Lupta de la Smârdan s-a desfășurat în ziua de 12/24 ianuarie 1878 în satul Smârdan, sangeacul Vidin, vilaietul Dunării, Imperiul Otoman. Satul aparține astăzi de localitatea Inovo din regiunea Vidin, Bulgaria. Conflictul militar a reprezentat o luptă dintre trupele armatei române și cele otomane din timpul Asediului de la Vidin. Lupta de la Smârdan a avut un rol decisiv în operațiunea militară care s-a înfăptuit în zilele de 12-14/24-26 ianuarie 1878 și care avea ca scop principal, cucerirea de către Armata Română a liniei fortificate exterioare a Cetății Vidin și izolarea garnizoanei otomane de liniile de comunicații terestre exterioare.

Lupta în sine, a fost parte a unei acțiuni desfășurate de trupele Diviziilor 1, 2 și 4 și ale Brigăzii de Roșiori românești, pentru a ocupa și a păstra principalele poziții fortificate de la Novoselo, Smârdan și Inovo. În plus, acțiunile prevedeau și cucerirea a altor puncte de rezistență înaintată din jurul Vidinului - Tatargik, Rupcea, Rainovcea și Capitonovcea.

Rezultatul luptei a fost favorabil trupelor atacatoare române, care au ocupat în prima zi, principalele amplasamente disputate - Smârdanul și Inova, precum și Tatargik, Rupcea și Rainovcea. Ulterior ele s-au consolidat pe poziții, au reușit să reziste contraatacului otoman de a doua zi și au extins, fiind în urmărirea inamicului, în a treia zi, aria punctelor de rezistență înaintată cucerite cu Capitonovcea, Kerimberg, Ceiselo și Kutova, aflate între Inova și Dunăre.

Din cauza ceții foarte dense, atacul asupra punctului fortificat Novoselo a fost împiedicat.

Acțiunile desfășurate în zilele de 12-14 ianuarie, au finalizat împresurarea Cetății Vidin și au permis ulterior un amplasament favorabil artileriei române, astfel încât aceasta să poată executa în mod eficient trageri asupra fortificațiilor orașului asediat. Din cauza vremii nefavorabile, asaltul general asupra cetății a trebuit însă să fie amânat.

Amintirea evenimentului a fost păstrată prin monumente comemorative și lucrări de artă. Dintre acestea, se distinge tabloul lui Nicolae Grigorescu intitulat "Atacul de la Smârdan", care a intrat ca model-reper iconografic cu valoare de simbol în conștiința populară și a devenit imaginea emblematică a întregului efort militar de obținere a independenței naționale.

Context

Militar strategic și politic extern
După capitularea Plevnei, continuarea operațiilor militare de către Armata Română la sud de Dunăre a avut ca obiectiv ocuparea militară a câtorva puncte aflate la sudul fluviului, în apropierea acestuia. Aceasta urma să servească atât înlăturării pericolului de violare a teritoriului național, cât și să sprijine obiectivul politic al Guvernului Român de a participa la negocierile de pace.

Unul dintre aceste puncte se afla la Vidin în vestul Bulgariei. De aici, gruparea de trupe otomane putea pe de o parte să pună în pericol flancul drept al Armatei Imperiale Ruse aflate în ofensivă spre Balcani, iar pe de altă parte avea oportunitatea de a declanșa o acțiune ofensivă asupra teritoriului Regatului României. În acest context, două mari unități incluse prin noua ordine de bătaie a Corpului de Vest - Diviziile 1 și 4, au fost îndreptate în marș spre Vidin pentru a fixa efectivele inamice din vestul Bulgariei.

Geografic și tactic

Cetatea Vidinului prezenta o importanță strategică semnificativă. Aceasta acoperea una dintre liniile de comunicații principale de la nord la sud spre interiorul Peninsulei Balcanice, care ocolea centrul Munților Balcani. De asemenea, ea amenința flancul drept al oricărei acțiuni militare îndreptate spre centrul Bulgariei și, dată fiind apropierea de frontiera cu Serbia, descuraja orice acțiune inamică a cărei bază de plecare ar fi fost teritoriul Serbiei.

Amenajarea defensivă a Vidinului, făcea ca spre est cetatea să fie apărată de un zid de aproape 3 km, dotat la intervale regulate cu forturi. Zona terestră dinspre vest dispunea de două incinte fortificate, una sub forma unui semicerc cu raza de 600 m care dispunea de șanțuri inundabile și una lungă de peste 6 km aflată la 1-2 km de prima, întărită de 10 forturi dotate cu artilerie. Cea de-a doua incintă era separată printr-o câmpie mlăștinoasă de o linie fortificată exterioară, ocupată de trupe. Datorită mlaștinilor, accesul spre Vidin nu se putea face decât prin intermediul liniilor de comunicații care legau cetatea de satele din hinterlandul său, sate care fuseseră incluse în această linie fortificată exterioară.

Apropierea de Vidin se făcea pe trei căi terestre de comunicații: dinspre sud pe ruta Belogradcik – Nazâr-Mahala (astăzi inclus în localitatea Dunavți) – Vidbol (astăzi inclus în localitatea Dunavți) – Vidin, dinspre vest pe ruta Belarada (astăzi Bela Rada) – Novoselo (astăzi Novo Selo) – Vidin și dinspre nord pe ruta Florentin – Capitonovcea (astăzi Kapitanovți) – Vidin. Aceste căi de comunicații erau apărate de astfel de puncte întărite aflate: spre sud – la Nazâr-Mahala (astăzi inclus în localitatea Dunavți), spre vest – la Novoselo și Belarada, iar spre nord – la Smârdan, Inova (astăzi reunite în localitatea Inovo) și Capitonovcea. Alte puncte înaintate de rezistență se aflau la Tatargik, (astăzi Slana Bara), Rupcea (astăzi Rupți) și Rainovcea (astăzi Akațievo). Punctele înaintate de rezistență opuse unei ofensive terestre spre Vidin, erau Nazâr-Mahala, Novoselo, Smârdan și Inovo, iar dintre acestea cele mai importante erau cele de la nord-vest, Smârdan și Inova, amenajate cu artilerie Krupp și aflate la circa 5 km nord-vest de Vidin.

Garnizoana cetății, avea un efectiv de 12.000 de oameni, aflați sub comanda lui Mehmed Izzet Pașa. La declanșarea războiului, aici se aflau 55 de batalioane de infanterie, 6 escadroane de cavalerie și 15 baterii de artilerie.

Preludiul
Efectivelor otomane, le-au fost opuse forțe atacatoare românești cu un efectiv de 15.460 de infanteriști, 2.000 de cavaleriști (respectiv 15.435 de infanteriști și 2149 de cavaleriști după o altă sursă)

Acțiuni de luptă prealabile
În acțiunea de blocare a Vidinului, primul punct ocupat a fost Nazâr-Mahala, cucerit la 29 decembrie 1877 după o scurtă rezistență, iar la 2 ianuarie un contraatac otoman destinat să împiedice organizarea blocadei, a fost respins de focul artileriei, la Novoselo.

Un consiliu de război ținut la date de 9 ianuarie 1878, a aprobat planul de a fi restrâns "cercul de investire" din jurul Vidinului. Până la 10 ianuarie 1878 împresurarea întregului ansamblu fortificat fusese terminată și Marele Cartier General român a decis cucerirea punctelor înaintate de rezistență pentru izolarea definitivă a cetății: în sectorul 1 Sud a Tatargikului, în sectorul 2 Vest a localităților Novoselo, Rupcea și Rainovcea, iar în sectorul 3 Nord a Smârdanului, precum și a satelor Inova și Kapitanovcea.

