriveno je dio stambenih prostorija srednjovjekovnog sklopa. Sa zapadne strane se od bedema odvaja dugi bokobran koji je dodatno štitio prilaz utvrdi tijekom srednjeg vijeka. Teško je utvrditi točno vrijeme izgradnje utvrde, pouzdanije se može govoriti da je egzistirala u razvijenom srednjem vijeku, dok neki fortifikacijski dijelovi, poput spomenutog bokobrana, mogu upućivati i na kasnu antiku. U podnožju utvrde, s južne strane, postojalo je antičko naselje.

Zaštita
Pod oznakom Z-7148 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - kulturno-povijesna cjelina, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "arheološka baština".

Izvori

Zaštićene kopnene arheološke zone i nalazišta u Splitsko-dalmatinskoj županiji
Arheološki lokaliteti u Hrvatskoj
Lovreć

Bošnjakova gradina


Na física teórica, Q-Balls são uma coleção de matéria bosônica, que tem um estado de energia inferior do que suas partículas individuais. Em suma, Q-ball é essencialmente um novo universo. Q-all é uma consequência da teoria da supersimetria, que ajudaria a unificar todas as forças da natureza. A teoria exige que cada partícula de matéria que conhecemos tenha um parceiro ainda não detectado, com quarks combinados com "squarks" e elétrons emparelhados com "selétrons". Modelos supersimétricos permitem Q-balls, solitons não topológicos estáveis, que podem ter sido produzidos no início do Universo e contribuiram para a matéria escura.

Esses objetos conteriam sua própria assimetria matéria-antimatéria, o que significa que dentro de cada Q-Ball existiriam porções desiguais de matéria e antimatéria. Quando essas Q-Balls "estouraram", elas teriam liberado mais matéria do que antimatéria momentos depois do Big Bang, antes de o universo inflar rapidamente.

História
As configurações de um campo escalar carregado que são classicamente estáveis (estáveis contra pequenas perturbações) foram construídas por Rosen em 1968. Configurações estáveis de múltiplos campos escalares foram estudadas por Friedberg, Lee e Sirlin em 1976. O nome "Q-ball" e a prova da estabilidade mecânica quântica (estabilidade contra tunelamento para configurações de energia mais baixa) vêm de Sidney Coleman.

Aplicações práticas
Os Q-Balls podem ser usados para fornecer uma fonte inesgotável de energia barata. Estudos sugerem que a energia poderia ser extraída colocando Q-Balls na água, de modo que os fragmentos de decaimento de prótons - elétrons e fótons - emergindo da Q-Ball aquecessem a água.

Física de partículas
Partículas hipotéticas
Física teórica
Teoria quântica de campos
Cosmologia física

Q-ball


The Sims 4 videoigra je, simulacija života, iz 2014. godine koju je razvio Maxis studio, a izdala Electronic Arts. To je četvrti glavni naslov u seriji The Sims, a izvorno je najavljen 6. svibnja 2013. Izdan je u Sjevernoj Americi 2. rujna 2014. za Microsoft Windows. Kasnije je izdana na druge platforme. The Sims 4 prva je PC igra na vrhu ljestvica svih formata u dvije uzastopne godine. Igra je od izlaska dobila mješovite kritike, s većinom kritika usmjerenih na njen nedostatak sadržaja.

Objavljeno je jedanaest paketa za proširenje. Za ovu generaciju objavljeno je i osamnaest "paketa stvari" i dvanaest "paketa gameplaya", kao i besplatna ažuriranja koja uključuju velike promjene poput dodavanja životna faza mališana.

Od 18. listopada igra je dostupna besplatno kroz model distribucije free to play, a EA zarađuje kroz kupovinu raznih paketa sadržaja za preuzimanje (DLC) koji se plaćaju.

Igra
The Sims 4 igra je simulacije života, slična svojim prethodnicima. Igrači stvaraju lika pod imenom Sim i kontroliraju njegov život kako bi istražili različite osobnosti koje mijenjaju način igre. Simsi mogu obavljati više zadataka, a njihova raspoloženja mijenjaju način igranja utječući na emocionalno stanje Simsa, uvodeći nove mogućnosti interakcije.

Jedan od najrasprostranjenijih izazova koju su izmislili igrači igre, "Simmeri", je Legacy Challenge, u kojem igrači stvaraju jednog Sim-a i pokušavaju učiniti da njegova obiteljska linija traje deset generacija.

Create a Sim
Jedna od glavnih promjena u stvaranju Sima je da su klizači zamijenjeni izravnom manipulacijom mišem. Klikom i povlačenjem miša igrači mogu izravno manipulirati crtama lica Sim-a. Igrači mogu izravno manipulirati bilo kojim dijelom tijela, uključujući trbuh, prsa, noge, ruke i stopala. U prethodnim Sims igrama na Simovom tijelu može se manipulirati samo kondicijom i ugojenosti; međutim, razina kondicije i masnoće i dalje se može prilagoditi u The Sims 4 pomoću klizača kao u prethodnim igrama. Osnovna igra dolazi s preko 40 frizura i za muške i za ženske Simse. Postoji do 18 opcija boje kose po frizuri. Dostupni su odabiri gotovih dizajna Simsa, koji se razlikuju u obliku tijela i nacionalnosti.

Dostupno je sedam životnih faza, uključujući bebu, malu djecu, dijete, tinejdžer, mladu odraslu osobu, odraslu osobu i starije osobe. Faza života bebe dostupna je samo rođenjem Sima, a nije dostupna u programu Stvaranje Sima. Mališani u početku nisu bili prisutni u originalnom izdanju igre, ali su dodani kasnije u ažuriranju u siječnja 2017.

Svaki Sim ima tri osobine ličnosti i težnju koja sadrži svoje skrivene osobine dok je u The Sims 3 saki Sim imao pet osobina ličnosti.

U usporedbi s prethodnim Sims igrama gdje su svakodnevne, svečane odjeće, odjeća za spavanje, sportska odjeća, odjeće za zabave i kupaće kostime bile ograničene na mogućnost vlastite odjeće, sve odjeće dostupne su u svim odjećama, a igračima je dozvoljeno do 5 odjeće po kategoriji. Postoji ploča s filtrom na kojoj se opcije odjeće mogu sortirati prema boji, materijalu, kategoriji odjeće, modnom odabiru, stilu, sadržaju i paketima.

U ažuriranju iz ljeta 2016. u igri su proširene rodne mogućnosti, omogućujući bilo koji rodni izraz. Ovim ažuriranjem stil kose i preferncija odjeće se može poništiti te bilo koji Sim bilo kojeg spola može nositi žensku i mušku odjeću / stil kose. Također, trudnoća se može postići bez obzira na spol.

Načini izrade / kupnje (Build / Buy Mode)
U The Sims 4 kombinirani su načini izrade i kupnje koji se tretiraju kao jedna značajka.

Uključen je detaljan sustav gradnje i kupnje, zajedno s četvrtima i uređenjem okoliša. Neke stavke zaključanog načina kupnje mogu se otključati napredovanjem kroz karijere. Cijele zgrade i sobe mogu se premjestiti po parceli. Također postoji i opcija detaljnog pretraživanja. Postoje unaprijed izrađene sobe koje se mogu smjestiti na parcelu te njima upravljati. Visine zida se mogu podešavati. Postoji značajka alata za bazen s trokutastim, kvadratnim i osmerokutnim alatima za bazene. Postoje varalice s načinom gradnje, poput "motherlode", što igraču omogućuje automatsko stjecanje §50 000 (Simoleona) dodanog Simovom kućanstvu. U načinu kupnje igrač može kupiti i odložiti nove predmete, poput uređaja, elektronike, namještaja i vozila. Način kupovine uglavnom se fokusira na pružanje predmeta koji su korisni ili potrebni za sims, omogućavajući im da grade vještine, pružaju neku vrstu uslužnosti ili čisto djeluju kao ukras kuće. Opisi mnogih predmeta dostupnih za kupnju u igri uključuju humor, sarkazam, uvrede prema igraču i duhovitost, a služi kao komično olakšanje u igri.

Načini izrade i kupnje dobili su vlastiti preobražaj. Načini održavaju sustav za izgradnju mreže iz prethodne igre, međutim, ova je mreža sada fleksibilnija, što omogućuje polaganje predmeta na sredinu pločica ili bez ikakve pomoći mreže. Način nacrta dodan je u daljnjim proširenjima, gdje su na raspolaganju unaprijed dizajnirane sobe za postavljanje onakve kakve jesu. Alat Stvori stil također se može primijeniti za redizajn svakog pojedinog komada namještaja ili zgrade, mijenjajući bilo koju boju, materijal ili uzorak dizajna.

Galerija
The Sims 4 uključuje društvene značajke, poput uvoza Simsa, lotova i soba koje su drugi igrači napravili iz Galerije. Igrači mogu objaviti svoje kreacije u Galeriji kako bi ih drugi igrači mogli odmah preuzeti u svoju igru.

9. siječnja 2015. EA je objavio verziju Galerije za iOS i Android uređaje.

Svjetovi
The Sims 4 izvorno je isporučen s dva svijeta: Willow Creek i Oasis Springs. Oba svijeta sadrže pet kvartova i ukupno 21 parcela. Izdanjem The Sims 4: Outdoor Retreat i The Sims 4: Jungle Adventure, svjetovi Granite Falls i Selvadorada, postali su dostupni za posjet na odmorima na otvorenom. Newcrest je postao dostupan s besplatnim ažuriranjem, imajući tri četvrti s pet praznih parcela u svakom susjedstvu, za ukupno 15 lotova. Svijet Magnolia Promenade izdan je s paketom proširenja The Sims 4: Get to Work, a Windenburg je predstavljen u paketu proširenja The Sims 4: Get Together. Paket proširenja The Sims 4: City Living, objavljen u studenom 2016., predstavio je novi grad San Myshuno. Game pack The Sims 4: Vampires dodao je kvart Fotgotten Hollow. U studenom 2017. primorski grad Brindleton Bay dodan je u paket za proširenje The Sims 4: Cats and Dogs. U studenom 2018. gradu Del Sol Valley dodan je paket proširenja The Sims 4: Get Famous. U veljači 2019. pustinjski grad Strangerville dodan je izdavanjem paketa za igru The Sims 4: Strangerville. U lipnju 2019., paket proširenja The Sims 4: Island Living predstavio je novi svijet sa sjedištem na tropskim otocima, Sulani. U rujnu 2019. svijet Glimmerbrook i njegov pandan čarobnom carstvu (kojem se pristupa putem portala) uključeni su u izdanje paketa igara The Sims 4: Realm of Magic. U studenom 2019. godine, fakultetski grad Britechester objavljen je s paketom proširenja The Sims 4: Discover University. U lipnju 2020. godine industrijski svijet Evergreen Harbor uključen je u paket proširenja The Sims 4: Eco Lifestyle. Posjetljivi svijet Batuu, zasnovan u potpunosti na franšizi Ratovi zvijezda i gdje su Sims mogli odmarati na neodređeno vrijeme, predstavljen je u paketu igara The Sims 4: Star Wars: Journey to Batuu u rujnu 2020. godine.

Razvoj
The Sims 4 igra je za jednog igrača i za igranje joj nije potrebna stalna internetska veza. Igračima je potreban početni račun i pristup internetu tijekom početnog postupka instalacije za aktivaciju igre. Ilan Eshkeri služi kao skladatelj orkestralnog zvučnog zapisa igre, koji je snimljen u Abbey Road Studios, a izveo ga je London Metropolitan Orchestra.

Dana 25. travnja 2013. nekoliko je snimaka zaslona alpha verzije igre procurilo na mrežu. Dana 3. svibnja 2013. Electronic Arts poslao je e-mail na nekoliko fan-mjesta navodeći da će 6. svibnja 2013. biti velika najava za koju su mnogi pretpostavljali da će biti The Sims 4 te je 20. kolovoza 2013. The Sims 4 predstavljen demoigrom i trailerom na Gamescomu. Dodatni snimci i datum izlaska objavljeni su na Electronic Entertainment Expo (E3) 9. lipnja 2014. Gameplay je predstavljen tijekom Gamescom 2013. Otkrivene značajke usredotočene na poboljšani Create-a-Sim s potpuno novom značajkom klikni i povuci, izostavljajući upotrebu klizača i dodavanje emocija za Simse. Maxis je izjavio da će igra bolje funkcionirati na nižim računalima od The Sims 3, koji je mučio probleme s izvedbom.

Sumnjalo se da je The Sims 4 trebao biti objavljen početkom 2014., no kasnije je otkriveno da će biti objavljen 2. rujna 2014. 14. svibnja 2014. producent Ryan Vaughan predstavio je još jedan trailer za Create-a-Sim na YouTube kanalu The Sims. Igrica je objvaljena 2. rujna u Sjevernoj Americi i 4. rujna u Europskoj uniji, Australiji i Brazilu.

Do sredine 2017. nije bilo planova za izdanje konzole; verzije igre za PlayStation 4 i Xbox One potvrđene su za objavljivanje 17. studenog 2017. U lipnju 2018. objavljeno je da će The Sims 4 nastaviti proizvoditi novi sadržaj do 2021.

Polemika
Ranije u razvojnom procesu, intervju s producentom putem web stranice obožavatelja otkrio je Create-a-Style, značajku prilagodbe uvedenu u prethodnoj igri The Sims, koja neće biti dodana u The Sims 4 umjesto ostalih značajki. Programeri su putem niza tweetova najavili da će se igra isporučivati s "uklonjenom" verzijom napredovanja priče (mehanikom igranja koja kontrolira autonomiju susjedstva), te da neće biti istaknuti podrumi, trgovine s prehrambenim proizvodima te škole i radna mjesta. u igri. Iako bi karijere i škole i dalje bili predstavljeni, oni bi bili predstavljeni drugačije od The Sims 3, sličnije načinu na koji su predstavljeni u The Sims 2.

Ove su najave izazvale kritiku kod mnogih obožavatelja koji su nagađali da su programeri ili matična tvrtka izuzeće vjerojatno osnovnih značajki trebali izostaviti za kasnije plaćeni sadržaj ili radi hitrih rokova. Neki su obožavatelji pokrenuli peticiju za vraćanje značajki za početno izdanje, čak i ako bi datum izlaska trebao biti pomaknut unatrag.

Maxis je tvrdio da u novu igru nije bilo moguće uključiti sve značajke koje su s vremenom dodavane u šest godina The Sims 3 je bio u razvoju i da bi se uvijek mogle dodati naknadno, iako nisu točno potvrdile kako bi se to učinilo ili bi bilo besplatno ili uz cijenu. [60] Neki su nagađali da će mnoge nove značajke biti objavljene putem plaćenih paketa proširenja, ali drugi su nagađali da će neki od "osnovnih, temeljnih" sadržaja (tj. Bazeni, mališani) biti objavljeni kao besplatna ažuriranja zakrpa, slično onome kako su neke nove značajke zakrpane besplatno u The Sims 3, poput podruma.

Upitani zašto su neke značajke, poput automata za kolače, implementirane u ono što su mnogi smatrali ključnim igranjem, producent Maxis i The Sims, Graham Nardone, žrtvu su pripisali vremenskim ograničenjima, radnom opterećenju i distribuciji programera (i komparativnom nedostatku dostupnih programeri u neka područja proizvodnje u druga područja), kao i čimbenici rizika.

Maxis i The Sims, producentica Rachel Rubin Franklin, kasnije su u službenom postu na blogu objasnili zabrinutost obožavatelja i objasnili problem usredotočenosti programera na nove tehnologije osnovnih pokretačkih igara The Sims 4 te da su žrtve koje je tim morao podnijeti bile "tvrda tableta za progutati". Franklin je naveo nove značajke poput Sim emocija, napredne Sim animacije, interakcije i ponašanja, kao i nove alate Create-a-Sim i build mode kao veliki dio razloga koji je usredotočio pažnju na značajke poput bazena i mališana životna faza.

1. listopada 2014. Maxis je potvrdio da će jedna od njegovih nedostajućih značajki (bazeni), zajedno s ostalim novim ažuriranjima i značajkama, biti besplatno dodana u igru u studenom, a to se dogodilo u obliku zakrpe za igru. Ostale značajke poput podruma kasnije su dodane u narednim zakrpama, a faza života koja nedostaje "mališana" na kraju je besplatno dodana u zakrpu objavljenu 12. siječnja 2017.

Od originalnog datuma izlaska igre, igrači su se žalili na nedostatak realističnih tonova kože za igru, posebno u vezi s tamnije puti Sims. Jedan igrač po imenu xMiraMira, koji je bio vrlo kritičan prema tom pitanju, odlučio je stvoriti prilagođeni paket tonova kože, nazvan Melanin Pack, kako bi pružio realističniji prikaz tonova kože. Nakon Mirainog pojavljivanja u reality TV seriji The Sims Spark'd, koja se emitirala od srpnja do kolovoza 2020. na TBS-u, njezino je pakiranje i nedostatak realističnih tonova kože u igri privukli značajnu medijsku pozornost. Nakon toga, Lyndsay Pearson, izvršni producent i generalni direktor igre, objavio je video na Twitteru 12. kolovoza 2020., navodeći da će razvojni tim popraviti vizualne artefakte trenutnih tonova kože i unijeti nove tonove kože u igru u jeseni, kao i priznanje da će se po ovom pitanju još raditi.

Polemika je također izbila tijekom najave The Sims 4: Star Wars: Journey to Batuu paketa igre 27. kolovoza 2020. Mnogi su igrači primili paket negativno, osjećajući da je potkopao mnoge značajke za koje smatraju da još uvijek nedostaju u igri, uključujući automobile, krevete na kat i spiralnim stubištima, te zaprijetili bojkotom prodaje čopora. Neki su igrači istaknuli da je ovo izdanje paketa igara bilo dio EA-inog plana igre za 2020. godinu tijekom pandemije COVID-19 i da je EA na tome radio mjesecima, a neki su izjavili da je to ugovorna obveza s obzirom na EA-ovo vlasništvo nad Starom. Franšiza videoigara Wars. Pearson se kritizirao u nizu tweetova 1. rujna, preuzimajući odgovornost za odobravanje paketa Ratova zvijezda. Također je izjavila da je razvojni tim istodobno nastavio raditi na različitim projektima za igru i uvjeravala igrače da ne zanemaruju njihove povratne informacije. Pearson je nadalje ponovio te osjećaje u postu na blogu na službenoj web stranici The Sims 3. rujna, rekavši da je razvojni tim pažljivo razmatrao kako i kada razviti i implementirati nedostajuće značajke i tonove kože u igru, te vijesti o predstojećem desetom proširenju. paket na kojem su radili od 2019. godine uskoro će biti objavljen. U rujnu razvojni tim izjavio je u postu u blogu na web mjestu The Sims da će se postupno uvoditi ažuriranja postojećih tonova kože, počevši od 6. listopada za naprednije sustave i da će barem 100 novih tonova kože biti hladnih, neutralni i topli tonovi s naglaskom na tamnije tonove kože, kao i klizači za podešavanje svjetline tonova kože i neprozirnosti make-upa, bit će predstavljeni u prosincu.

Dodaci

Expansion packs

Game packs

Stuff packs

Izvori

Vanjske poveznice
 The Sims 4 arhivirano 25. veljače 2021. godine

The Sims
Maxis
Electronic Arts
EA Games

The Sims 4


Jóan Petur Davidsen (født 3. november 1890 på Sandur, død 6. december 1972) var en færøsk håndværker, fagforeningsmand og politiker (JF). Han var den første formand for Havnar Arbeiðsmannafelag, stiftet i 1916. Davidsen sad i Lagtinget for Sandoy fra 1936 til sin død som 82 årig i 1972. Han var minister uden portefølje i Andrass Samuelsens regering 1948-50.

Davidsens datter Svava var gift med Tórálvur Mohr Olsen.

Referencer
 Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002), s. 269. (PDF )

Håndværkere fra Danmark
Fagforeningsfolk fra Færøerne
Politikere fra Javnaðarflokkurin
Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Ministre uden portefølje fra Færøerne
Personer fra Sandø

Jóan Petur Davidsen


999 සකියා ඕස්ට්‍රියානු තාරකා විද්‍යාඥ ෆ්‍රාන්ස් සාවාර් වොන් සක් අනුව යමින් නම් කෙරුණු ප්‍රධාන-වළල්ලට අයත් ක්ෂුද්‍ර ග්‍රහයෙකි.

බාහිර සබැඳි
 ඩිස්කවරි  සර්කම්ස්ටන්සර්ස්: නම්බර්ඩ් මයිනර් ප්ලැනට්ස්

ප්‍රධාන වළල්ලට අයත් ක්ෂුද්‍ර ග්‍රහයෝ
කාල් විල්හෙල්ම් රයින්මුත්ගේ සොයාගැනීම්
පුද්ගලයින් අනුව නම්කෙරුණු ක්ෂුද්‍ර ග්‍රහයෝ
1923දී සොයාගත් තාරකා විද්‍යාත්මක වස්තූන්

999 සකියා


Numim arhitectură islamică arta de a construi (în arabă al-bina) dezvoltată într-o regiune ce se întinde din Spania până în India între 622 și secolul al XIX-lea, așa numitul Dar-al-islam, corespunzătoare Califatului Umayyad.

Arhitectura islamica este foarte asemănătoate cu cea din Grecia Antică.

Tehnici arhitecturale

Materiale
Alegerea unui material depinde de mai mulți factori : regiunea în care este construită clădirea, accesibilitatea materialului, costul acesteia, destinația acestuia...

Există sase tipuri de materiale utilizate în construcție în Islam, pe lângă lemn, care poate fi găsit peste tot, și mai ales în șarpante.
 tabya (chirpiciul): este un amestec de pământ, var și lut ars și pisat (șamotă) sau pietricele mici. Presat între două plăci de lemn, acest material este utilizat în principal pentru case.
 banco: amestec de lut și paie, Moscheia Djingareyber  din Timbuktu este din banco.
 tawb (cărămidă nearsă): el are avantajul de a fi ușor de găsit și de folosit, și ieftin. Marele său neajuns se află în faptul că apa îi este fatală.
 adjurr (cărămidă arsă): foarte utilizat în Irak, în India, el a fost, de asemenea, materialul preferat în Egipt până în secolele XII și XIII. Acesta este utilizat pentru toate tipurile de monumente, de la cele mai simple până la cele mai importante (moschei, madrasas, morminte). Nu este foarte scump și se conservă bine.
 moloz: este făcut din pietre îmbinate și unite cu mortar din var și nisip, la care s-a adăugat uneori cărbune și șamotă.
 piatră: este în uz din Spania și până în Irak. Natura pietrelor folosite variază în funcție de regiuni. În general, marmura este utilizată pentru proprietățile ei decorative (culori).

Elementele arhitecturale

Arcele/Arcadele
Arcele/arcadele sunt un element major în arhitectura islamică, la fel ca și în arhitectura occidentală. Unele sunt comune estului și vestului, cum sunt arcul semicircular sau arcul gotic; altele, însă, sunt specifice lumii islamice cum ar fi arcul persan, cu profile carenat, arcul polilobat, arcul cu lambrichene, ba chiar și arcul potcoavă, toate trei foarte răspândite în Spania și în Maghreb.

Elementele de sprijin, suporții
Arhitecții islamici folosesc două tipuri de suporți: coloanele și pilaștrii/stâlpii.
 Coloana este un suport cilindric. În primele secole ale Islamului, coloanele care sunt utilizate de multe ori provin din clădiri antice, dar după o anumită perioadă de timp, materiale antice devin rare și lucrătorii islamici învață să le taie ei înșiși.
 Un pilon este un element de zidărie, de cele mai multe ori pătrat, dreptunghiular sau în formă de cruce.

Cupole

O cupola este un acoperiș semisferic, care se sprijină pe o porțiune de tranziție octogonală (cel mai adesea), ea însăși sprijinită pe patru piloni. Porțiunea de tranziție este marea problemă a arhitecților islamici. Ei se pot folosi de pandantive, adică triunghiuri convexe, plasate în vârf, la fel ca în lumea bizantină, sau de trompe, de mici nișe, care provin se pare din lumea iraniană.

Nervurile și muqarnas, care de multe ori umplu cupolele în lumea islamică, nu au, în general, nicio reală funcție arhitectonică.

Numim dom exteriorul unei cupole. Începând cu secolul XV, cupole sunt de foarte multe ori duble, adică există un spațiu mai mult sau mai puțin important, între coca internă și coca externă. Această tehnică permite realizarea de monumente mai înalte.

Una dintre cele mai vechi și cele mai remarcabile cupole pe trompe din lumea musulmană, cupola deasupra mihrabului Marii Moschei din Kairouan în Tunisia ; cupola, datată în  prima jumătate a secolului IX (spre 836), include în exterior, o calotă semisferică cu nervuri așezată pe un tambur octogonal cu fețele ușor concave, care se ridică pe o bază pătrată, decorată cu nișe. Pe plan intern, calota semisferică este decorată cu 24 de caneluri concave radiale în jurul cheii cupolei.

Iwanurile
Iwanurile s-au născut în lumea iraniană cu mult înainte de venirea Islamului, probabil, sub dinastia sasanizilor. Este vorba un coridor boltit (sau un portic mare arcuit), cu o fațadă dreptunghiulară deschisă printr-un arc mare.

Piștak
Piștakul este, de asemenea, un element provenind din Iran. Este vorba de un portal în formă de arc care iese în relief din fațadă. În general, este flancat de două minarete, dar nu întotdeauna.

Mashrabiya și ferestre cu jaluzele
Sistemul de închidere a ferestrelor este un element care este tratat în diferite moduri, în lumea islamică. Mashrabiya, un fel de garduri din lemn (sau alte materiale, de exemplu marmura în India) sunt utilizate frecvent. Uneori, adevărate bariere de mashrabiya  sunt create, ca în complexele și moscheile mamelucilor.

Elementele decorative
Există o mie și una de modalități de a decora o clădire în ținuturile Islamului. Ceramica, sculptura, pictura, mozaicul sunt unele dintre cele mai des utilizate tehnici. Anumite elemente arhitecturale au, de asemenea, o vocație ornamentală.

Spre deosebire de ceea ce credem cei mai mulți dintre noi, decorul arhitectural, ca și arta islamică, în general, este frecvent figurativ. O excepție importantă, cu toate acestea, o constituie clădirile cu vocație religioasă care, teoretic, nu pot să conțină reprezentări ale omului sau animalului.

Elemente arhitecturale cu scop decorativ

Desigur, decorul unei clădiri este determinat mai întâi de componentele arhitecturii sale. Materiale, arcuri, paranteze, cupole sunt tot atâtea suporturi de decor: nu este o întâmplare că  Marea moschee din Cordoba are coloane de marmură albă și albastră, arce cu bolțari de culori alternate, uneori polilobate, și muluri în cupole! În proiectarea unei clădiri, arhitectul ține cont cel puțin la fel de mult de datele referitoare la decor ca de datele pur arhitecturale .

Un element destul de caracteristic lumii islamice ilustrează importanța elementelor arhitecturale cu rol decorativ: muqarnele, numite și "muqarba" în țările din occidentul musulman sau, mai simplu, "stalactite". În fapt, sunt mici nișe asociate geometric și formând o compoziție tridimensională. Ele sunt frecvente la cupole și la porțiunile de tranziție, dar și pe unele capiteluri, arcade etc. Acest element are o origine obscură : se crede frecvent că s-ar fi născut în Iranul oriental prin secolul X, dar circulă și alte ipoteze (Egipt, occident, Bagdad...). Oricum, este larg răspândit în întreaga lume islamică, și magnificele bolți cu muqarnas ale Alhambrei din Granada nu au nimic de invidiat la cele ale Timurizilor. Mai multe materiale sunt utilizate pentru a le crea, în funcție de regiuni și perioade : stuc și faianță în Iran, piatră în Egipt și Siria.

A'blaq este, de asemenea, o tehnică islamică, răspândită în principal în Siria și Egipt, dar care poate fi, de asemenea, găsită uneori în Anatolia. Ea constă în încorporarea de pietre de diferite culori (marmură în cea mai mare parte) în perete. Capodopera acestei tehnici este mihrabul de madrasei Firdaws din [[Alep]], care datează din perioada de ayyubidă, dar și mamelucii, au folosit această tehnică într-un mod expansiv.