La data de 11 ianuarie, comandamentul Diviziei a 2-a a întreprins o acțiune de cercetare și, ca urmare a rezultatelor obținute un nou consiliu de război a luat hotărârea de a se declanșa a doua zi – pe 12 ianuarie, atacul simultan asupra pozițiilor otomane de la Novoselo, Smârdan și Inova.

Dispozitivul trupelor române
După cucerirea localității Nazâr-Mahala, terenul a fost împărțit în trei sectoare destinate unor structuri de comandament precise, fiecare axat pe câte o cale de comunicație cu Vidinul. Aceste sectoare au format un dispozitiv semicircular cu flancurile pe Dunăre și au fost:
 1 Sud – axat pe drumul Vidin - Nazâr-Mahala, ocupat de Divizia a 4-a și aflat între Dunăre și pârâul Belarada, în dreptul satului Tatargik
 2 Vest – axat pe drumul Vidin - Belarada, ocupat de Divizia 1 până la pârâul Topolovița și care avea în față poziția otomană de la Novoselo
  3 Nord – situat în fața întăririlor de la Smârda, Inova și Capitonovcea. Acestui sector care se întindea până la pârâul Delena, i-a fost destinată Brigada 2 din Divizia 2, întărită cu Regimentul 9 Dorobanți din Divizia 1.
 un sector nenumerotat aflat la stânga sectorului 3 Nord până la Dunăre, unde operau câte 3 escadroane din Regimentele 2 și 8 Călărași din Divizia 1, precum și 2 ecadroane din Regimentul 5 Călărași din Divizia 2, alături de Regimentele 1 și 2 Roșiori din Brigada de Roșiori, aflată în rezerva Marelui Cartier General.

Intrarea trupelor în respectivul dispozitiv s-a finalizat pe 9/21 ianuarie. În consiliul de război de la 11 ianuarie, pentru atacul celor 2 poziții de la Smârdan și Inova au fost destinate trupele Diviziei 2, sprijinite la stânga de către Brigada de Roșiori și de către Regimentele 2 și 8 Călărași, iar la dreapta de către Regimentul 3 Dorobanți din Divizia 1. Acțiunea principală a Diviziei 1 urma să fie reprezentată de ocuparea satului Novoselo și de executarea de trageri de artilerie asupra pozițiilor de la Smârdan. Divizia 4 urma să ocupe satul Tatargik și ulterior trebuia să concentreze focul spre rezervele inamice care urmau să fie aruncate în luptă spre Novoselo, executând trageri de artilerie asupra Vidinului.

Pozițiile otomane de la Smârdan și Inova
Cele două poziții fortificate se aflau pe o înălțime care, odată cucerită, ar fi permis ulterior o amplasare favorabilă a artileriei române, astfel încât aceasta să poată executa trageri eficiente asupra cetății. Ele erau sprijinite de trei amplasamente de artilerie, fiecare ocupate de câte două tunuri Krupp și de câte un batalion de infanterie. Batalioanele erau dispuse, unul la stânga satului Smârdan, unul între Smârdan și Inova și unul între Ionova și Capitonovca. Cele 3 redute comunicau între ele prin șanțuri, iar în satul Smârdan, fiecare casă fusese transformată într-un punct de rezistență.

Pozițiile otomane de la Novoselo
Avantajele defensive ale fortificațiilor de la Novoselo erau reprezentate atât de apropierea acestora de Vidin – în raport cu alte puncte de rezistență înaintată, precum și de faptul că se aflau în bătaia tunurilor de la Smârdan și Inova. Localitatea se afla pe o colină, iar datorită mlaștinilor, apropierea de Novoselo nu se putea face decât pe șosea.

Lupta

În dimineața zilei de 12 ianuarie 1878, o ceață groasă care avea să împiedice mult acțiunea trupelor române, acoperea totă zona Vidinului.

Începând cu ora 7 dimineața, 136 de tunuri ale artileriei române a Corpului de Vest comandate de colonelul Iuliu Dunca, incluzând bateriile de coastă și de câmp amplasate la Calafat ale Diviziei 5, au început să execute foc susținut asupra Vidinului. Tragerile au durat jumătate de oră, iar după încetarea acestora, a urmat atacul infanteriei.

Sectoarele 1 Sud și 2 Vest
În sectorul Diviziei 4, un detașament de atac format din Regimentele VIII de Linie și 2 Dorobanți, alături de Batalionul 3 Vânători și un pluton din Compania 3 Săpători-mineri, a atacat cu susținere de artilerie și a ocupat rapid (într-o jumătate de oră) satul Tatargik din Sectorul 1 Sud, fără a întâmpina rezistență.

Destinat să ocupe satul Novoselo din Sectorul 2 Vest, Regimentul I de Linie a greșit drumul din cauza ceții și a ajuns tot la Tatargik, atacul asupra punctului fortificat de la Novoselo nemaputând fi lansat de acesta din cauza negurii foarte dese. Aflat sub protecția tunurilor de la Smârdan și Inova, Novoselo a fost spre prânz atacat de un regiment de dorobanți, într-un context în care atacul asupra pozițiilor de la Smârdan a fost întârziat din cauza ceții și intenția atacului a fost numai de a ține ocupată apărarea la Novoselo, în timp ce urma să aibă loc atacul principal, la Smârdan. Apărarea otomană, pentru a opri accesul trupelor române pe șosea, s-a concentrat asupra unui pod, ajungându-se la luptă la baionetă. Sub presiunea atacatorilor, trupele turcești au început să se retragă la un moment dat lent, pe șosea.

În sectorul Diviziei 1, o coloană formată din subunități ale Regimentelor 4 și 15 Dorobanți a atacat Rupcea, iar Batalionul 1 din
Regimentul 3 Dorobanți, Rainovcea. Către prânz, trupele Diviziei 1 au ocupat Rupcea și Rainovcea.

Sectorul 3 Nord
Pentru cucerirea localităților întărite Smârdan, Inova și Capitonovcea, s-au dat cele mai puternice lupte. Acestea au fost precedate de o pregătire de artilerie care a durat 2 ore.

La ora 7, desfășurate în tiraliori, câteva companii otomane au pornit o acțiune de cercetare pornind de la Smârdan. Apropiindu-se la 800 de m de liniile românești, au fost întâmpinate de către infanterie cu foc, drept care s-au retras ripostând la baza de plecare, după care bateriile românești au efectuat trageri asupra pozițiilor inamice. Ulterior, trupele române au desfășurat o acțiune de cercetare prin intermediul unei companii de infanterie sprijinită de un escadron de călărași. Acestea au raportat că inamicul ocupă pozițiile din fața Smârdanului, fără a ocupa și satul propriu-zis. Atacul Diviziei 2 însă, în prima fază, a fost întrerupt datorită îngroșării ceții.