 Mozaicul

Mozaicul este utilizat în mai multe epoci : Califatul omeyyazilor, califatul de omeyyazilor din Spania, califatul Abbasizilor, sultanatul mameluc. În primele trei cazuri, observăm o puternică influență antică și bizantină (mozaic cu fundal de aur). Știm, de altfel, că au fost artiști bizantini care au lucrat în lumea islamică, la începuturile ei. La mozaicurile mameluce, cazul este un pic diferit, unde e vorba de o întoarcere la surse. Acestea sunt puternic influențate de mozaicurile pe fond de aur de la Domul stâncii și Moscheea Omeyyazilor din Damasc.

 Teracota
Teracota este extrem de folosită pentru a decora toate tipurile de clădiri, în lumea iraniană, în special, dar, de asemenea, în restul lumii islamice. Se utilizau două tipuri de elemente : elemente structurale, adică cărămizi smălțuite sau decorate în vreun fel și elemente pur decorative, și anume, plăci de ceramică pentru acoperirea pereților.

Principalele tehnici utilizate sunt următoarele :
 cu cărămizi Ornamentații din cărămidă nesmățuită, ca la Bab Mardum, la Toledo ;
 H'azerbaf-ul, care înseamnă "o mie de țesături" în persană: alternanțe de cărămizi smălțuite și nesmățuite. Această tehnică este utilizată în principal în arhitectura il-khanidă și timuridă. Uneori, cărămizile desenează cuvinte în caligrafie kufică (repetând numele lui Allah, de exemplu).
 cu ceramica decorativa
 Plăci de gresie pentru acoperire. În funcție de epocă, ele pot fi în formă de stele, triunghiuri, octogoane care se îmbină unele cu altele sau tăiate mai complicat, formând panouri. Tehnicile de decorare sunt variate : carouri mulate smălțuite, lajvardina, cuerda seca etc.

 Mozaicul din ceramică este destul de specific pentru arta timuridă. Este, în fapt, forme decupate din placi ceramice de diferite culori. Aceasta tehnica, extrem de delicate, va fi înlocuit sub Safavid de cuerda seca, mai puțin complexă și mai puțin costisitoare, dar care permite efecte să fie destul de asemănătoare.

Tipologia clădirilor
Destinațiile unei clădiri pot fi multiple (moschee și madrasa, de exemplu). Se întâmplă adesea ca arheologii să nu fie în măsură să identifice exact funcționalitatea clădirii, pentru că planuri identice sunt folosite pentru diferite tipuri de clădiri.

Arhitectura Religioasă

Moscheea și locurile de cult
Moscheea este locul de rugăciune (salat în arabă) pentru musulmani. Potrivit coranului, rugăciunea trebuie să fie făcută oriunde, pentru că orice loc este sfânt pentru că a fost creat de către Allah. Însuși Profetul considera arhitectura scumpă și inutilă: asta e culmea, când te gândești la miile de realizări arhitecturale ale lumii islamice! Foarte repede, în fapt, s-au înființat în locuri în care musulmanii se adunau să se roage. Aceste clădiri serveau nu numai pentru a aduce împreună o comunitate minoritară (lumea islamică nu a devenit majoritar musulmană decât în cursul secolului XIII) în criză de repere, dar și pentru a marca locurile dominate de Islam.

În limba arabă, moscheea este numit " masjid ", de la cuvântul sajada, a se prosterna.
 Tipuri de moschei și locuri de cult asemănătoare
Există diferite tipuri de moschei. Cea mai simplă este moscheea de cartier, care permite credincioșilor să vină și să se roage atunci când au chef.

Mai importantă este moscheea mare, cunoscută și sub numele de moscheea congregațională sau Marea moschee ( masjid el kabirr ). Cum indică numele său , în principal, servește pentru marea rugăciune de vineri, ziua sfântă a musulmanilor. De multe ori există una singură pentru orașele mici, însă orașul Cairo, de exemplu, are o duzină.

În cele din urmă, musalla este un loc de rugăciune în aer liber, de obicei, situat în afara orașelor, și folosit în timpul marilor sărbători religioase.
 Elementele constitutive ale unei moschei

 Incinta: moscheea este întotdeauna separată de lumea exterioară printr-un perete. Uneori, ea dispune chiar și de o ziyada, adică un spațiu gol închis de două incinte care inconjoară moscheea, și servește pentru purificarea dreptcredinciosului.
 Camera de rugăciune sau Haram : este locul în care musulmanii se roagă. Solul este întotdeauna acoperit cu covor, în scopul de a păstra locul purificat.
 Fântâna : indispensabilă într-o moschee, ea permite credinciosului să practice ritualul abluțiunilor înainte de rugăciune.
 Minaretul : un turn înalt, de unde muezinul lansează chemarea la rugăciune. Minaretul este folosit pentru a marca locul unui sanctuar, pentru că se poate vedea de departe, permițând, în același timp, ca glasul muezinului să răzbată pe deasupra caselor din jur. Forma acestuia variază cu regiunea și cu epoca.
 Mihrabul: cel mai important element al clădirii, pentru că indică Qibla, în ce direcție este Mecca, spre care se roagă toți musulmanii. Mihrabul se află pe peretele qibla. Mihrabul are în general forma unei nișe mai mult sau mai puțin adânci, mai mică sau mai mare. Pot exista mai multe în aceeași moschee, dar toate rămân în aceeași direcție (Qibla)
 Minbarul: amvon. Din lemn sau orice alte materiale (piatră, de marmură, de exemplu), el se află întotdeauna lângă mihrab. Cel mai vechi minbar din lumea musulmană, datat în secolul al IX-lea (pe la 862) și făcut din lemn de teck,  sculptat cu rafinament, se află în Marea Moschee din Kairouan (în Kairouan, Tunisia).
 Dikka:  tribună care permite să se audă în camera de rugăciune glasul muezinului. Există numai în marile moschei.
  Maqsura : este un loc închis, situat în apropiere de mihrab, rezervat suveranului pentru a-l proteja de atacuri. Maqsura nu este prezentă în toate moscheile, pentru că se opune idealului de egalitate a religiei musulmane.
 Diferitele planuri de moschei

 Planul arab
Acesta este primul plan conceput. El se bazează pe un model mai mult sau mai puțin mitic: casa lui Mahomed din Medina, care se află în prezent în marea moschee din Medina. Planul arab, sau planul hypostyle, constă dintr-o curte cu portic și o sală de rugăciune cu coloane, naos fiind orientat paralel sau perpendicular (pentru Maghreb și anumite excepții) spre Qibla. Îl găsim în întreaga lume islamică, din Siria (la Mare moscheea Umayyad din Damasc, de exemplu) până în Maghreb (de exemplu, Marea Moschee din Kairouan în Tunisia, a căror înfățișare actuală datează în principal din secolul IX), în Spania și în Irak.
 Planul iranian
După cum îi indică numele, acest plan se găsește aproape exclusiv în Iranul Mare, adică într-o regiune cuprinzând Iranul, o parte din Afganistan și o parte din Pakistan și din Irak. Cu toate acestea, este, de asemenea, planul folosit în India înaintea dinastiei mogulilor și pe teritoriul actual al Uzbekistanului sub dinastia Chaybanidă. El apare în secolul X, cu dinastia selgiucidă , și este caracterizat prin utilizarea de iwan-uri, a unui pishtak , și o sală de rugăciune sub cupolă. Un iwan este o cameră boltită deschisă pe o latură de o arcadă mare inclusă într-un cadru dreptunghiular. În general, curțile moscheilor au patru iwan-uri, dispuse în cruce. Un pishtak este un portal avansat, de multe ori surmontat de două minarete și deschis de un arc mare. Moscheea Șahului din Isfahan este unul din cele mai bune exemple cunoscute de plan iranian.

 Planul mogul
Acest plan se găsește exclusiv în India, începând cu secolul al XVI-lea și este influențată de planul iranian. El se caracterizează printr-o curte mare cu patru iwan-uri, dintre care unul se deschide spre o sală de rugăciune, îngustă și dreptunghiulară, încoronat de trei sau cinci cupole cu bulb. Mariile moschei din Delhi și Bîdâr folosesc acest tip de plan.
 Planul otoman
Acest plan îl aflăm în Turcia (actuală) mai ales, și a fost pus la punct de către arhitectul Sinan, după cucerirea Constantinopolului în 1453; cu toate acestea, este prima din secolul al XIII-lea în prima arta otomană. Acesta constă dintr-o sală de rugăciune sub o cupolă uriașă dedicate jumătate-cupole și mai mici cupole. De multe ori, moschei de tip otoman fac parte din complexe de mari dimensiuni. Se poate detecta o influență bizantină (hagia Sophia, în special).

Madrasa
O madrasa este de obicei considerată ca o școală coranică; totuși, este în principal un loc unde se studiază dreptul. Desigur, acest lucru este bazat pe Sharia, legea islamică cum este ea explicată în Coran, dar în lumea islamică, este necesar să înțelegem că Coranul reglementează cele mai multe aspecte ale vieții de zi cu zi. În madrase se predau una sau mai multe dintre cele patru rituri ortodoxe (hanafi, chaféite, maliki și hanbali), care corespund cu patru școli de drept, ușor diferite în unele aspecte canonice și tradiționale. În plus, se mai predau în madrase filologia, limba arabă, știința (cu excepția medicinei, care se predă în școli specializate). De multe ori, madrasa servește ca moschee de cartier, și vice-versa. Ele sunt întotdeauna administrate de ca o waqf (ca o fundație pioasă).
 Originea madrasei
Conceptul de madrasa s-a născut în Iran, în secolul XI, datorită celebrului vizir Nizam al-Mulk, deși nu se cunoaște în prezent niciuna din ale sale " nizamiyya ". Cu toate acestea, vom găsi această origine iraniană în unitate arhitecturală care caracterizează madrasele: planul cruciform, cu patru iwans, pare a fi o amprentă.
 Evoluții
În afară de Iran, există madrase în Anatolia sub selgiucizi și apoi sub otomani, în Siria și în Egipt sub Ayyubizi și Mameluci, iar în Maghreb începând cu Marinizii.

Madrasa anatoliană selgiucidă se caracterizează prin materialul lor piatra, și prin curțile lor înguste sau chiar inexistente, din cauza climei reci din regiune. Portalul este, de obicei, un pretext pentru o abundență de decor sculptat. Tradiția madrasei continuă în Anatolia, în secolele al XIV-lea și al XV-lea; apoi, sub otomani, aceste clădiri sunt integrate în complexe imense.

Ayyubizii au fondat multe madrase pentru a elimina Șiismul, după dispariția Fatimizilor din Egipt. Salah al-Din, în special, a pus să se construiască multe madrase în Cairo și în Siria, precum madrasa Firdaws în Alep (1243). Găsim încă influențe anatoliene la aceste clădiri.

Fără îndoială, epoca mamelucă este perioada în care s-a născut conceptul câte unui iwan de fiecare rit, așa cum este explicat în actul de waqf al complexului sultanului Hasan. În acea epocă, madrasele au fost, evident, legate de mari complexe pentru sultani și emiri.  Qala'un este prima madrasa mamelucă bine conservată, dar cea a complexului sultanului Hasan este, fără îndoială, cea mai frumoasă.

La Isfahan este cea mai veche madrasa conservată: Shah-am Mashhad, datată 1175. Se cunosc multe madrase în  Iranul Mare și în India, până cel puțin în secolul XVII. În aceste regiuni deosebit de agitate, ele serveau mai bine decât în altă parte la disemina diferitelor propagande. Se cunosc madrase atât șiite cât și sunnite.

Apariția madrasei în Maghreb este târzie (nu înainte de dinastia Mérinidă), și are loc într-un context de puternic sufism. De rit, în principal, malikit, aceste instituții servesc în primul rând pentru a extinde sufismele printre populațiile nomade, de multe ori încă neislamizate. Există multe exemple mărețe, în special în Fez, cum ar fi madrasa Attarin, madrasa Bu' Inaniyya, sau chiar la Tlemcen, faimoasa Medersa Khaldouniya.

În Spania, se studia în cea mai mare parte în moschei. Nu se cunoaște, prin urmare, decât o singură madrasa în regiune, care reflectă o influență merinidă semnificativă: Madrasa lui Iusuf I în Granada, decorată cu minunate stucaturi pictate.

Locuri de retragere
Există trei mari tipuri de locuri de retragere: Ribat, Khanqah și Zawiya.
 Ribat
Un ribat este o clădire care este în același timp religioasă și militară, construită, de obicei, într-o zonă de frontieră sau pe o axă de comunicare importantă (litoral, drum mare). El adăpostește militari dedicați credinței, adică luptând pentru Jihad, războiul sfânt.   În general, constă într-o moschee, și poate fi folosit ca ospătărie, în special, pentru a găzdui un guvernator sau alt conducător, dar este mai ales o fortăreață, o redută. Variațiile arhitecturale sunt foarte mari, în funcție de perioade și de regiuni.
Ribatul din Susa este unul dintre cele mai bine-cunoscute și mai vechi.
 Khanqah sau Khanaqa
Un khanqah este locul unde își duc traiul misticii musulmani, dar, de asemenea, un loc de retragere temporară a unor "civili". Un khanqah poate fi în oraș sau în mediul rural, în funcție de ordinul religios care locuiește acolo, și are, de obicei, una sau mai multe moschei și celule. Poate găzdui, de asemenea, o școală și este adesea folosit ca loc de funerar pentru fondatorul său.
 Zawiya
Un Zawiya, ca si un khanqah, este o clădire ce adăpostește sufiți, și un mormânt (al fondatorului, în general). Acesta diferă de khanqah prin dimensiunile sale mai impunătoare și prin rolul mult mai mare care i se acordă educației.

Arhitectura funebră

În lumea islamică, musulmanii sunt, de obicei, înmormântați direct în groapă, într-un giulgiu, fără sicriu sau mormânt. Cu toate acestea, s-au dezvoltat rapid mai multe tipuri de arhitectura funerară pentru persoanele de rang înalt și, mai ales, pentru sfinți. Această arhitectură s-a născut în partea de est a ariei islamizate, adică în Iran, unde se practicau multe religii cu moduri diferite de a trata defuncții și unde șiiții dominau. Prin dimensiunea sa martirială, șiismul a favorizat apariția de mausolee, care servesc ca loc de rugăciune și de invocarea a sfinților, așa cum este cazul, de exemplu la Mașhad cu mormântul imamului Reza. Mormintele sfinților sunt numite imamzadeh.