Prima fază: cucerirea redutei de la Smârdan

Ca urmare a celor aflate în timpul acțiunii de cercetare, generalul Cerchez a decis atacul asupra pozițiilor otomane. Organizarea liniei de atac și a forțelor de sprijin, a inclus:
 O coloană de atac formată din două eșaloane:
 un prim eșalon în prima linie. Acesta a fost format din Regimentul IV de Linie cu batalioanele alăturate, având în dreapta Batalionul 2 din Regimentul VI de Linie – cu o companie de rezervă, însoțită de o secție de artilerie. Comanda eșalonului a fost asigurată de către locotenent-colonelul Ion Cotruț. Acest eșalon a fost împărțit în două detașamente de atac, primul – pus sub comanda locotenent-colonelului Gheorghe Teleman, urmând să atace reduta în centrul și în flancul drept, iar cel de-al doilea – pus sub comanda maiorului Eftimie Ulescu, urmând să atace reduta în flancul stâng, asigurat fiind în dreapta de către Escadronul 1 din Regimentul 8 Călărași.
 un al doilea eșalon reprezentat de Regimentul 9 Dorobanți, în rezervă.
 asigurarea pe flancuri și sprijinirea atacului principal urma să se facă din pozițiile ocupate de cinci escadroane ale Regimentelor 2 (4 escadroane) și 8 Călărași (Escadronul 1) aflate în stânga, de Escadronul 4 din Regimentul 5 Călărași în dreapta și de un batalion din Regimentul 3 Dorobanți.
 artileria de sprijin urma să fie asigurată de cinci baterii amplasate în apropierea Smârdanului, Bateriile 2 și 4 din Regimentul 3 Artilerie, 1 Călăreață (trei secții ale Brigăzii de Roșiori) și 2 din Regimentul 2 Artilerie.
 siguranța terenului dintre flancul stâng al Diviziei 2 și Dunăre urma să fie asigurată de Brigada de Roșiori Crețeanu.

Ordinul generalului Cerchez a preconizat înaintarea până la 500 de m de inamic, moment în care trebuia deschis focul. Dacă s-ar fi întâmpinat rezistență, trupele ar fi urmat să se retragă. Impulsul pentru atac a fost dat de colonelul Ștefan Fălcoianu, iar la ora 14,30 (14,20 după o altă sursă) după semnalul dat de trei salve de artilerie, trupele – în fruntea cărora se afla locotenent-colonelul Ion Cotruț, au pornit la asalt.

Acestea au fost întâmpinate la 600 de m de Smârdan de un violent foc de infanterie și de artilerie. Cotruț a ordonat gorniștilor să sune atacul la primele focuri otomane și – în timp ce ceața mai persista, infanteriștii s-au repezit în strigăte de "Ura !" asupra pozițiilor inamice, dar supuși focului de infanterie și tirului de artilerie, aceștia au fost siliți să se adăpostească în teren. Cu toate acestea mișcarea trupelor române a continuat în flancul stâng al atacului (Detașamentul Ulescu), cu energie, în sprijinul acestui flanc venind ca întărire unul din batalioanele Regimentului 9 Dorobanți (celălalt batalion al său a fost păstrat în continuare ca rezervă, pentru situații de criză).

Două companii din Regimentul VI de Linie, au executat o manevră de învăluire a pozițiilor otomane prin flancul drept, în timp ce Escadronul 1 Suceava al Regimentului 8 Călărași aflat sub comanda căpitanului Gheorghe Tănăsescu, a șarjat pentru a opri un contraatac inamic susținut de 400 de militari turci veniți în ajutorul redutei și destinat a opri manevra de flancare. Pătruns în flancul și în spatele redutei, Detașamentul Teliman a atacat la baionetă. Ajunse la parapetele întăriturilor otomane, 2 companii din Regimentul VI de Linie au început escaladarea acestora pătrunzând în întăritură, avându-l pe maiorul Eftimie Ulescu în frunte, în timp ce o altă companie din Regimentul IV de Linie, amenința inamicul dinspre stânga. Cu inamicii invadându-le poziția, amenințați din flancuri și în pericol de a fi încercuiți, soldații otomani din redută fie s-au predat, fie pentru a evita încercuirea, s-au repliat cu repeziciune spre satul Smârdan sau spre cea de-a doua redută.

Cu două companii ale Regimentului VI de Linie, locotenent-colonelului Cotruț s-a lansat în urmărirea inamicului și ajuns în satul Smârdan, s-a angajat într-o prelungită luptă de stradă, fiecare casă fiind transformată de otomani într-un cuib de rezistență (pentru trupele române lupta de la Smârdan a constituit o premieră, fiind prima luptă de stradă dusă de Armata Română modernă).

În acest timp Companiile 5 și 7 ale Regimentului VI de Linie au rămas sub comanda maiorului Ulescu pe loc, pentru a dezarma și pentru a păzii prizonierii.

A doua fază: cucerirea redutei intermediare
În acest timp maiorul Ulescu remarcând prelungirea luptei în sat mai mult decât era de așteptat și văzând că soldații români păreau la un moment dat puși în dificultate de rezistența apărătorilor, din proprie inițiativă a pornit în ajutor cu alte 2 companii ale Regimentului VI de Linie și cu o mare parte a soldaților Regimentului IV de Linie (în total 5 companii).

Atacând Smârdanul dinspre nord, pe drum Detașamentul Ulescu a fost atacat din flanc cu foc, din reduta otomană situată între Smârdan și Inova. Ca urmare, detașamentul a executat o întoarcere de front și a pornit la asaltarea celei de-a doua redute împreună cu o companie din Regimentul IV de Linie venită în sprijin, aflată sub comanda căpitanului Vidulescu.

Sub focul artileriei otomane, soldații au parcurs drumul până la redută și au pătruns în interiorul acesteia cucerind-o, în sprijin venind și Batalionul 1 din Regimentul 9 Dorobanți.

A treia fază: cucerirea redutei de la Inova
Dat fiind că trupele inamice stăpâneau încă reduta de la Inova și satul din spatele acesteia, Regimentul 9 Dorobanți a primit ordin de la generalul Cerchez să continue atacul spre respectiva redută.

Sub un puternic foc inamic, dorobanții au trecut prin apa rece ca gheața a unui pârâu adânc de 1 m. După traversarea acestuia, trupele inamice au început să cedeze s-au retras prin Inova, spre Vidin. La ora 16 și 30 de minute, după aproximativ 2 ore de la pornirea atacului, cele 3 redute și satul Inova fuseseră cucerite.

A patra fază: cucerirea satului Smârdan
În satul Smârdan, soldații Regimentului VI de Linie au continuat lupta de stradă. Fumul prafului de pușcă și ceața au creat o atmosferă de infern, în care soldații românii nu-și puteau da seama de unde se trage.

Ocuparea celor 3 redute și a satului Inova, precum și venirea în sprijin a câtorva grupe de infanteriști din Regimentul IV de Linie au făcut să se diminueze rezistența apărătorilor Smârdanului și spre seară satul a fost cucerit, dar din afara satului, otomanii au continuat să tragă dintr-o o casă de piatră cu 2 etaje care era o adevărată fortăreață. Aceasta reprezenta clădirea telegrafului din localitate și în același timp un puternic nod de rezistență, care până la urmă a fost luat cu asalt. Otomanii fiind alungați din sat, în urmărirea acestora a pornit Escadronul "Suceava" din Regimentul 8 Călărași, sub comanda căpitanului Gheorghe Tănăsescu.

Odată cu căderea întunericului, lupta s-a sfârșit.

Consolidarea pe poziții
În fortificațiile cucerite au fost dislocate la Smârdan Batalionul 2 din Regimentul VI de Linie, la Inova Regimentul IV de Linie, precum și Escadroanele 2 și 3 din Regimentul 8 Călărași și 1 și 2 din Regimentul 2 Călărași venite de la Alvagii (astăzi Maior Uzunovo). În timpul nopții – pe un frig intens, trupele române au rămas pe pozițiile cucerite, instalând avanposturi la marginea dinspre Vidin a satelor Smârdan și Inova și trimițând recunoașteri spre Capitonovcea, acolo unde se concentraseră trupele otomane scăpate.