Două forme apar în special : mausoleul sub cupolă și turn funerar, dar tipologia lor variază de la un loc la altul și de la o perioadă la alta.

Mausoleele sub cupolă

Un mausoleu sub cupolă este, după cum sugerează și numele, o clădire pe o bază poligonală și surmontat de o cupolă. Acest tip există de cel puțin din secolul X după cum reiese din existența mausoleului Samanizilor din Bukhara ( Uzbekistan). Există o mare varietate de forme: pătrat, octogonal, circular, pe arcade etc., iar dimensiunile pot varia foarte mult. Astfel, mausoleul Samanizilor are doar câțiva metri lățime, dar mausoleul lui Oldjaïtou din Sultaniya este un octogon enorm de mai mult de  în diametru și înalt de aproximativ .
Mausoleul lui Timur Lenk, Gur Emir din Samarkand se distinge prin faianța albastră, cu luciu metalic.

Turnuri funerare
Se pare că tipul de mormânt turn provine din ritualuri, zoroastriene: cadavrele au fost expuse în partea de sus a turnurilor înalte. Astfel, Gonbad-e Qabus, unul dintre cele mai vechi turnuri funerare (1007) este conectat încă la această tradiție, chiar dacă ctitorul acestuia a fost un musulman. Mai târziu, camerele funerare au fost plasate sub turn, într-o criptă, și apoi la baza sa. Ca și mausolee sub cupole, turnurile pot lua diferite forme: poligonale, stelate, circulare etc. De multe ori, aspectul interior este simplificat în comparație cu exteriorul : astfel, vizitatorul vede un turn stelat, dar intră într-o cameră circulară.

Dacă tipul de mormânt turnul a rămas destul de persan, cel cu încăperea sub cupolă este foarte frecvent în lumea arabă, și se află în Egipt și în Anatolia. Se întâmplă adesea în aceste regiuni, cum ar fi în Persia începând cu Il-khanizii, ca mormântul să facă parte dintr-un complex funerar.

Complex

Complexele sunt agregări de mai multe clădiri. De obicei, într-un complex găsim o moschee și/sau unul sau mai multe madrasas, mormântul ctitorului și a familiei sale și instituții caritabile (cantine populare, aziluri) și/sau medicale (maristan, azil, școală de medicină). Un complex este administrat de obicei de către un waqf, adică venitul prăvăliilor și de la locuințele închiriate, îi sunt vărsate lui pentru funcționarea acestuia. Aceste magazine și aceste locuințe pot sau nu pot fi localizate în complexul în sine. De asemenea, se întâmplă ca artiștii să aibă aici ateliere, mai ales pentru fundațiile sultanului.

Mamelucii au construit o serie de complexe, dar cel mai impresionante sunt datorate Otomanilor.

Arhitectură civilă și palațială
Arhitecturile arabe sunt încă prezente în Spania.

Palatele
Spre deosebire de omologii lor occidentali, palatele în țara Islamului sunt mici entități dispersate, de multe ori în grădini care structurează spațiul. Mai multe elemente sunt aproape întotdeauna în palatele islamice: sala de audiențe (Diwan, care este, de asemenea, numele consiliului de miniștri), haremul, care nu este un loc rezervat pentru femei, ci pur și simplu apartamentele private ale locuitorilor, și în cele din urmă de pavilioane de recreere.

Zidurile Alhambrei, în Granada, cuprinde mai multe palate. În mod similar, găsim unul deosebit de celebru în Istanbul, Topkapı Sarayı și în Cairo; de asemenea, au supraviețuit câteva din perioada mamelucă. Cu toate acestea, cele mai multe dintre palate au fost distruse de către cuceritori, dornici de a șterge urmele dinastiilor anterioare, sau de timp, atunci când au fost construite din materiale perisabile, cum ar fi cărămida nearsă și lemnul.

Maristan și structurile medicale
Un maristan (sau bimaristan) este un spital. Aproape întotdeauna administrat de un waqf, este de multe ori parte dintr-un complex, având în vedere vocația sa caritabilă. În fapt, un maristan are datoria să găzduiască orice musulman (sau orice musulmană) și să-i ofere îngrijiri gratuite. Acest lucru nu înseamnă că personalul este sub-calificat, dimpotrivă: unii dintre cei mai mari medici lucrează acolo. Astfel, al-Razi, al cărui tratat privind variola și rujeola a fost folosit în Vest ca și în Est până în secolul XIX, a condus timp de mai mulți ani maristanul din Bagdad în secolul X.

Principalele caracteristici arhitecturale al unor astfel de structuri sunt un număr semnificativ de încăperi și o atenție deosebită acordată apei, prin fântâni, bazine, canale.

Maristanele erau prezente în toate marile orașe, de la Granada până la Mashhad, și de multe ori împreună cu o școală medicală. Azilurile de alienați au fost, de asemenea, numeroase; la fel imareturile (cantine populare).

Clădirea cel mai bine conservată în momentul de față este, fără îndoială, maristanul lui Nur al-Din, în Alep, și cel mai remarcabil, cea a complexului funerar al lui Qala ' un, din păcate într-o stare precară, dar ale cărui sculpturi din stuc rămase dovedesc magnificență. Lung de aproape , clădirea acoperea o arie vastă, și era organizată în jurul unei curți cu patru iwan inegale. În această curte, era o fântână din care porneau patru canale care alimentau unele încăperi.

Structuri de igienă
Două tipuri de clădiri contribuie la îmbunătățirea igienei orașelor: sabilul și hamamul.
 Un sabil a fost o fântână publică, din care oricine poate lua apă. În general, construit datorită donațiilor potentaților, ele sunt numeroase în orașe. La sfârșitul perioadei mamelucilor (domnia lui Qaytbay), sabil este asociat cu un quttab, o școală primară, care este, în general, situată mai sus.
  Hamamurile sunt băi organizate în majoritatea timpului pe modelul băilor romane (săli rece, caldă și fierbinte). Ele ocupă un loc de frunte în lumea islamică, unde curățenia corpului este considerată esențială.

Structuri de comerț
 Caravanseraiurile
Un caravanserai este o clădire de-a lungul drumurilor și în orașe, unde negustorii și pelerinii pot poposi. În funcție de loc, numele se schimbă: în lumea iraniană, acesta va fi numit mai degrabă khan (de unde românescul han), în timp ce în Maghreb, cel mai frecvent utilizat este cuvântul funduq. Un caravanserai este întotdeauna fortificat, și are atât grajduri (sau țarcuri) pentru cai și animalele de povară, cât și prăvălii și camere pentru oamenii în trecere. De obicei, prăvăliile sunt la parter și dormitoarele la primul etaj.

Wakala sunt clădiri ale orașului în care comercianții își depozitează și își vând produsele către angrosiști. Una dintre cele mai importante este wakala Al-Ghuri, în Cairo.
 Piețele
În orașe, piețele sunt locuri importante. Ei iau numele de suk în arabă și bazar, în persană. Acestea sunt organizate de obicei pe corporații. Magazinele și rezervele sunt la parter, iar primul etaj este format din camerele comercianților, și, uneori, atelierele lor dacă își vând producția proprie. Cu toate acestea, meseriile care dau mirosuri nedorite (tăbăcarii) și sau prezintă riscuri de incendii sunt împinse la marginile pieței sau în afara orașului. În suk se pot închiria locuințe.

Stiluri

Arhitectura otomană

Planul standard al arhitecturii otomane a fost parțial inspirat de exemplul de Sfintei Sophia din Constantinopol / Istanbul; Ilkhanid funcționează ca mormântul lui Oljaytu și mai devreme selgiucizii ridică clădiri monumentale în Anatolia la Beylik și au propriile lor inovații Cel mai faimos dintre otoman arhitecții otomani a fost (și rămâne) Mimar Sinan, care a trăit timp de aproximativ o sută de ani și a proiectat mai multe sute de clădiri, dintre care cele mai importante sunt Moscheea Süleymaniye din Istanbul și Moscheea Selimiye din Edirne. Ucenicii lui Sinan, au construit mai târziu celebra Moschee albastră din Istanbul și Taj Mahal din India.

Cele mai numeroase și mai mari moschei sunt în Turcia, la care influențele bizantină, persană și arabo-siriene se văd și inclusiv în desene. Arhitecții turci au implementat propriul stil de domuri cupole. Timp de aproape arhitectura bizantină, reprezentată mai ales de  biserica Sfânta Sophia a servit ca model pentru cele mai multe dintre moscheele otomane, cum ar fi Moscheea Shehzade, moscheea Suleiman, moscheea Rustam Pașa .

Otomanii stăpâneau perfect tehnica construirii de spații vaste interioare limitate de cupole încă masive dar care par lipsite de greutate, atingând perfecțiunea în realizarea echilibrului între interior și exterior, între lumină și umbră. Arhitectura religioasă islamică, care până atunci a constat în structuri simple, cu vaste decorațiuni, a fost transformată de către Otomani, care vin cu un vocabular arhitectural dinamic alcătuit din bolți, cupole, semidomuri și coloane. Moscheea a fost transformată dintr-o cameră înghesuită și întunecată, cu pereții acoperiți cu arabescuri, într-un sanctuar al echilibrului estetic și tehnic, al eleganței rafinate sugerând transcendența celestă.

Arhitectura indo-islamice

Un alt sub-stil distinctiv este arhitectura indo-islamică din Asia de Sud, o fuziune între arabi și Asia centrală, între elemente persane și cele locale hinduse. Cele mai faimoase exemple de arhitectura mogulă sunt seria de mausolee imperiale , care a început cu pivotul constituit de Mormântul lui Humayun; cel mai cunoscut este totuși Taj Mahal, finalizat în anul 1648 de către împăratul Shah Jahan în memoria soției sale Mumtaz Mahal, care a murit la nașterea celui de al paisprezecelea copil. Taj Mahal-ul este complet simetric, cu excepția sarcofagului lui Shah Jahan, care este excentric în camera de criptă de sub etajul principal. Această simetrie este extinsă la nivelul întregii moschei toată din marmură albă, care se vrea imaginea în oglindă a Meccăi, care este din marmură neagră. Un exemplu celebru de charbagh în stil mughal (mogul) sunt grădinile lui Shalimar din Lahore, unde  este situat și Mormântul lui Jahangir, fără dom. Alt exemplu este Bibi Ka Maqbara în Aurangabad, care a fost comandat de către cel de al șaselea împărat mogul Aurangzeb, în memoria soției sale. În fine, Fortul Roșu din Delhi și Fortul Agra sunt imense palate fortificate; la fel, orașul abandonat Fatehpur Sikri, la  la vest de Agra, a fost construit pentru Akbar la sfârșitul secolului XVI.

Arhitectura, sino-islamică

Prima moschee din China a fost înființată în secolul al VII-lea, în timpul dinastiei Tang, în Xi'an. Marea Moschee din Xi'an, al cărei clădiri datează din timpul dinastiei Ming, nu reproduce multe dintre caracteristicile asociate moscheilor tradiționale. În schimb, aceasta urmează arhitectura tradițională chineză. Unele moschei chinezești în unele părți din vestul Chinei, au putut să includă minarete și cupole de moschei, în timp ce în est moscheile arată ca niște pagode.

O caracteristică importantă a arhitecturii chineze este accentul pus pe simetrie, care conotează impresia de grandoare; acest lucru se aplică la orice, la palate ca și la moschei. O excepție notabilă este în designul grădinilor, care tind să fie cât mai asimetrice cu putință. Ca picturile chinezești pe suluri, principiul care stă la baza compoziției grădinii este de acela de a-i da patronului posibilitatea de a se plimba la întâmplare și de a se simți în grădină ca în sânul naturii.

Arhitectura afro-islamică

Cucerirea islamică din Nordul Africii a însemnat dezvoltarea în regiune a arhitecturii islamice, inclusiv a unor ansambluri celebre precum citadela din Cairo.

În partea de sud a Saharei, influența islamică a avut ca efect realizarea uneia dintre cele mai importante contribuții la dezvoltarea arhitecturii: epoca Imperiului Ghana. La Kumbi Saleh, localnicii trăiau în colibe în formă de cupolă în timp ce negustorii aveau case de piatră. Arhitectura din Sahel este cunoscută prin două orașe: Djenné și Timbuktu. Moscheea Sanskore  din Timbuktu,construită chirpici este similar ca stil cu Marea Moschee din Djenné. Datorită creșterii anumitor regate în regiunea de coastă din Africa de Vest, s-a născut o arhitectură care a fost introdus în loc de alte traditii indigene, utilizarea de lemn. În faimosul oraș Benin, distrus de o expediție de represalii, exista un mare complex de case din chirpici cu acoperisuri debardeaux sau frunze de palmier. Palatul avea un șir de săli ceremoniale, și era decorat cu plăci de alamă.

Note

Bibliografie
 Abdelaziz Benabdallah, « L'architecture islamique dans les mosquées maghrébines », Al-Qods : revue arabo-islamique, Rabat, no 3, 1985
 Henri Stierlin, L'Architecture islamique, Paris, Presses universitaires de France, coll. « Que sais-je ? » (no 2745), 1993, 127 p. (ISBN 2130453457 et 9782130453451, OCLC 299443270)
 Brahim Benyoucef, Introduction à l'histoire de l'architecture islamique, Alger, Office des Publications Universitaires (OPU), 2005 (1re éd. 1994), 196 p. (ISBN 9961008979 et 9789961008973, OCLC 470924277)

Arhitectură islamică
Artă islamică
Istoria arhitecturii

Arhitectura islamică


Areopagitica; Um discurso do Sr. John Milton pela liberdade de impressão não licenciada, para o Parlamento da Inglaterra, é uma polêmica em prosa de 1644 do poeta, estudioso e autor polêmico inglês John Milton opondo-se ao licenciamento e à censura. Areopagitica está entre as defesas filosóficas mais influentes e apaixonadas da história do direito à liberdade de fala e expressão. Muitos de seus princípios expressos formaram a base para as justificativas modernas.