În așteptarea unui previzibil contraatac, artileria a fost retrasă, la Dânkovița (astăzi Dinkovița) în rezervă, iar Brigada de Roșiori a fost desemnată să supravegheze spre Capitonovcea, mișcările inamice. În fața satului Inova a fost instalat pe poziții batalionul de rezervă al Regimentului 9 Dorobanți și Batalionul 2 din Regimentul 3 Dorobanți. Regimentul IV de Linie a fost păstrat în rezerva generală, pentru a supraveghea flancurile pozițiilor amice.

Respingerea contraatacului otoman
În ziua de 13/25 ianuarie ora 8 (ora 7,30 după o altă sursă), un contraatac destinat să recucerească Inova a fost declanșat dinspre Capitonovcea de către trupele otomane, un lanț des de tiraliori urmat de șiruri de companii inamice, pornind să avanseze cu sprijin de artilerie către liniile românești. Dinspre Smârdan, 6 batalioane de infanterie și artileria regrupată la Dânkovița, au fost trimise în ajutorul Inovei. La 150 de m de liniile românești, în flancul drept al coloanelor de atac turcești, au șarjat trupele române de roșiori, iar un batalion din Regimentul VI de Linie a început să execute o manevră de învăluire în flancul stâng al trupelor atacatoare, în timp ce Regimentul IV de Linie a continuat să asigure linia frontului. Avântul asaltului inamic a fost astfel frânt și soldații turci aflați în inferioritate, au fost nevoiți să se retragă cu pierderi mari, urmăriți rapid și hărțuiți de trupele române până la marginea satului Capitonovcea.

La 14/26 ianuarie, trupele otomane au avut o ultimă tentativă de a recuceri punctele de rezistență ale perimetrului exterior al apărarii Vidinului. Efortul acestora de luptă a fost îndreptat spre recuperarea satului Tatargik, dar încercare otomană de recucerire a satului a fost respinsă. Aflată în urmărirea coloanei de atac turcești, cavaleria română a ocupat în aceeași zi Capitonovcea, Kerimberg (astăzi Pokraina), Ceiselo (astăzi Antimovo) și Kutova (astăzi Kutovo) – aflate între Inova și Dunăre. Cucerirea acestor localități, a finalizat împresurarea Vidinului.

Consecințele
Calităților combatante etalate în foc de către trupele teritoriale (dorobanți și călărași) și de către cele ale armatei regulate, li s-au adăugat măsurile luate de comandamentul român, atât de omogenizare a unităților tactice – cu efecte dintre cele mai pozitive pentru capacitatea de luptă, cât și de organizare compozită a coloanelor de atac. Astfel se întâmplase și la Grivița, dar tot la fel ca acolo, biruința de la Smârdan a fost una obținută cu mari sacrificii.

În timpul luptei de la Smârdan pierderile umane au fost reprezentate de partea română de 96 de morți (din care 4 ofițeri) și 300 de răniți, iar de partea otomană de peste 350 de morți și răniți (peste 400 după o altă sursă) și de 300 de prizonieri. Au fost capturate de asemenea 4 tunuri Krupp de calibrul 87 și o importantă cantitate de muniție, iar din reduta de la Inova, un steag otoman. În zilele de 12-13/24-25 ianuarie totalul pierderilor românești s-a ridicat la 238 de morți (din care 5 ofițeri) și 370 de răniți, iar totalul pierderilor otomane la 700 de morți și răniți și 300 de prizonieri.

Luptele din zilele de 12-13/ 24-25 ianuarie au finalizat împresurarea Cetății Vidin, iar numele satului Smârdan a devenit un simbol pentru victorie. Cu toate acestea, datorită vremii nefavorabile asaltul general asupra cetății a trebuit să fie amânat și s-a decis efectuare prealabilă a unui bombardament de artilerie, atât de către tunurile de la Calafat, cât și de cele din jurul Vidinului.

In memoriam

La Smârdan a fost inaugurat un cimitir în care au fost înmormântați în două gropi comune 286 de soldați și ofițerii români care au murit în Războiul de Independență. În perioada Primei Conflagrații Mondiale cimitirul a fost distrus.

Conform unei înțelegeri dintre guvernele român și bulgar, în anul 1897 a fost inaugurat, tot la Smârdan, peste un osuar al militarilor români morți în luptele din regiunea Vidinului, un monument care reprezintă statuia zeiței Victoria, operă a lui Karl Storck Acesta a fost distrus într-o noapte a anului 1913, pe fondul manifestărilor antiromânești de după intrarea Armatei Române în Bulgaria în timpul celui de-Al doilea Război Balcanic și după Pacea de la București, de către naționaliștii bulgari.
Un monument ronde-bosse din bronz supranumit "Marița", în cinstea unei fete române în vârstă de 15 ani din zona Timocului, ucisă de soldații Imperiului Otoman la 9 ianuarie 1878 în timp ce ducea apă militarilor români din zona Smârdanului, a fost inaugurat la Smârdan în 1905 de către aromâni, în apropierea Cimitirului militarilor români. Monumentul a fost distrus prin dinamitare de bulgari, în 1917.

Ținând cont de faptul că pictorul Nicolae Grigorescu se aflase printre cei a căror menire a fost să surprindă pe viu scene de luptă în campania de la sud de Dunăre, primăria Bucureștiului din acele vremuri i-a comandat acestuia o pictura intitulată Atacul de la Smârdan, finalizată după 7 ani, în 1885. Tabloul lui Grigorescu a intrat ulterior ca model-reper iconografic cu valoare de simbol direct în conștiința populară, devenind imaginea emblematică a întregului efort militar de obținere a independenței naționale,

Henryk Dembitzky a contribuit în 1880 la Calendarul pentru toți românii cu o litografie colorată cu același subiect, iar George Demetrescu Mirea a realizat și el după mai mulți ani de la terminarea Războiului de Independență (posibil în 1889),  o pictură în care a figurat lupta de la Smârdan. De asemenea, Johann Nepomuk Schönberg în litografia Carol I al României în capul Armatei Sale din campania Războiului din 1877-1878, a ilustrat într-una dintre scenele mai mici din jurul scenei centrale, episodul Smârdan. Din tematica subiectului Smârdan există și o schiță atribuită lui Carol Popp de Szathmári, intitulată Soldați români în fața redutei de la Smârdan, iar în România comunistă este menționată apariția lucrării Ecaterinei Zăinescu, Veteranul Mihai Buțureanu explicând atacul de la Smârdan.

Poetul George Coșbuc a scris poezia La Smârdan ce a fost publicată în volumul intitulat Cântece de vitejie în anul 1904. Ea a apărut și în anul 1896 în Revista Literatură și artă.

Ordinea de bătaie și marile unități din dispozitivul de luptă
Corpul de Vest, căruia i-au aparținut marile unități implicate în cucerirea liniei exterioare de fortificații a Vidinului, fost comandat de generalul de brigadă Nicolae Haralambie și a avut ca șef de stat major pe colonelul Alexandru Gramont. Acest corp a fost structurat în 5 mari unități: Diviziile 1, 2, 3, 4 și 5. Dintre acestea:
 Divizia 2 a lăsat câte 1 batalion drept garnizoană la Rahova și Nicopole, La luptele din 12/24-14/26 ianuarie a intrat în dispozitivul de luptă din cele două brigăzi de infanterie numai Brigada a 2-a, Brigada 1 fiind destinată asedierii Belogradcikului, alături de 2 baterii de artilerie.
 Divizia 3 a fost destinată să escorteze prizonierii de război de la Plevna și apoi să ia poziție pe malul stâng la Dunării, la Călărași și Oltenița.
 De pe malul stâng al Dunării, Divizia a 5-a a asigurat suport de artilerie prin bateriile de coastă și de câmp amplasate la Calafat.