História

Areopagitica foi publicado em 23 de novembro de 1644, no auge da Guerra Civil Inglesa. Leva o título em parte do Areopagitikos (), um discurso escrito pelo orador ateniense Isócrates no século 4 aC. (O Areópago é uma colina em Atenas, local de tribunais reais e lendários, e era o nome de um conselho cujo poder Isócrates esperava restaurar.) Alguns argumentam que é também uma referência à defesa que São Paulo fez perante o Areópago em Atenas contra as acusações de promulgar deuses estrangeiros e ensinamentos estranhos, conforme registrado em Atos 17:18-34.

Como Isócrates, Milton (que não era parlamentar) não pretendia que seu trabalho fosse um discurso oral naquela assembléia. Em vez disso, foi distribuído via panfleto, desafiando assim a mesma censura de publicação contra a qual ele argumentou. Como um radical, Milton apoiou os presbiterianos no Parlamento inglês, e mais tarde trabalharia como funcionário público da nova república, mas neste trabalho ele argumentou vigorosamente contra a Portaria de 1643 do Parlamento para a Regulamentação da Impressão, também conhecida como Ordenação de Licença de 1643, na qual o Parlamento exigia que os autores tivessem uma licença aprovada pelo governo antes que seu trabalho pudesse ser publicado.

A questão era pessoal para Milton, pois ele próprio havia sofrido censura em seus esforços para publicar diversos tratados em defesa do divórcio (postura radical na época que não teve o apoio dos censores). Em particular, The Doctrine and Discipline of Divorce (1643), que ele publicou anonimamente e sem licença, foi condenado pelo clero puritano como sendo herético e com a intenção de promover a libertinagem sexual, e foi citado em petições ao parlamento como evidência da necessidade de reinstalar um sistema de licenciamento de pré-publicação. Areopagitica está repleta de referências bíblicas e clássicas que Milton usa para fortalecer seu argumento. Isso é particularmente adequado porque o panfleto estava sendo dirigido aos presbiterianos calvinistas que compunham o Parlamento naquela época.

Argumento
Antes de apresentar seu argumento, Milton defende a própria ideia de escrever um tratado como o Areopagitica. Ele elogia a Inglaterra por ter superado a tirania de Carlos I e dos prelados, mas seu propósito é expressar suas queixas. Milton defende esse propósito, sustentando que trazer queixas ao Parlamento é uma questão de liberdade civil e lealdade, porque crítica construtiva é melhor do que falsa bajulação. Ele conclui sua introdução encorajando o Parlamento a obedecer "à voz da razão" e a estar "disposto a revogar qualquer lei" em nome da verdade e do julgamento correto.

Origens do sistema de licenciamento
Milton começa com evidências históricas observando que a Grécia Antiga e Roma não aderiam à prática de licenciamento. Em alguns casos, escritos blasfemos ou caluniosos foram queimados e seus autores punidos, mas foi depois da produção que esses textos foram rejeitados, e não antes dela. Milton argumenta que uma obra deve ser "examinada, refutada e condenada", em vez de proibida antes do exame. Milton destaca que o licenciamento foi instituído pela primeira vez pelos católicos com a Inquisição. Este argumento apelou às crenças religiosas do Parlamento, uma vez que era dominado por protestantes e havia conflitos entre protestantes e católicos na Inglaterra. Milton fornece exemplos históricos das consequências após a Inquisição, incluindo como houve papas em Roma no início do século 14 que se tornaram licenciadores tirânicos. Por exemplo, o Papa Martinho V foi o primeiro a proibir a leitura de livros heréticos, e então no século 16 o Concílio de Trento e a Inquisição Espanhola proibiram textos que nem mesmo eram necessariamente heréticos, mas apenas desfavoráveis aos frades.

Uso dos livros e da leitura
Milton precede seu argumento discutindo o propósito da leitura. Ele menciona que Moisés, Davi e Paulo eram eruditos, o que lembra seu público protestante de que ser instruído envolve a leitura de "livros de todos os tipos". Ele argumenta que isso inclui até mesmo os livros "maus" ou heréticos, porque podemos aprender com seus erros e descobrir o que é verdadeiro considerando o que não é verdadeiro. O que Milton quer dizer é que Deus dotou cada pessoa com a razão, o livre arbítrio e a consciência para julgar as ideias por si mesmas; portanto, as ideias em um texto devem ser rejeitadas por escolha do próprio leitor, não por uma autoridade licenciadora. Além disso, a mente não é corrompida simplesmente por encontrar a falsidade. Milton aponta que encontrar a falsidade pode na verdade levar a ações virtuosas, como a forma como os convertidos de São Paulo queimaram, privada e voluntariamente, livros efésios considerados "magia".

Resposta crítica
Areopagitica não persuadiu os presbiterianos no Parlamento a invalidar o componente de censura pré-publicação da Ordenação de Licenciamento de 1643; a liberdade de imprensa neste sentido não foi alcançada até 1695, quando o Parlamento optou por não renovar a ordem. No entanto, como o tratado de Milton foi elogiado de forma esmagadora, compreender seu público nos leva a compreender por que ele não obteve sucesso. Milton e os presbiterianos haviam abolido juntos a Câmara das Estrelas sob Carlos I, mas agora que não estavam sendo oprimidos e detinham o poder, os presbiterianos no Parlamento não mais defendiam a liberdade de imprensa. Por meio da Ordem de Licenciamento de 1643, eles pretendiam silenciar os protestantes mais radicais, os independentes, bem como as obras de apoio ao rei que haviam começado a aparecer em Londres. O tratado de Milton é sua resposta a essa ordem de licenciamento, que veio claramente em um momento em que ele e o Parlamento já estavam em conflito.

Referências modernas ao texto
Uma citação de Areopagitica é exibida com destaque na entrada renovada da Sala de Leitura Principal da Biblioteca Pública de Nova York: "Um bom Livro é o precioso sangue vital de um espírito mestre, embalsamado e entesourado de propósito para uma vida além da vida".

A Suprema Corte dos Estados Unidos fez referência à Areopagitica, ao interpretar a Primeira Emenda à Constituição dos Estados Unidos, para explicar as proteções Dela. O Tribunal citou a Areopagitica nominalmente em quatro casos. Mais notavelmente, o Tribunal citou-a no caso histórico New York Times Co. v. Sullivan para explicar o valor inerente de declarações falsas. O Tribunal citou Milton para explicar os perigos da restrição anterior no processo Times Film Corporation v. Cidade de Chicago. Mais tarde, o juiz Douglas concordou em Eisenstadt v. Baird, citando o panfleto para apoiar a eliminação das restrições às palestras sobre controle de natalidade. Por fim, o juiz Black citou a Areopagitica quando discordou da sustentação da Corte às restrições ao Partido Comunista dos Estados Unidos contra um desafio à liberdade de expressão e de associação no caso Partido Comunista dos Estados Unidos v. Subversive Activities Control Board. Em cada instância, Milton é citado pelos membros do Tribunal por apoiar uma proteção ampla e abrangente da liberdade de expressão e associação.

Ver também

 liberdade de expressão
 censura
 Efeito de refrigeração

Livros censurados
Literatura filosófica
Guerra Civil Inglesa
Livros de política
Liberdade de expressão
Censura

Areopagitica


Akréfnio, en , est un village et ancien dème du district régional de Béotie, en Grèce-Centrale. Depuis 2010, il est fusionné au sein du dème d'Orchomène.

Selon le recensement de 2011, la population du dème compte  tandis que celle du village s'élève à .

Notes et références

Voir aussi

Liens externes

Dème en Grèce-Centrale
Ancien dème en Grèce
Village en Grèce-Centrale
Béotie

Akréfnio


Günce, edebiyatta bir tür
 Günce Koral, Türk şarkıcı
 Günce (film), Gürcan Mete Şener ve Kemal Uzun' un yönettiği 2013 yılı yapımı sinema filmi.

Günce (anlam ayrımı)


2016 (MMXVI) Miladi takvime göre artık yıl olan ve cuma günü başlayan yıl. 21. yüzyılın ve 3. milenyumun 16. yılı.

2016 yılı; Birleşmiş Milletler tarafından Uluslararası Bakliyat Yılı, Uluslararası Bilim Konseyi, Uluslararası Sosyal Bilimler Konseyi ve Uluslararası Felsefe ve İnsan Bilimleri Konseyi tarafından Uluslararası Küresel Anlayış Yılı ilan edilmiştir.

Olaylar

Ocak

 3 Ocak - Nimr Bakır el-Nimr'ın idamının neden olduğu olaylar sonrasında Suudi Arabistan ve diğer bazı ülkeler İran ile diplomatik ilişkilerini sonlandırdı.
 11 Ocak - Irak saldırılarında; 132 kişi öldü, 367 kişi de yaralandı.
 12 Ocak - İstanbul'da Sultanahmet Camii yakınında düzenlenen bombalı saldırıda 10 kişi öldü, 15 kişi yaralandı.
 16 Ocak
 Uluslararası Atom Enerjisi Kurumu, İran'ın nükleer silah programını yeterince tasfiye ettiğini ve Birleşmiş Milletler'in yaptırımları derhal kaldırmasına izin verdiğini duyurdu.
 Burkina Faso'nun başkenti Ouagadougou'da bir otel ve yakındaki bir restoranı hedef alan terör saldırılarında 30 kişi öldü, 56 kişi yaralandı.
 28 Ocak - Dünya Sağlık Örgütü Zika virüsü salgınını duyurdu.

Şubat

 7 Şubat - Kuzey Kore, Kwangmyŏngsŏng-4 adlı bir keşif uydusunu uzaya fırlattı ve birçok ülke tarafından yanlışlıkla uzun menzilli balistik füze testi sanılarak kınandı.
 12 Şubat - Papa Franciscus ve Patrik Kirill, 1054'teki bölünmelerinden bu yana Katolik ve Rus Ortodoks Kiliselerinin liderleri arasındaki bu tür ilk toplantıda bir Ekümenik Deklarasyon imzaladılar.

Mart

 14 Mart - Avrupa Uzay Ajansı ve Roskosmos, ortak Mars görevi için ExoMars Trace Gas Orbiter'ı fırlattı.
 21 Mart
 Uluslararası Ceza Mahkemesi, eski Kongo Devlet Başkan Yardımcısı Jean-Pierre Bemba'yı savaş suçları ve insanlığa karşı suçlardan suçlu buldu, ayrıca mahkeme ilk kez birini cinsel şiddetten mahkum etti.
 Amerika Birleşik Devletleri Başkanı Barack Obama, görevdeki bir ABD başkanının Küba'yı ziyaret ettiği 1928 yılından bu yana ilk kez Küba'yı ziyaret eden ilk devlet başkanı oldu.
 22 Mart - 2016 Brüksel saldırıları: Belçika'nın başkenti Brüksel'deki Zaventem Havalimanı ve Maalbeek metro istasyonunda düzenlenen intihar saldırıları sonrasında 35 kişiyi öldü ve 300'den fazla kişi yaralandı.
 24 Mart - Eski Bosnalı Sırp lider Radovan Karadžić, Bosna Savaşı sırasında işlenen soykırım ve insanlığa karşı suçlardan suçlu bulunduktan sonra 40 yıl hapis cezasına çarptırıldı.

Nisan

 1-5 Nisan - 2016 Azerbaycan-Ermenistan çatışmaları: Bir tarafta Azerbaycan Silahlı Kuvvetleri, diğer tarafta Ermenistan Silahlı Kuvvetleri ve diğer tarafta ise Ermenistan tarafından desteklenen Dağlık Karabağ Cumhuriyeti Savunma Ordusu, Dağlık Karabağ temas hattı boyunca çatışmalar yaşadı. Amerika Birleşik Devletleri Dışişleri Bakanlığı, 1994 ateşkesinden bu yana "en kötüsü" olarak tanımlanan çatışmalarda toplam 350 kişinin öldüğünü tahmin etti.
 3 Nisan - Uluslararası Araştırmacı Gazeteciler Konsorsiyumu (ICIJ) ve Alman gazetesi Süddeutsche Zeitung, Panama merkezli şirket Mossack Fonseca'dan, hissedarların ve yöneticilerin kimlikleri de dahil olmak üzere 214.000'den fazla denizaşırı şirket ve devlet başkanları hakkında ayrıntılı bilgi sağlayan bir dizi 11,5 milyon gizli belge yayınladı.

Mayıs

 9 Mayıs - Rodrigo Duterte, Filipinler devlet başkanı seçildi.
 10-14 Mayıs - İsveç'in başkenti Stockholm'da düzenlenen 2016 Eurovision Şarkı Yarışması'nı "1944" şarkısıyla Ukraynalı Camala kazandı.
 19 Mayıs - EgyptAir'ın 804 sefer sayılı uçuşu: Paris'ten Kahire'ye giden uçak Akdeniz'e düştü ve uçaktaki 66 kişinin tamamı öldü.
 20 Mayıs - Tsai Ing-wen, yemin ederek ilk kadın Tayvan cumhurbaşkanı olarak görevine başladı.
 30 Mayıs - Eski Çad Devlet Başkanı Hissène Habré, 1982'den 1990'a kadar görev süresi boyunca işlenen insanlığa karşı suçlar nedeniyle ömür boyu hapis cezasına çarptırıldı. Ayrıca bu, Afrika Birliği destekli bir mahkeme ilk kez kendi yargı yetkisi içindeki bir ülkenin eski hükümdarını mahkum etmesi oldu.

Haziran

 1 Haziran - Dünyanın en uzun ve en derin demiryolu tüneli olan Gotthard Zemin Tüneli, yirmi yıllık inşaat çalışmalarının ardından açıldı.
 10 Haziran - 10 Temmuz - 2016 Avrupa Futbol Şampiyonası Fransa'nın ev sahipliğinde düzenlendi. Kupayı Portekiz kazandı.
 12 Haziran - IŞİD'e bağlı olduğunu iddia eden silahlı Omar Mateen, Orlando, Florida'da bir eşcinsel gece kulübüne ateş açarak 49 kişiyi öldürdü ve 53 kişiyi yaraladı.
 23 Haziran - Birleşik Krallık'ta Avrupa Birliği'nden çıkmak için Brexit referandumu yapıldı. Referandum %51,89 çıksın, %48,11 kalsın olarak sonuçlandı.
 2016 Atatürk Havalimanı saldırısı: IŞİD, İstanbul, Türkiye'deki Atatürk Havalimanı'na saldırdı. Saldırı sonucunda 45 kişiyi öldü ve yaklaşık 230 kişi yaralandı.