Brigada de Roșiori a aparținut rezervei Marelui Cartier General.

Ordinea de bătaie a marilor unități implicate în atacarea liniei de fortificații exterioare a Vidinului, a fost:

 Divizia 1 - comandant colonel Dimitrie Lecca:
Brigada 1 Infanterie- comandant colonel Constantin Cruțescu:
 Regimentul I de Linie
  Regimentul 1 Dorobanți
 2 batalioane din Regimentul 3 Dorobanți
Brigada 2 Infanterie- comandant colonel Nicolae Dona:
  Regimentul 9 Dorobanți
 1 batalion din Regimentul 11 Dorobanți
 1 batalion din Regimentul 15 Dorobanți
 2 batalioane din Regimentul 4 Dorobanți
 Cavaleria - comandant colonel Pavel Cernovodeanu:
 Regimentul 2 Călărași
 Regimentul 8 Călărași
 Artileria - comandant locotenent colonel Alexandru Horbasky
 Regimentul 2 Artilerie (6 baterii)
 1 Baterie teritorială

 Divizia 2 - comandant general Mihail Cristodulo Cerchez:
Brigada 1 Infanterie- comandant colonel Grigore Cantili
 Regimentul VII de Linie
 Regimentul 14 Dorobanți
 Regimentul 16 Dorobanți
Brigada 2 Infanterie- comandant colonel Constantin Budișteanu:
 Regimentul IV de Linie
 Regimentul VI de Linie
 Regimentul 10 Dorobanți
 Regimentul 5 Călărași
 Regimentul 3 Artilerie - comandant colonel Henric Herkt
 1 companie de Geniu

 Divizia 4 - comandant general de brigadă Gheorge Angelescu:
Brigada 1 Infanterie- comandant colonel Otton Sachelarie
 Regimentul II de Linie
 Regimentul 12 Dorobanți
 Batalionul 1 Vânători
Brigada 2 Infanterie- comandant colonel Grigore Ipătescu:
 Regimentul VIII de Linie
 Regimentul 2 Dorobanți
 Regimentul 7 Dorobanți
 Batalionul 3 Vânători
 Cavaleria - comandant colonel Constantin Formac:
 Regimentul 6 Călărași
 Regimentul 9 Călărași
 4 baterii de artilerie din Regimentul 1 Artilerie - comandant locotenent colonel Dimitrie Maican-Dimitrescu
 1 companie de Geniu

 Divizia 5 (de Rezervă) - comandant colonel Gheorghe Slăniceanu:
 Batalioanele de milițieni - comandant colonel Mihai Holban
 Regimentul 1 Călărași
 Artileria - comandant colonel Alexandru Anghelescu:
 2 baterii din Regimentul 1 Artilerie
 8 baterii de coastă de la Calafat
 Bateriile teritoriale

Brigada de Roșiori- comandant colonel Victor Crețeanu::
 Regimentul 1 Roșiori
 Regimentul 2 Roșiori

Referințe

Bibliografie
 Căzănișteanu, Constantin & Ionescu, Mihail E.; Războiul neatârnării României – Împrejurări diplomatice și operații militare 1877-1878; Editura Științifică și Enciclopedică; București; 1977
 Cervatiuc , Ștefan; Contribuția fostelor județe Botoșani și Dorohoi la susținerea Războiului de Independență - mărturii documentare ; Ed. Axa; Botoșani; 2002; ISBN: 973-8053-88-9
 Giurcă, Ioan & Bordeanu, Jănică; Monumente ale Independenței realizate în timpul domniei regelui Carol I; Monumentul, 09/2009; pp. 217-229
 Ionescu, Adrian-Silvan; Penel și sabie. Artiști documentariști și corespondenți de front în Războiul de Independență 1877 - 1878; Ed. Biblioteca Bucureștilor; 2002

 Dinu, Barbu; Călătorie în Țara Românilor , ed a II-a revăzută și adăugită; Ed. Almanahul Banatului; Timișoara; 2009; ISBN 978-973-8091-32-0; p. 96, 98
 Marin, Gheorghe & All; Enciclopedia Armatei României; Ed. Centrului Tehnic-Teritorial al Armatei; București; 2009; ISBN 978-606-524-054-4

 Stroea, Adrian (coord.) & Colab.; 165 ani de existență a artileriei române moderne; Editura Centrului Tehnic-Editorial al Armatei; București; 2008

Legături externe
 Coșbuc, George; Războiul nostru pentru neatârnare; București; 1899; Cap. Smârdanul și Vidinul, partea - a 5-a, a 6-a, a 7-a, a 8-a, a 9-a, a 10-a, a 11-a, a 12-a, a 13-a
 Pelimon, Alessandru; Trei Sergenți, campania româniloru in Bulgaria; Noua Typogra. Naționalě, C. N. Rădulescu, Str. Academiei 24; Bucresci; 1879

Războiul de Independență al României

Lupta de la Smârdan


Axel Eddy Lucien Jonkheer Merckx (born 8 August 1972) is a Belgian former professional road bicycle racer and the son of five-time Tour de France champion Eddy Merckx. He is team director of UCI Continental team .

In his professional career (1993–2007), he won the Belgian national road race championship in 2000 and a bronze medal in the road race at the 2004 Olympic Games in Athens.

Cycling career
Born in Uccle, Axel Merckx became a professional cyclist in 1993, winning the Belgian national road race championship in 2000. He vowed to make his mark by accomplishing feats that had eluded his father, such as winning a Tour de France stage at Alpe d'Huez and the Paris–Tours classic. He did not succeed, but competed in eight Tours de France and finished as the highest-placed Belgian rider six times. His personal best was cracking the top 10 during the 1998 edition.

Merckx won the bronze medal in the road race at the 2004 Games in Athens, breaking free in the final kilometre.

During the 2006 Tour de France, Merckx announced that he signed a new contract for one extra season with Phonak, later renamed iShares. He stated that this would be his last season as a professional road bicycle racer. However, after Phonak announced that it would stop sponsoring the cycling team, Merckx signed a contract with Team T-Mobile, where he had started his professional career. During the 2006 Tour Merckx was instrumental in forcing the pace of the peloton for teammate Floyd Landis who won the Tour. He was oftentimes the only teammate able to stay with Landis and the group of favorites and he initially finished 31st overall, however it was later discovered that Landis had failed a doping control after stage 17 and the Tour win was revoked.

Merckx announced his retirement from professional cycling at the end of the 2007 Tour de France. He won his last race at Lommel, in August 2007.

His name was on the list of doping tests published by the French Senate on 24 July 2013 that were collected during the 1998 Tour de France then retested in 2004. Merckx was not one of then 18 Riders named as testing positive for EPO but was on a list of 12 named riders whose test results were listed as  "suspicious".

Merckx was the owner and directeur sportif of the  team.

Personal life
Merckx married Canadian triathlete Jodi Cross in 1997, and currently resides in Kelowna, British Columbia. They have two children, Axana (born 5 May 2001) and Athina Grace (born 29 June 2005).

When his father was made a baron—a personal title—in Belgium, he also received the hereditary title Écuyer (in French) or Jonkheer (in Dutch). Thereby Axel Merckx has also been ennobled.

Major results

1992
 1st Stage 9 Tour de l'Avenir
1995
 2nd Sint-Truiden
 6th Overall Tour Méditerranéen
 8th Overall Danmark Rundt
1996
 1st GP Sanson
 3rd Giro di Lombardia
 4th Road race, UCI Road World Championships
 6th Brabantse Pijl
 7th Liège–Bastogne–Liège
1998
 2nd Overall Bayern Rundfahrt
1st Stage 3
 2nd Clásica de San Sebastián
 2nd Subida Urkiola
 10th Overall Tour de France
1999
 3rd Road race, National Road Championships
 4th Tour du Haut Var
 9th Overall Tour Méditerranéen
2000
 1st  Road race, National Road Championships
 1st  Overall Tour de la Région Wallonne
 1st Stage 8 Giro d'Italia
 3rd Châteauroux Classic
 4th Overall Rheinland-Pfalz Rundfahrt
 5th Liège–Bastogne–Liège
 5th Tour du Haut Var
 7th Overall Tour Méditerranéen
 9th Overall Volta a Catalunya
 10th La Flèche Wallonne
2001
 1st Grand Prix de Wallonie
 1st Ronde d'Aix-en-Provence
 3rd Brabantse Pijl
 5th Trofeo Laigueglia
 7th Coppa Sabatini
 7th Route Adélie de Vitré
2002
 2nd Overall Vuelta a Andalucía
 6th La Flèche Wallonne
2003
 1st  Overall Tour de l'Ain
 3rd Overall Rheinland-Pfalz Rundfahrt
 3rd Overall Hessen–Rundfahrt
 4th Overall Tour of Belgium
2004
 3rd  Road race, Olympic Games
 5th Brabantse Pijl
2005
 1st Stage 5 Critérium du Dauphiné Libéré
 3rd Brabantse Pijl

References

External links

1972 births
Living people
People from Uccle
Belgian male cyclists
Belgian Giro d'Italia stage winners
Olympic cyclists for Belgium
Cyclists at the 2000 Summer Olympics
Cyclists at the 2004 Summer Olympics
Olympic bronze medalists for Belgium
Belgian nobility
Olympic medalists in cycling
Medalists at the 2004 Summer Olympics
Eddy Merckx
Cyclists from Brussels

Axel Merckx


Octavian Buda () este un medic psihiatru român și istoric al medicinei. Este profesor universitar în cadrul Universității de Medicină și Farmacie "Carol Davila" din București, unde conduce catedra de istoria medicinei din 2009.

Carieră
După studii la Liceul "Cantemir Vodă" din București, a urmat Facultatea de Medicină a Universității "Carol Davila" București (absolvită în 1992) și Facultatea de Filozofie a Universității București (absolvită în 1997 cu o lucrare despre Karl Jaspers). Este doctor în științe medicale din 2002, cu o teză despre criteriologia psihiatriei judiciare. A fost bursier al Fundației Volkswagen - Germania, în 1998, la Universitatea Liberă din Berlin. Visiting Fellow în istoria medicinei al universităților Oxford Brookes, Liverpool, Birmingham (Marea Britanie), Freiburg, Ulm și Köln (Germania). Face parte dintr-o serie de colective redacționale (dintre care cele mai notabile sunt: Medical History Journal - Cambridge, Revista Germană de Medicină Legală - Rechtsmedizin, Revista Română de Medicină Legală - RJLM, Noesis - Revista Comitetului Român de Istoria și Filozofia Științei și Tehnicii al Academiei Române - CRIFST).

A fost între 2015-2017, președintele Asociației Europene de Istorie a Medicinei (EAHMH - The European Association for the History of Medicine and Health), fiind primul est-european care a ajuns în fruntea acestei societăți, fondată la Strasbourg în 1989. Este al doilea român, după Victor Gomoiu, care a condus o societate internațională de istoria medicinei.

A obținut o serie de premii internaționale (Young Investigator Award of the International Association of Forensic Sciences - IAFS, Tokyo, 1996; Premiul Societății Germane de Medicină Legală, Essen, 2000, precum și două premii ale Societății Internaționale de Istoria Medicinei - ISHM, la Barcelona, 2011 și Tbilisi, 2014).

Publicații
Studiile sale acoperă aspecte variate ale istoriei medicinei românești și universale, interrelația dintre medicină și filozofie, antropologie culturală, bioetică, psihanaliză. Contribuții în istoria medicinei legale și a psihiatriei românești, istoria anatomiei comparate, istoria fotografiei medicale, reconfirmate în publicații de profil occidentale. Abordări patografice în volumul "Maladia lui Eminescu și maladiile imaginare ale eminescologilor" - sub red. Eugen Simion (Editura Fundația Națională pentru Știință și Artă, 2015, București).

Publicații istoriografice pe plan internațional
The Age of Informed Consent: A European History, (co-editor cu Sorin Hostiuc). Cambridge Scholars Publishing, 2018.
Philosophical Foundations and the Role of Counseling in the Ethics of Informed Consent (co-autor cu Laurențiu Staicu) în: Emilian Mihailov, Tenzin Wangmo, Victoria Federiuc, Bernice Elger (eds.): Contemporary Debates in Bioethics: European Perspectives. Sciendo De Gruyter, Berlin, 2018.
Historical Aspects of Legal Medicine in Romania (co-autor cu George Cristian Curcă și Violeta Chirică) în: Burkhard Madea (ed.): History of Forensic Medicine. Lehmanns Media, Berlin 2017.
Urology in Interwar Romania and during the Second World War, în: Dirk Schultheiss, Friedrich Moll (eds.): Urology under the Swastika. Davidsfonds Uitgeverij, Leuven 2017 .
Die Rezeption des Vegetarismus in der Rumänischen Länder. Pavel Vasici Ungureanu, 1806-1881 (Receptarea vegetarianismului în Țările Române), în: Thede Kahl, Peter Mario Kreuter, Christina Vogel (eds.), Culinaria Balcanica, Forum Rumänien. Frank & Timme Verlag, Berlin, 2014.
 Black Death at the Outskirts of the Ottoman and Habsburg Empire: The Epidemics in the Phanariot Bucharest (1711-1821), în: Teodora Sechel (ed.), Medicine within and between the Habsburg and Ottoman Empires, 18th-19th Centuries. Winkler Verlag, Bochum, 2011.
The Face of Madness in Romania: The Origin of Psychiatric Photography in Eastern Europe, History of Psychiatry, vol. 21, nr. 3, SAGE Publishing, Cambridge, 2010.

Cărți
 Iresponsabilitatea, Editura Științelor Medicale, București, 2006.
 Criminalitatea, o istorie medico-legală românească, Editura Paralela 45, București, 2007.
 O antropologie a marginalului. Psihiatria judiciară românească: 1860-1940, Editura Caligraf, București, 2007.
 Despre regenerarea și... degenerarea unei națiuni, Editura Tritonic, București, 2009 .Premiul pentru publicistică al Asociației Medicale Române, 2011.
 Medicină socială și identitate națională. Antropologie culturală, psihiatrie și eugenism în România: 1800-1945, Editura Muzeului Național al Literaturii Române, 2013 .
 România fără anestezie. Discurs medical și modernitate în vremea lui Carol I, Editura Vremea, București, 2013.
 Alte capitole din istoria psihiatriei românești, (co-editor cu Gavril Cornuțiu), Editura Universității din Oradea, 2014 .
Scurtă istorie a revanșei. Duel sau crimă?, (co-autor cu Adrian Majuru și Elena Olariu), Editura Muzeului Municipiului București, 2016.
Minovici, o sută de ani de pionierat, (co-autor cu Adrian Majuru), Editura Muzeului Municipiului București, 2017. Premiul "Andrei Oțetea" al Academiei Oamenilor de Știință din România, 2019.
Autopsii medico-istorice, Editura Tritonic, București, 2019. Premiul "Victor Babeș" al Academiei Române, 2021.
Giudețul nebuniei. Expertize psihiatrice în trecutul românesc: 1646-1940, Editura Academiei Române, București, 2021.