Temmuz

 1 Temmuz - Letonya, OECD'nin 35. üyesi oldu.
 5 Temmuz - NASA'nın Juno uzay aracı Jüpiter'in yörüngesine girerek gezegendeki 20 aylık araştırmalarına başladı.
 6 Temmuz - Artırılmış gerçeklik mobil oyunu olan Pokémon Go piyasaya çıktı ve satış ve gelir açısından çok sayıda rekor kırdı.
 12 Temmuz - Filipinler, Çin'in Güney Çin Denizi üzerindeki "Dokuz çizgili hat" iddiasının Birleşmiş Milletler Deniz Hukuku Sözleşmesi kapsamındaki hukuka uygunluğuna ilişkin olarak Daimi Tahkim Mahkemesi'nde açtıkları tahkim davasını kazandı.
 14 Temmuz - 2016 Nice saldırısı: Fransa'nın Nice şehrindeki Bastille Günü kutlamaları sırasında kamyonla düzenlenen saldırıda 86 kişi öldü, 400'den fazla kişi yaralandı.
 15 Temmuz - Türkiye'de, Türk Silahlı Kuvvetleri içinde Yurtta Sulh Konseyi olarak örgütlenen bir grup, devlet kurumlarına başarısız bir darbe girişiminde bulunarak en az 240 kişinin ölümüne ve ülke çapında bir dizi benzeri görülmemiş tasfiyeye yol açtı.
 22 Temmuz
 Almanya'nın Münih şehrinin Moosach kesiminde 2016 Münih saldırıları meydana geldi.
 Dünyadaki son Video kaset kaydedici, Japon şirketi Funai tarafından üretildi.
 26 Temmuz - İsviçre'nin Solar Impulse 2 uçak projesi, Dünya'nın çevresini dolaşan ilk güneş enerjisiyle çalışan uçak oldu.

Ağustos

5-21 Ağustos - 2016 Yaz Olimpiyatları Brezilya'nın Rio de Janeiro şehrinde gerçekleşti. Bu olimpiyat Güney Amerika kıtasında gerçekleşen ilk olimpiyat oldu.
24 Ağustos - İtalya'da meydana gelen 6,2 Ms büyüklüğündeki depremde 299 kişi öldü.
31 Ağustos - Brezilya Senatosu, Brezilya Devlet başkanı Dilma Rousseff'i görevden almak için (61-20) oy kullandı. Rousseff'in azledilmesi sırasında başkanlık yetkilerini ve Brezilya Başkan Vekili olarak görevlerini üstlenen Brezilya Başkan yardımcısı Michel Temer, görev süresinin geri kalanında göreve başladı.

Eylül

 3 Eylül - Birlikte dünyadaki karbon emisyonlarının %40'ından sorumlu olan Amerika Birleşik Devletleri ve Çin, Paris Anlaşması'na resmen katıldı.
 8 Eylül - NASA, ilk asteroit örnek getirme görevi olan OSIRIS-REx'i başlattı. En son Bennu'yu ziyaret etmesi ve 2023'te numunelerle geri dönmesi beklenmektedir.
 28 Eylül
 Uluslararası müfettişler, Malaysia Airlines'ın 17 sefer sayılı uçuşu'nun Doğu Ukrayna'da Rus yanlısı isyancılar tarafından kontrol edilen bir bölgeden gelen bir Buk füzesi tarafından düşürüldüğü sonucuna vardılar.
 Küresel CO2 seviyeleri, normalde minimum seviyelerle ilişkilendirilen yılın zamanında 400 ppm'i aştı. 400 ppm seviyesinin insanlık tarihinde yaşananlardan daha yüksek olduğuna inanılmakta.
 30 Eylül - Vincent van Gogh'un toplam değeri 100 milyon dolar olan iki tablosu, Fırtınalı Havada Scheveningen Sahili ve Nuenen Reform Kilisesi'nden Çıkan Cemaat, 7 Aralık 2002'de Amsterdam'daki Van Gogh Müzesi'nden çalındıktan sonra kurtarıldı.

Ekim

 7 Ekim - 2016 Amerika Birleşik Devletleri başkanlık seçimlerinde önemli bir rol oynayan üç olayın tümü aynı gün öğleden sonra gerçekleşti: (1) ABD istihbarat teşkilatları, Rus hükûmetini ABD seçim sürecine müdahale etmek için bilgisayar korsanlığı kullanmakla alenen suçladı; (2) The Washington Post, aday Donald Trump'ın cinsel uygunsuzluklar hakkında özel olarak övündüğünü gösteren bir video kaseti yayınladı; (3) WikiLeaks, aday Hillary Clinton'ın siyasi kampanyası ile ilgili binlerce özel e-postayı yayınladı.
 13 Ekim - Maldivler, Milletler Topluluğu'ndan çekilme kararını açıkladı.
 15 Ekim - 150 ülke, Ruanda'daki Birleşmiş Milletler Çevre Programı (UNEP) zirvesinde bir araya geldi ve Montreal Protokolü'nde bir değişiklik olarak hidroflorokarbonları (HFC'ler) aşamalı olarak kaldırmayı kabul etti.

Kasım

 2 Kasım - Chicago Cubs, 1908'den bu yana ilk kez World Series'i kazanarak Amerikan spor tarihindeki en uzun şampiyonluk hasretini sona erdirdi.
 8 Kasım - 2016 Amerika Birleşik Devletleri başkanlık seçimleri: İş insanı ve televizyon kişisi Donald Trump, rakibi eski Dışişleri bakanı Hillary Clinton'a karşı sürpriz bir zaferle ABD'nin 45. Başkanı seçildi.
 24 Kasım - Kolombiya hükûmeti ve Kolombiya Devrimci Silahlı Güçleri, gözden geçirilmiş bir barış anlaşması imzalayarak Kolombiya çatışmalarını yavaşlattı.
 28 Kasım - LaMia Airlines'ın 2933 sefer sayılı uçuşunu yapan uçak, Kolombiya'nın, Medellín şehri yakınlarında bir dağa düştü ve Brezilya'nın Chapecoense futbol takımının üyeleri de dahil olmak üzere uçaktaki 77 kişiden 71'ini öldü.

Aralık
19 Aralık
Rusya'nın Türkiye Büyükelçisi Andrey Karlov, Ankara'daki bir sanat sergisinde konuştuğu sırada Ankara Çevik Kuvvet Şube Müdürlüğü'nde görevli bir saldırgan tarafından öldürüldü.
2016 Berlin saldırısı: Almanya'nın başkenti Berlin'deki Breitscheidplatz'daki Kaiser Wilhelm Anıt Kilisesi'nin yanındaki Noel pazarına kamyonla saldırı düzenlendi. Saldırıda 12 kişi öldü, 56 kişi yaralandı.
22 Aralık - Bir çalışma, VSV-EBOV aşısını Ebola virüsüne karşı %70 ila %100 arasında etkili bularak hastalığa karşı kanıtlanmış ilk aşı olmasını sağladı.
23 Aralık - Birleşmiş Milletler Güvenlik Konseyi, "1967'den beri işgal altındaki Filistin topraklarındaki İsrail yerleşim birimlerini" kınayan 2334 sayılı Kararı kabul etti.
25 Aralık - 2016 Rusya Savunma Bakanlığı Tu-154 kazası: Rusya Federasyonu Savunma Bakanlığı'na ait bir Tupolev Tu-154 jet uçağı, Suriye'deki Hmeymim Hava Üssü'ne giderken Rusya'nın Soçi Uluslararası Havalimanı'ndan kalktıktan kısa bir süre sonra Karadeniz'e düştü. Rusya Silahlı Kuvvetleri Kızıl Ordu Korosu'nun 64 üyesi de dahil olmak üzere uçaktaki 92 kişinin tamamı öldürüldü.

Doğumlar

Ölümler

Ocak

 1 Ocak - Vilmos Zsigmond, Macar-Amerikalı görüntü yönetmeni (d. 1930)
 2 Ocak - Nimr Bakır el-Nimr, Suudi Şii dini lider (d. 1959)
 3 Ocak
 Demmus Hentze, Faroeli siyasetçi ve finansçı (d. 1923)
 Paul Bley, Kanadalı piyanist (d. 1932)
 Peter Naur, Danimarkalı bilgisayar bilimcisi (d. 1928)
 4 Ocak - Michel Galabru, Fransız oyuncu (d. 1922)
 5 Ocak - Pierre Boulez, Fransız besteci, orkestra şefi ve yazar (d. 1925)
 6 Ocak - Silvana Pampanini, İtalyan oyuncu (d. 1925)
 7 Ocak - Eşref Pehlevi, İran prensesi (d. 1919)
 8 Ocak
 Otis Clay, Amerikalı ruh şarkıcısı (d. 1942)
 Maria Teresa de Filippis, İtalyan otomobil yarışçısı (d. 1926)
 10 Ocak
 David Bowie, İngiliz şarkıcı, söz yazarı ve oyuncu (d. 1947)
 Michael Galeota, Amerikalı oyuncu (d. 1984)
 14 Ocak
 René Angélil, Kanadalı şarkıcı ve yönetici (d. 1942)
 Alan Rickman, İngiliz oyuncu ve yönetmen (d. 1946)
 18 Ocak
 Glenn Frey, Amerikalı müzisyen (d. 1948)
 Michel Tournier, Fransız yazar (d. 1924)
 19 Ocak - Ettore Scola, İtalyan ekran yazarı ve yönetmen (d. 1931)
 21 Ocak
 Mustafa Koç, Türk iş insanı (d. 1960)
 Mrinalini Sarabhai, Hint dansçı (d. 1918)
22 Ocak - Kamer Genç, Türk siyasetçi (d. 1940)
 23 Ocak - Jimmy Bain, İskoçyalı müzisyen (d. 1947)
 24 Ocak - Marvin Minsky, Amerikalı bilgisayar bilimcisi (d. 1927)
 26 Ocak
 Black, İngiliz şarkıcı ve söz yazarı (d. 1962)
 Abe Vigoda, Amerikalı oyuncu (d. 1921)
 28 Ocak - Paul Kantner, Amerikalı şarkıcı ve müzisyen (d. 1941)
 29 Ocak - Jacques Rivette, Fransız film yönetmeni ve eleştirmeni (d. 1928)
 30 Ocak - Frank Finlay, İngiliz oyuncu (d. 1926)
 31 Ocak
 Terry Wogan, İrlandalı yayıncı (d. 1938)
 Celal Aliyev, Azerbaycanlı akademisyen, biyolog ve siyasetçi (d. 1928)

Şubat

 3 Şubat - Joe Alaskey, Amerikalı ses oyuncusu (d. 1952)
 4 Şubat - Maurice White, Amerikalı şarkıcı ve şarkı yazarı (d. 1941)
 8 Şubat - Amelia Bence, Arjantinli oyuncu (d. 1914)
 9 Şubat - Sushil Koirala, 37. Nepal Başbakanı (d. 1939)
 13 Şubat - Trifon Ivanov, Bulgaristanlı futbolcu (d. 1965)
 15 Şubat
 Vanity, Kanadalı şarkıcı ve oyuncu (d. 1959)
 George Gaynes, Amerikalı oyuncu (d. 1917)
 16 Şubat - Butros Butros-Gali, Mısırlı siyasetçi ve diplomat, Birleşmiş Milletler Genel Sekreteri (d. 1922)
 19 Şubat
 Umberto Eco, İtalyan yazar ve filozof (d. 1932)
 Harper Lee, Amerikalı yazar (d. 1926)
 22 Şubat - Douglas Slocombe, İngiliz görüntü yönetmeni (d. 1913)
 28 Şubat
 George Kennedy, Amerikalı oyuncu (d. 1925)
 Frank Kelly, İrlandalı oyuncu (d. 1938)
 29 Şubat - Hannes Löhr, Alman futbolcu (d. 1942)

Mart

 2 Mart – Berta Cáceres, Honduraslı çevre aktivisti (d. 1971)
 5 Mart
 Hasan et-Turabi, Sudanlı ruhani lider (d. 1932)
 Nikolaus Harnoncourt, Avusturyalı orkestra şefi (d. 1929)
 Ray Tomlinson, Amerikalı bilgisayar programcısı (d. 1941)
 6 Mart - Nancy Reagan, Amerikalı oyuncu, Amerika Birleşik Devletleri'nin First Lady'si (d. 1921)
 8 Mart - Sir George Martin, İngiliz yapımcı, besteci, aranjör ve mühendis (d. 1926)
 10 Mart - Keith Emerson, İngiliz müzisyen (d. 1944)
 Roberto Perfumo, Arjantinli futbolcu ve spor yorumcusu (d. 1942)
 12 Mart - Lloyd Shapley, Nobel Ödüllü Amerikalı matematikçi (d. 1923)
 13 Mart - Hilary Putnam, Amerikalı filozof, matematikçi ve bilgisayar bilimcisi (d. 1926)
 14 Mart - Peter Maxwell Davies, İngiliz besteci ve orkestra şefi (d. 1934)
 15 Mart - Lübka Rondova, Bulgar halk şarkıcısı (d. 1936)
 17 Mart - Meir Dagan, İsrailli general ve eski Mossad Direktörü (d. 1945)
 18 Mart - Guido Westerwelle, Alman politikacı (d. 1961)
 20 Mart - Anker Jørgensen, Danimarka Başbakanı (d. 1922)
 21 Mart - Andrew Grove, Macar-Amerikalı elektronik yöneticisi (d. 1936)
 23 Mart - Ken Howard, Amerikalı oyuncu (d. 1944)
 24 Mart
 Roger Cicero, Alman caz ve pop müzisyeni (d. 1970)
 Johan Cruyff, Hollandalı futbolcu ve teknik direktör (d. 1947)
 Garry Shandling, Amerikalı oyuncu ve komedyen (d. 1949)
 26 Mart - Raúl Cárdenas, Meksikalı futbolcu (d. 1928)
 29 Mart - Patty Duke, Amerikalı oyuncu (d. 1946)
 31 Mart
 Ronnie Corbett, İskoçyalı komedyen (d. 1930)
 Georges Cottier, İsviçreli kardinal (d. 1922)
 Hans-Dietrich Genscher, Alman politikacı (d. 1927)
 Zaha Hadid, Iraklı-İngiliz mimar (d. 1950)
 Imre Kertész, Nobel Ödüllü Macar yazar (d. 1929)