Ediții de carte îngrijite
 Emilian Ezechil, La porțile infernului: 1941-1945, Editura Tritonic, 2008.
 Vladimir Beliș, O jumătate de veac în slujba medicinei legale, Editura Medicală, București, 2010 .

Gazetărie
Colaborări la reviste culturale, cu articole aflate la interferența dintre medicină și cultură: Observator cultural, Historia, Lettre Internationale, Dilemateca, Krisis, Cultura (Fundația Culturală Augustin Buzura), Dilema Veche, Revista Astra, Cuvântul, Viața Medicală, Revista Medicală Română, Medic.ro .

Note

Nașteri în 1966
Medici români în viață
Psihiatri români
Profesori universitari români la Facultățile de Medicină
Bucureșteni

Octavian Buda


The term free body is usually associated with the motion of a free body diagram, a pictorial device used by physicists and engineers. In that context, a body is said to be "free" when it is singled out from other bodies for the purposes of dynamic or static analysis. The object does not have to be "free" in the sense of being unforced, and it may or may not be in a state of equilibrium; rather, it is not fixed in place and is thus "free" to move in response to forces and torques it may experience.

Example

Figure 1 shows, on the left, green, red, and blue widgets stacked on top of each other, and for some reason the red cylinder happens to be the body of interest. (It may be necessary to calculate the stress to which it is subjected, for example.) On the right, the red cylinder has become the free body. In figure 2, the interest has shifted to just the left half of the red cylinder and so now it is the free body on the right. The example illustrates the context sensitivity of the term "free body". A cylinder can be part of a free body, it can be a free body by itself, and, as it is composed of parts, any of those parts may be a free body in itself.

Note that figure 1 and 2 are not yet free body diagrams. In a completed free body diagram, the free body would be shown with forces acting on it.

Freely falling body

A free body should also be distinguished from a freely falling body. In Newtonian physics, the latter term refers to a body which is falling under pure gravity with all other forces being zero. In Einstein's general theory of relativity, where gravity becomes curvature of spacetime, a freely falling body is subject to no forces whatsoever and is a body moving along a geodesic. A free body in the context of this article may not be following a geodesic and may be subject to all sorts of forces, gravitational and other.

See also
Free body diagram

References

Classical mechanics

Free body


Das Schloss Delsberg () ist die ehemalige Sommerresidenz der Fürstbischöfe von Basel. Es befindet sich an der Südwestecke der Altstadt von Delsberg, dem Hauptort des Kantons Jura.

Das jetzige Gebäude steht an der Stelle einer mittelalterlichen Burg. Zu Beginn des 18. Jahrhunderts beauftragte der Fürstbischof von Basel, Johann Konrad von Reinach-Hirtzbach, den Architekten Pierre Racine aus Renan mit dem Bau einer geräumigen Sommerresidenz.

Einige Teile des Gebäudes dienen heute als Kindergarten und Primarschule.

Das Schloss ist ein Kulturgut von nationaler Bedeutung.

Siehe auch
 Liste der Kulturgüter in Delsberg

Weblinks

Einzelnachweise

Delsberg
Barockbauwerk in der Schweiz
Kulturgut von nationaler Bedeutung im Kanton Jura
Erbaut in den 1720er Jahren
Delsberg
Delsberg

Schloss Delsberg


O Festival Paulista Feminino Sub-14 de 2017 foi a primeira edição desta competição futebolística de categoria de base da modalidade feminina organizada pela Federação Paulista de Futebol (FPF).

Foi disputada por cinco equipes durante o dia de 23 de setembro e teve o Tiger Academia como vencedor. Este conquistou o título após vencer nos pênaltis o Centro Olímpico na decisão.

A coordenadora de futebol feminino da FPF, Aline Pellegrino, demonstrou satisfação após a disputa: "muito válida". O técnico do Tiger Academia, Fábio Abenanti, comemorou a conquista e destacou os talentos revelados na disputa: "muito promissor".

Formato e participantes
O regulamento do Festival Paulista Feminino Sub-14 dividiu os cinco participantes em único grupo que classificou as duas melhores para a final, que foi realizada em jogo único. Os cinco participantes foram:

 AAEC Guarulhos
 Bonfim Recreativo

 Franca
 Tiger Academia

Fase de grupos

Grupo 1

Final

Ligações externas
 Website oficial da Federação Paulista de Futebol

Festival Paulista de Futebol Feminino Sub-14
Futebol de 2017 em São Paulo

Festival Paulista de Futebol Feminino Sub-14 de 2017


දියුණු වන තාක්ෂණයක් සමාගම ලෝකයම එක් ඒකකයක් බවට පත්වෙමින් පවති. ලෝකව්‍යාප්ති ආර්ථික ක්‍රමය මගින් ව්‍යාපාරවලට ලොව පුරා තම භාණ්ඩ හා සේවා අලෙවි කිරීමට හැකියාව ඇත. ලොවපරා සමුහ ව්‍යාපාර හා මිත්‍රසම්මුතිය ගිවිසුම් ඇතිකර ගැනීමට ඉඩ ප්‍රස්ථාව සලසා තිබීම, වත්මන් ව්‍යාපාරවල සාර්ථකත්වට හේතු වේ.

වාසි

ලෝකව්‍යාප්ති ආර්ථික ක්‍රමයකට යොමු විමේ වාසින් බාහොමයක් ඇති අතර පමාණුකූල පිරික්සුම (Economies of Scole) ප්‍රධාන වාසියක් වේ. සම්බාධක ඉවත් කිරීම මගින් ව්‍යාපාරයකට ලාභ කම්කරු අමුද්‍රව්‍ය හා තාක්ෂණ පහසුකම් ලබාගත හැක. උදා "බොහෝමයක් ඇමරිකානු මෘදුකාංග සමාගම් ඒවා ඉන්දියාවේදී නිෂ්පාදනය කරයි" අනෙක් වාසින් ලෙස කුඩා ව්‍යාපාර වලට සීග්‍ර වර්ධනයක් ලබ ගැනීමට හැකිවීම, සේවකයන බඳවා ගැනීමේදි වැඩි තේරිම් ගණනක් තිබීම හා විශාල පාරිභෝගික ප්‍රධානය දැක්විය හැක.

එලෙසට ජාත්‍යන්තර ආයතන දියුණුවත්, රටවල් අතර වෙළඳාමෙන් ඇතිවන අ‍න්යෝන්‍ය යැපීම නිසා ජාතින් අතර සාමය ඇතිවිමටත් ලෝකව්‍යාප්ත ආර්ථික ක්‍රමය හේතුයක් වේ. උදා. ලෙස ඉන්දියාව හා පාකිස්ථානය අතර කාෂ්මිරය සම්බන්ධ ආරවුල් තිබුනත් ඒ සම්බන්ධ යුද්ධයකට වලසිටි ආර්ථික වශයෙන් රටවල් දෙකකට දැඩිව බලපෑමක් ඇති වන බැවින් යුද්ධයක් ඇති නොවේ. එනමුත් ලෝකය සමඟ ගනුදෙනු නොකරන රටවල් මෙවන් අවස්ථාවක යුද්ධයකට පෙළඹිමට වැඩි ඉඩක් ඇත. එබැවින් ලෝක සාමයට ගෝලියකරණය ඇති බලපෑමක් ගැන මත පල කිරීමට පෙර එය අධ්‍යයනය වැදගත් වේ.