Nisan

 1 Nisan - Pratyusha Banerjee, Hindistanlı oyuncu (d. 1991)
 2 Nisan - Gato Barbieri, Arjantinli caz saksafoncusu (d. 1932)
 3 Nisan - Cesare Maldini, İtalyan futbolcu ve teknik direktör (d. 1932)
 4 Nisan - Chus Lampreave, İspanyol oyuncu (d. 1930)
 6 Nisan - Merle Haggard, Amerikalı şarkıcı (d. 1937)
 8 Nisan - Erich Rudorffer, Alman dövüşçü ası (d. 1917)
 12 Nisan
 Anne Jackson, Amerikalı oyuncu (d. 1925)
 Balls Mahoney, Amerikalı profesyonel güreşçi (d. 1972)
 Arnold Wesker, İngiliz oyun yazarı (d. 1932)
 16 Nisan - Louis Pilot, Lüksemburglu futbolcu ve teknik direktör (d. 1940)
 17 Nisan
 Chyna, Amerikalı profesyonel güreşçi (d. 1969)
 Doris Roberts, Amerikalı oyuncu, yazar ve hayırsever (d. 1925)
 19 Nisan
 Patricio Aylwin, 32. Şili Cumhurbaşkanı (d. 1918)
 Ronit Elkabetz, İsrailli oyuncu ve film yönetmeni (d. 1964)
 Walter Kohn, Nobel Ödüllü Avusturya doğumlu Amerikalı fizikçi (d. 1923)
 20 Nisan
 Guy Hamilton, İngiliz film yönetmeni (d. 1922)
 Victoria Wood, İngiliz komedyen (d. 1953)
 24 Nisan
 Billy Paul, Amerikalı ruh şarkıcısı (d. 1934)
 Klaus Siebert, Alman Olimpiyat biatlet (d. 1955)
 Papa Wemba, Kongolu şarkıcı ve müzisyen (d. 1949)
 30 Nisan – Harry Kroto, Nobel Ödüllü İngiliz kimyager (d. 1939)

Mayıs

 1 Mayıs – Solomon W. Golomb, Amerikalı matematikçi (d. 1932)
 2 Mayıs – Afeni Shakur, Amerikalı iş insanı (d. 1947)
 4 Mayıs - Jean-Baptiste Bagaza, 2. Burundi Cumhurbaşkanı (d. 1946)
 6 Mayıs – Margot Honecker, Doğu Almanyalı politikacı (d. 1927)
8 Mayıs - Nick Lashaway, Amerikalı oyuncu (d. 1988)
15 Mayıs - Oya Aydoğan, Türk sinema ve dizi oyuncusu (d. 1957)
 17 Mayıs
 Guy Clark, Amerikalı şarkıcı (d. 1941)
 Yūko Mizutani, Japon ses oyuncusu (d. 1964)
 19 Mayıs - Alexandre Astruc, Fransız film eleştirmeni ve yönetmeni (d. 1923)
 21 Mayıs
 Ahtar Mansur, Afgan asker, Taliban lideri
 Nick Menza, Almanya doğumlu Amerikalı davulcu (d. 1964)
 26 Mayıs - Loris Francesco Capovilla, İtalyan kardinal (d. 1915)
 28 Mayıs
 Giorgio Albertazzi, İtalyan oyuncu (d. 1923)
 David Cañada, İspanyol bisikletçi (d. 1975)
 31 Mayıs
 Muhammed Abdülaziz, Polisario Cephesi 3. Genel Sekreteri (d. 1947)
 Corry Brokken, Hollandalı şarkıcı (d. 1932)

Haziran

 2 Haziran - Tom Kibble, İngiliz fizikçi (d. 1932)
 3 Haziran
 Muhammed Ali, Amerikalı Olimpiyat ve profesyonel boksör (d. 1942)
 Luis Salom, İspanyol motosiklet yarışçısı (d. 1991)
 4 Haziran - Carmen Pereira, Bissau-Gineli politikacı (d. 1937)
 5 Haziran – Jerome Bruner, Amerikalı psikolog (d. 1915)
 6 Haziran
 Viktor Korchnoi, Rusya doğumlu İsviçreli satranç ustası (d. 1931)
 Theresa Saldana, Amerikalı oyuncu ve yazar (d. 1954)
 Peter Shaffer, İngiliz oyun yazarı ve senarist (d. 1926)
 Kimbo Slice, Bahama-Amerikalı karma dövüş sanatçısı, boksör, güreşçi ve oyuncu (d. 1974)
 7 Haziran - Stephen Keshi, Nijeryalı futbolcu (d. 1962)
 10 Haziran
 Christina Grimmie, Amerikalı şarkıcı (d. 1994)
 Gordie Howe, Kanadalı buz hokeyi oyuncusu (d. 1928)
 11 Haziran - Rudi Altig, Alman yol yarışı bisikletçisi (d. 1937)
 14 Haziran - Ann Morgan Guilbert, Amerikalı oyuncu (d. 1928)
 16 Haziran - Jo Cox, İngiliz politikacı (d. 1974)
 17 Haziran - Rubén Aguirre, Meksikalı oyuncu ve komedyen (d. 1934)
 19 Haziran
 Götz George, Alman oyuncu (d. 1938)
 Anton Yelchin, Rusya doğumlu Amerikalı oyuncu (d. 1989)
 20 Haziran - Edgard Pisani, Fransız politikacı (d. 1918)
 27 Haziran
 Bud Spencer, İtalyan oyuncu, yüzücü ve su topu oyuncusu (d. 1929)
 Alvin Toffler, Amerikalı yazar ve fütürist (d. 1928)
 28 Haziran - Scotty Moore, Amerikalı gitarist (d. 1931)

Temmuz

 1 Temmuz - Yves Bonnefoy, Fransız şair (d. 1923)
 2 Temmuz
 Michael Cimino, Amerikalı senarist ve film yönetmeni (d. 1939)
 Patrick Manning, Trinidad ve Tobago Başbakanı (d. 1946)
 Michel Rocard, Fransa Başbakanı (d. 1930)
 Elie Wiesel, Nobel Ödüllü Romanya doğumlu Amerikalı yazar ve siyasi aktivist (d. 1928)
 Caroline Aherne, İngiliz oyuncu, komedyen ve yazar (d. 1963)
 3 Temmuz - Noel Neill, Amerikalı oyuncu (d. 1920)
 4 Temmuz - Abbas Kiyarüstemi, İranlı yönetmen (d. 1940)
 6 Temmuz - John McMartin, Amerikalı oyuncu (d. 1929)
7 Temmuz - Turgay Şeren, Türk kaleci (d. 1932)
 8 Temmuz - Abdüssettar İdhi, Pakistanlı hayırsever, sosyal aktivist ve münzevi (d. 1928)
 12 Temmuz - Goran Hadžić, Sırp siyasetçi ve hüküm giymiş savaş suçlusu (d. 1958)
 13 Temmuz
 Héctor Babenco, Arjantinli-Brezilyalı film yönetmeni (d. 1946)
 Bernardo Provenzano, İtalyan suçlu (d. 1933)
 14 Temmuz - Péter Esterházy, Macar yazar (d. 1950)
 16 Temmuz
 Nate Thurmond, Amerikalı basketbolcu (d. 1941)
 Ömer Halisdemir, Türk asker (d. 1974)
 19 Temmuz - Garry Marshall, Amerikalı film yönetmeni, televizyon yapımcısı ve oyuncu (d. 1934)
 23 Temmuz - Thorbjörn Fälldin, İsveç Başbakanı (d. 1926)
 25 Temmuz - Halil İnalcık, Türk tarihçi (d. 1916)
 27 Temmuz - Piet de Jong, Hollandalı politikacı ve deniz subayı, Hollanda Başbakanı (d. 1915)
 28 Temmuz - Vladica Kovačević, Sırbistanlı futbolcu (d. 1940)
 30 Temmuz - Gloria DeHaven, Amerikalı oyuncu (d. 1925)
 31 Temmuz
 Fazıl İskender, Abhaz yazar (d. 1929)
 Chiyonofuji Mitsugu, Japon sumo güreşçisi (d. 1955)

Ağustos

 1 Ağustos - Anne, Eski Romanya Kralı Mihai'nin Fransa doğumlu eşi (d. 1923)
 2 Ağustos
 David Huddleston, Amerikalı oyuncu (d. 1930)
 Ahmed Zewail, Nobel Ödüllü Mısırlı-Amerikalı kimyager (d. 1946)
 3 Ağustos - Chris Amon, Yeni Zelandalı motosiklet yarışçısı (d. 1943)
 14 Ağustos
 Hermann Kant, Alman yazar (d. 1926)
 Fyvush Finkel, Amerikalı oyuncu (d. 1922)
 15 Ağustos - Dalian Atkinson, İngiliz futbolcu (d. 1968)
 16 Ağustos
 Andrew Florent, Avustralyalı tenisçi (d. 1970)
 João Havelange, Brezilyalı atlet ve futbol yöneticisi (d. 1916)
 17 Ağustos - Arthur Hiller, Kanadalı film yönetmeni (d. 1923)
 19 Ağustos - Lou Pearlman, Amerikalı müzik yöneticisi ve prodüktör (d. 1954)
 23 Ağustos
 Steven Hill, Amerikalı oyuncu (d. 1922)
 Reinhard Selten, Nobel Ödüllü Alman ekonomist (d. 1930)
 24 Ağustos
 Michel Butor, Fransız yazar (d. 1926)
 Walter Scheel, 8. Federal Almanya Cumhuriyeti Cumhurbaşkanı (Batı Almanya) (d. 1919)
 Roger Y. Tsien, Nobel Ödüllü Amerikalı biyolog (d. 1952)
 25 Ağustos
 James Cronin, Nobel Ödüllü Amerikalı fizikçi (d. 1931)
 Sonia Rykiel, Fransız moda tasarımcısı (d. 1930)
 28 Ağustos
 Ben Eliezer, İsrailli siyasetçi ve eski Başbakan Yardımcısı (d. 1936)
 Juan Gabriel, Meksikalı şarkıcı (d. 1950)
 29 Ağustos - Gene Wilder, Amerikalı oyuncu (d. 1933)
 30 Ağustos - Věra Čáslavská, Çek jimnastikçi (d. 1942)

Eylül

 1 Eylül - Jon Polito, Amerikalı oyuncu (d. 1950)
 2 Eylül - İslam Kerimov, 1. Özbekistan Cumhurbaşkanı (d. 1938)
 5 Eylül - Hugh O'Brian, Amerikalı oyuncu (d. 1925)
 7 Eylül - Norbert Schemansky, Amerikalı halterci (d. 1924)
 8 Eylül - Prince Buster, Jamaikalı şarkıcı-söz yazarı ve yapımcı (d. 1938)
 11 Eylül - Alexis Arquette, Amerikalı oyuncu, kabare sanatçısı, yeraltı karikatüristi ve aktivist (d. 1969)
 16 Eylül
 Edward Albee, Amerikalı oyun yazarı (d. 1928)
 Gabriele Amorth, İtalyan Katolik rahibi ve şeytan kovucu (d. 1925)
 Carlo Azeglio Ciampi, 10. İtalya Cumhurbaşkanı ve 49. Başbakanı (d. 1920)
 António Mascarenhas Monteiro, 2. Cape Verde Cumhurbaşkanı (d. 1944)
 Tarık Akan, Türk sinema ve dizi oyuncusu (d. 1949)
 17 Eylül - Charmian Carr, Amerikalı oyuncu (d. 1942)
 20 Eylül - Curtis Hanson, Amerikalı film yönetmeni ve senarist (d. 1945)
 24 Eylül
 Bill Mollison, Avustralyalı araştırmacı, yazar ve biyolog (d. 1928)
 Bill Nunn, Amerikalı oyuncu (d. 1953)
 25 Eylül
 Arnold Palmer, Amerikalı profesyonel golfçü (d. 1929)
 Rod Temperton, İngiliz söz yazarı, prodüktör ve müzisyen (d. 1949)
 27 Eylül - Cemşid Amuzegar, 71. İran Başbakanı (d. 1923)
 28 Eylül - Şimon Peres, Nobel Ödüllü 9. İsrail Cumhurbaşkanı ve 8. Başbakanı (d. 1923)

Ekim

 2 Ekim - Neville Marriner, İngiliz orkestra şefi (d. 1924)
 5 Ekim - Michal Kováč, 1. Slovakya Cumhurbaşkanı (d. 1930)
 9 Ekim - Andrzej Wajda, Polonyalı film yönetmeni (d. 1926)
 13 Ekim
 Bhumibol Adulyadej (Rama IX), Tayland Kralı (d. 1927)
 Dario Fo, Nobel Ödüllü İtalyan oyuncu, oyun yazarı ve komedyen (d. 1926)
 20 Ekim - Junko Tabei, Japon dağcı (d. 1939)
 23 Ekim - Halife bin Hamed es-Sani, Katar Emiri (d. 1932)
 24 Ekim
 Jorge Batlle, 38. Uruguay Cumhurbaşkanı (d. 1927)
 Bobby Vee, Amerikalı pop şarkıcısı (d. 1943)
 25 Ekim - Carlos Alberto Torres, Brezilyalı futbolcu (d. 1944)
 28 Ekim - Nicholas Brathwaite, 3. Grenada Başbakanı (d. 1925)
 29 Ekim - Pen Sovan, 32. Kamboçya Başbakanı (d. 1936)
 31 Ekim - Silvio Gazzaniga, İtalyan heykelci (d. 1921)

Kasım

 2 Kasım - Oleg Popov, Rus palyaço (d. 1930)
 6 Kasım - Zoltán Kocsis, Macar piyanist, orkestra şefi ve besteci (d. 1952)
 7 Kasım
 Leonard Cohen, Kanadalı şarkıcı, söz yazarı ve şair (d. 1934)
 Janet Reno, Amerikalı avukat, ABD Başsavcısı (d. 1938)
 11 Kasım
 Ilse Aichinger, Avusturyalı yazar (d. 1921)
 Robert Vaughn, Amerikalı oyuncu (d. 1932)
 12 Kasım - Lupita Tovar, Meksika doğumlu Amerikalı oyuncu (d. 1910)
 13 Kasım - Leon Russell, Amerikalı müzisyen (d. 1942)
 14 Kasım - Gwen Ifill, Amerikalı gazeteci (d. 1955)
 18 Kasım - Sharon Jones, Amerikalı ruh şarkıcısı (d. 1956)
 20 Kasım - Gabriel Badilla, Kosta Rikalı futbolcu (d. 1984)
 24 Kasım - Florence Henderson, Amerikalı oyuncu (d. 1934)
 25 Kasım
 Fidel Castro, Küba Komünist Partisi Birinci Sekreteri ve Küba Devlet Konseyi Başkanı (d. 1926)
 Ron Glass, Amerikalı oyuncu (d. 1945)
 28 Kasım - Cléber Santana, Brezilyalı futbolcu (d. 1981)
 30 Kasım - Erdal Tosun, Türk dizi, sinema ve tiyatro oyuncusu (d. 1963)

Aralık

 4 Aralık - Gotlib, Fransız çizgi roman sanatçısı (d. 1934)
 5 Aralık - Haydar Cemal, Azerbaycanlı İslam filozofu (d. 1947)
 6 Aralık - Peter Vaughan, İngiliz oyuncu (d. 1923)
 7 Aralık
 Junaid Jamshed, Pakistanlı sanatçı (d. 1964)
 Paul Elvstrøm, Danimarkalı Olimpiyat yatçısı (d. 1928)
 İsmet Sezgin, Türk siyasetçi (d. 1928)
 8 Aralık
 John Glenn, Amerikalı havacı, astronot ve politikacı (d. 1921)
 Joseph Mascolo, Amerikalı oyuncu (d. 1929)
 10 Aralık - Esma Redžepova, Makedonyalı-Roman şarkıcı (d. 1943)
 13 Aralık
 Thomas Schelling, Nobel Ödüllü Amerikalı ekonomist (d. 1921)
 Alan Thicke, Kanadalı aktör ve söz yazarı (d. 1947)
 17 Aralık - Henry Heimlich, Amerikalı fizikçi (d. 1920)
 18 Aralık - Zsa Zsa Gabor, Macar-Amerikalı oyuncu (d. 1917)
 19 Aralık - Andrey Karlov, Rus diplomat (d. 1954)
 20 Aralık - Michèle Morgan, Fransız oyuncu (d. 1920)
 22 Aralık - Miruts Yifter, Etiyopyalı uzun mesafe koşucusu (d. 1944)
 23 Aralık
 Heinrich Schiff, Avusturyalı çellist (d. 1951)
 Piers Sellers, İngiliz-Amerikalı astronot ve meteorolog (d. 1955)
 24 Aralık
 Richard Adams, İngiliz yazar (d. 1920)
 Rick Parfitt, İngiliz müzisyen (d. 1948)
 25 Aralık
 George Michael, İngiliz şarkıcı (d. 1963)
 Vera Rubin, Amerikalı astronom (d. 1928)
 26 Aralık - Aşot Anastasyan, Ermeni satranç ustası (d. 1964)
 27 Aralık
 Carrie Fisher, Amerikalı oyuncu ve yazar (d. 1956)
 Ratnasiri Wickremanayake, 12. Sri Lanka Başbakanı (d. 1933)
 28 Aralık - Debbie Reynolds, Amerikalı oyuncu, dansçı ve şarkıcı (d. 1932)
 29 Aralık - Ferdinand Kübler, İsviçreli bisikletçi (d. 1919)

Nobel Ödülleri

 Kimya - Ben Feringa, Jean-Pierre Sauvage ve Fraser Stoddart
 Ekonomi - Oliver Hart ve Bengt Holmström
 Edebiyat - Bob Dylan
 Barış - Juan Manuel Santos
 Fizik - Michael Kosterlitz, Duncan Haldane ve David Thouless
 Fizyoloji veya Tıp - Yoshinori Ohsumi

Ayrıca bakınız
 2016'da Türkiye

Kaynakça

2016


Pikmin er et strategispil udviklet og udgivet af Nintendo til Nintendo GameCube i 2001. Spilet var skabt og produceret af Shigeru Miyamoto, og er det første spil i Pikmin-serien. I Pikmin kontrollerer spilleren Captain Olimar, et rumvæsen der ender op på en underlig planet. På planeten bliver han ven med væsner kaldet "pikmin", og bruger deres evner til at samle de fortabte dele af hans rumskib efter at det styrtede og landede der. Spilleren har tredive dage at genoprette delerne og reparere skibet før Olimars livsstøttesystem svigter.

Pikmin var både en kritisk og kommerciel succes, og er blevet udgivet til Wii som en del af New Play Control!-serien og til Wii U som downloadning fra Wii U eShop. Det har fået to opfølgere, Pikmin 2 til GameCube og Pikmin 3 til Wii U.

Referencer

Ekstern henvisning
 Officiel Pikmin hjemmeside

Computerspil fra 2001
GameCube-spil
Strategispil

Pikmin


مات هاردي  بدأ مات مع أخيه جيف هاردي عام 1993 في دبليو دبليو أي باسم ذا هاردي بويز أو ذا هارديز وبدأو في تي ان أي عام 2006 وهو يصارع حالياً في اتحاد آول إليت ريسلينغ.

مسيرته في المصارعة

بدا مات هاردي واخوه جيف بالعمل في اتحاد wwf وكان هذا في عام1993 وأيضا لعبوا عدة مبارايات فردية واستمرواعلي هذا حتي عام 1998 حتي منحوا عقد كامل من اتحاد wwf.
ومع أول بداية لعب حقيقي في الاتحاد حقق أول بطولة مات هاردي مع اخية وهي فوزه بلقب WWF Tag Team في عام 1999 والتحقوا بجانجريل وأصبح مدير لهم في مسيرتهم الجديدة وكانوا يردون إشاعة العداوة بينهم ومع جانجريل ضد إيدج مع كريستيان ولكن ظلت هذه العداوة مستمرة حتى بعد تخلي جيف ومات عن جانجريل ولعب الفريقان ماتش قاتل وفاز فريق هاردي بويز Hardy Boyz وأصبح Terri Runnels مدير لهم في عام 2000.

وقررو بتغير المدير Terri Runnels الي مديرة وكانت Amy Dumas وهي ليتا حاليا ولقد لقب هذا الثلاثي باسم Team Xtreme وبدا يظهر هنا مات هاردي ثنائي مع ليتا فقط مما ادي الي انه وضع أخوه جيف هاردي في مباراة مع روب فاندام وفي عام 2002 كانت هناك مباراة تجمع بين مات هاردي والأندرتيكر وفاز فيها مات هاردي علي الحانوتي بعد تدخل المصارع بروك ليزنر.

وأصبح في هذا الوقت مات هاردي ملقب بي Matt Hardy - Version 1.0 وأيضا هزم مات المصارع Billy Kidman في عام 2003 في بطولة No Way Out in Montreal وقرر بالاشتراك في بطولة WWE Cruiserweight Championship وفي هذه البطولة قام مات هاردي بالدفاع عن هذا اللقب امام ري ميستيريو وفي نفس الوقت اتخذ مات هاردي قرار في الرجوع الي راو وبالفعل رجع مات هاردي الي راو حتي يكمل مسيرته مع صديقته ليتا.

ولكن عندما ذهب مات هاردي بدات العداوة بينه وبين المصارع كين ودخل معه في صراعات عديدة بسبب ليتا.

خيانة ليتا لمات هاردي :
عندما كانت ليتا مع صديقها مات هاردي لفت نظرها المصارع كين وتزوجته وانجبت منه طفل بعد ما قالت لمات هاردي إنها تحبه وسوف ترجع له مما اثار غضب مات هاردي وقرر ان ينساها ويلتفت الي حياتة بالمصارعة وفي مباراة كين مع سنتسكي تعرضت ليتا لضربة قوية من سنتسكي مما ادي ذلك الي سقوط طفل ليتا وكين وموته وبعد هذا لم تستطع ليتا البقاء مع كين فتركته واعجبت بالمصارع ايدج واقيم الزواج بينهم امام الجماهير علي حلبة المصارعة.

عودة مات هاردي الي raw في حفل زفاف ليتا علي ايدج دخل عليهم مات هاردي وسال هنا القس ليتا انه شخص يوجد عنده مبرر عدم استمرارية هذا الزفاف ولكن بعد لحظات تبين ان هذه كانت لعبة بين ايدج وليتا وفي يوم عرض raw قرر مات هاردي عودته الي raw ان تكون ضد كين وكان يناديه من خارج الحلبة باسمه الحقيقي وفي يوم آخر قام مات هاردي بمهاجمة المصارع ايدج علي الحلبة مما ادي الي خروج مكمان وصرح برجوع مات هاردي الي اتحاد wwe وصرح أيضا بتحديد مباراة بين مات هاردي وايدج في بطولة سمرسلام SummerSlam بدأ مات هاردي عودتهإلى حلبة راو بهزيمة المصارع Gene Snitsky وبعد فوز مات علي Gene Snitsky لاقي هجوم من ايدج وضربوا بعضهم في غرفة مغلقة عليهم ولكن في المباراة المحددة لهم بالسمر سلام كان الجماهير يهتفون ويقولون انها مباراة القاتل أو المقتول وبالفعل بدأت المباراة وكان الفوز لصالح إيدج بعد ما تسبب لمات هاردي في نزيف شديد.

وبعد هذه المباراة تلاقي الاثنان في راو وتبادلا الضرب مما ادي الي ان الاثنين سقطوا علي اسلاك الكهربا وفي WWE Unforgiven 2005 تواجه مات هاردي وإيدج مرة أخرى ضد بعضهما في مباراة القفص steel cage match وفاز مات هاردي بالمباراة حيث قفز من أعلى القفص على إيدج ليعلن مات هاردي انتصاره.

مات هاردي في سماك داون وكان من احسن خمس مصارعين في سماك داون وهم Christian و JBL و Rey Mysterio و Hardcore Holly المرشحين من نصرائهم وجمهورهم للاشتراك في مباراة WWE Taboo Tuesday ضد ايدج وكريس ماستر.

ومن بعدها دخل في عداوه مع المصارع مونتيل فونتافيوس بورتر MVP صاحب حزام الولايات المتحدة انتهت تلك العداوة بحصول مات على اللقب لكنه لم يدم معه طويلا حيث سرعان ما خسر لقب الولايات المتحدة امام المصارع Shelton Benjamin في Great American Bash 2008

ثم انتقل بعد ذلك ل ECW ودخل في عداوه مع صاحب الحزام مارك هنري ولعب ضده مباراة في Summer Slamالماضيه انتهت بفوز مات بالDQ وتحددت مباراة في Unforgiven 2008 كانت بين 6 مصارعين على الحزام وهم Mark Henry، Chavo Guererro، Finaly، The Miz

في 2009
في يناير واجه مات مباراة مع الصاعد جاك سواغير وانتهت بخسارة مات ولكنه أراد أن ينتقم فضرب أخيه جيف الذي خسر لقبه امام ايدج
و تواجها في ريستلمانيا وفاز مات هاردي وفي باكلاش فاز جيف وتنتهي العداوة ثم غاب مات فترة طويلة لمدة 4 شهور حتى ظهر أخيرا في شهر سبتمبر وهو حاليا اعتزل اتحاد WWE ويعمل في اتحاد TNA

،،== نص العنوان ==

في المصارعة

انجازاته

روابط خارجية

مراجع

أشخاص على قيد الحياة
خريجو جامعة كارولاينا الشمالية في شارلوت
دبليو دبليو إي
رياضيون من رالي (كارولاينا الشمالية)
ستريمر على تويتش
مدونون ومدونات أمريكيون
مشاركون أمريكيون في برامج تلفزيون الواقع
مشاهير يوتيوب
مشاهير يوتيوب أمريكيون
مصارعون محترفون أمريكيون
مصارعون محترفون في القرن 20
مصارعون محترفون في القرن 21
مصارعون محترفون من كارولاينا الشمالية
مصارعون ومصارعات
مواليد 1974
مواليد في كاميرون (كارولاينا الشمالية)
مشاهير يوتيوب ذكور أمريكيون

مات هاردي


La Catedral de Castelo Branco (en portugués Igreja de São Miguel, Igreja Matriz o Sé Catedral de Castelo Branco) es la sede del obispo de Castelo Branco, Portugal. Originalmente de trazado medieval, fue modificada a lo largo de los siglos, quedando visibles en la actualidad en su mayoría los elementos barrocos y rococó.

La iglesia fue clasificada por el Instituto de Gestão do Património Arquitectónico e Arqueológico portugués como «inmueble de interés público» en 1978. Desde 2005 se planea la construcción para el 2020 de un funicular que una la catedral con el castillo.

Historia
El arco del crucero fue alterado hacia 1608, siendo todavía visibles los vestigios de la estructura original del . Las principales campañas de intervención arquitectónica se realizaron en 1682, visible en los dos niveles inferiores de la fachada, de cariz barroco, y en 1691, con la itroducción de pinturas de Bento Coelho en ocho capillas.

En 1771, con el paso de Castelo Branco a diócesis, la iglesia es elevada al estatus de catedral y es ampliada. En 1785 se reconstruye la capilla mayor y en 1791 se colocan pinturas de Pedro Alexandrino en el retablo (de 1785) y en la Capilla del Santísimo.

Otras intervenciones fueron realizadas en los siglos XIX y XX.

Descripción
La fachada principal está dominada por tres portales a nivel de calle, los laterales con frontón triangular y el central más elevado con frontón curvo interrumpido. Presenta en el nivel intermedio dos ventanas flanqueando a ambos lados un nicho con una estatua de San Miguel. En el nivel superior presenta un rosetón circular. Rematan la facha dos pequeñas torres a los lados.

En el interior, la nave longitudinal presenta seis altares laterales en madera tallada y dorada.

Referencias

Enlaces externos

 Igreja de São Miguel (Castelo Branco) en la base de datos del Instituto de Gestão do Património Arquitectónico e Arqueológico (en portugués)
 Igreja de São Miguel / Sé de Castelo Branco en el Sistema de Informação para o Património Arquitectónico (en portugués)

Castelo
Castelo Branco
Catedrales católicas de Portugal
Arquitectura de Portugal del siglo XVI
Castelo Branco

Catedral de Castelo Branco


An Luzula ecuadoriensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Henrik Balslev. An Luzula ecuadoriensis in nahilalakip ha genus nga Luzula, ngan familia nga Juncaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Luzula

Luzula ecuadoriensis