අවාසි

ගෝලීය ප්‍රාග්ධන අවශ්‍යතාවයක් ලෙස මානව හිමිකම් හා මිනිසාගේ යහ පැවැත්ම යටපත්වීම ගෝලීය ආර්ථිකයට එරෙහි වන සිද්ධාන්තයන් සමහරකි.

යම් රටක් සතු බලයටත් වඩා වැඩි බලයන් මෙම සුපිරි සමාගම් ලබා ගැනීමේ හැකියාවක් ඇත. බොහෝ ඖෂධ සමාගම් ඔවුන්ගේ බලය ආණ්ඩුවලට බලපෑම් කිරීමට පවා යොදා ගන්නා බවට චෝදනා තිබේ. එතරම් ම නොවුවත් බොහෝ දුරකට මෙම සුපිරි සමාගම් සිය බලය යොදා ගැනීමේ ඉඩකඩ ඇත. නිෂ්පාදනයන්හි උප කොන්ත්‍රාත් ගලා යාමට සලස්වති. මෙම ව්‍යාපාර භාවිතයන්, සමාගම්වලට මුදල් ඉතිරි කර ගැනීමට ඉඩ සලසන අතර ආයෝජකයන්ට විශාල ප්‍රතිලාභ ලබා ගැනීමටත්, සේවා ලාභීන්ට වඩා පහසු මිළ ගණන්වලට නිෂ්පාදනයන් ලබා ගැනීමටත් මඟ හෙලි කරයි. ඒ සමඟම ලෝක ආර්ථිකය තුලනය කරයි. සංවර්ධනය වෙමින් පවතින රටවල පාරිසරික හා කම්කරු නීති ලිහිල්ව තබා ගැනී‍ම සඳහා එම රටවල ආණ්ඩුවලට තමන් අභිප්‍රේරකයක් වන්නේ යැයි සමහරු විශ්වාස කරති. දියුණු වෙමින් පවතින රටවලට ප්‍රවේශ වීමේ හැකියාව ලබා ගැනීමට මෙම බහු ජාතික සමාගම් නිරන්තරයෙන්ම එම රටවල් පෙළඹවීට ලක් කරති. දියුණු වෙමින් පවතින රටවල භාණ්ඩ දියුණු රටවල වෙළඳ පොළට ආනයනය කිරීම වලකාලන ආරක්ෂණ රාජ්‍ය නීති, වර්ධනයත් සමඟ කපා හැරිය යුතු යැයි සමහරු විශ්වාස කරන අතර ගෝලීයකරණයට අදාලවන බොහොමයක් ආර්ථික ගැටළුවලට හේතුව එම රාජ්‍යායන්ම යැයි ආර්ථික නිදහස සඳහා වූ යෝජනා තර්ක කරයි.

උතුරු අර්ධ ගෝලය හා සංසන්දනය කරද්දී දකුණු අර්ධ ගෝලයේ ආර්ථික වර්ධනය වෙළඳ සම්බාධක විසින් නිරන්ත‍රයෙන් වළකාලයි. ආර්ථික බාධාවන් අඩු වීමේ වේගය අන්තර් ජාලය වැනි නව තාක්ෂණයන් විසින් වැඩි කරනු ලැබේ. චීනයේ Haiet ඉන්දියාවේ PATA වැනි සමාගම්, ඉදිරියට එන සමාගම් සඳහා ගෝලීය වෙළඳ පොලේ ඇති ඉඩ ප්‍රස්ථාව දෙසට, ගෝලීය ආර්ථිකයට ගෝලීයකර‍ණයේ මෙම වර්ධනය අවකාශ වෙළඳපොළ (Niche Market) වැනි නව අවස්ථා බිහි කොට ඇත. සෑම කෙනෙකුටම තරඟකාරීත්වය තුළ පැවතීමට නම් ගෝලීයකරණය හා බැඳී සිටීමට සිදුවේ. "ගෝලීය ආර්ථිකය තුළ ජයග්‍රහණ ලැබීමට තරුණයා කුසලතාවයන් උකහාගත යුතුය"යන මැයෙන් "ඩේවිජ් ශේන්" විසින් ලියා ඇති ලිපියේ "ගෝලීය ආර්ථිය තුළ ක්‍රියා කිරීම සහභාගීවීමට අවශ්‍ය කුසලතාවය සහිත හා රහිත යනුවෙන් කඳවුරු දෙකකට තාක්ෂණ හා වෘත්තීය විසින් ආර්ථිකය බෙදා වෙන් කරයි." යනුවෙන් ඔහු පෙන්වා දෙයි. අධ්‍යාපනය හා කුසලතාවයන් පිළිබඳ කොන්දේසියේ දී දියුණු රටවල් සමඟ සෘජුවම තරඟ කිරීමේ හැකියාව දියුණුවෙමින් පවතින රටවලට, තාක්ෂණයේ ඉදිරි ගමන විසින් ලබා දී ඇතැයි ශේන් සඳහන් කරයි. සදාකල්හිම වර්ධනය වන ගෝලීය ආර්ථිකය සහ පුළුල්ව පැතිරුණ අන්තර් ජාල භාවිතය සමඟ තමන් නිරතුරුව ලොව වටා සිටින මිනිසුන් සමඟ බව මිනිසුන් සහ සමාගම් විසින් අවබෝධ කරගනිමින් සිටිති. බොහෝ විශාල සමාගම් අන්තර් ජාතික වෙළඳ සමාගම් බවට පත්වන පරිසරයක් ගෝලීයකරණය විසින් බිහිකොට තිබේ. මෙම තත්වය "පතුල කරා ඇදී යන තරඟ දිවිල්ලකට හේතු වී ඇතැයි මෙම හැඩරුවේ විචාරකයෝ පවසති. මෙහි දී සමාගම්, තරඟය තුළ රැඳී සිටීම පිළිබඳ කෙතරම් උනන්දුවේ ද යත්, ඔවුහු නිරන්තරයෙන්ම අක්‍රිය ශ්‍රමික වැටුප් ආර්ථික හා පාරිසරික තත්වයන් සහිත, දියුණුවෙමින් පවතින රටවලට සිය ආවඩන්නෝ ඇස යොමු කරද්දී ගෝලීය ආර්ථිකයේ විවේචකයෝ දියුණු වෙමින් පවතින රටවල ඇති ආරක්ෂිත සමාගම්වලට වෙළඳ බාධක වඩාත් අපහසු තරඟයක් ඇති කරතැයි තර්ක කරති. 2006 වසරේ ගෝලීය ආර්ථිකය අඛණ්ඩව වර්ධනය වෙමින් බොහෝ ඒක පුද්ගල සමාගමික හා රාජ්‍ය ණයගැතියන්ගේ බැඳීම්වලට යහපත් තත්වයක් උදාකරදෙමින් තිබේ. මේ නිසා මූල්‍ය වෙළඳ පොළ රඳවා තිබේ.

මානව අයිතින් හා ආර්ථික සාධක ගෝලික ප්‍රාග්ධනය උදසා යටත් කර ගැනිම යනු ගෝලිය ආර්ථිකයට විරැද්ධ සංකල්පයයි.
මෙම ව්‍යාපාර රටකටත් වඩා බලවත් විය හැකත බොහෝ ඖෂධ සමාගම් රජයකට බලපෑම් කිරිමට තරම් බලවත් වන අතර මෙම සුපිර ව්‍යාරද ඊට වැඩි බලයක් හිමිකර ගත හැක.
ගෝලීය කරණය සමග නවිකේතන වෙළදපල වැනි ගෝලියකරණ තරගකාරිත්වයට මුහුන දිමට අවශ්‍ය නව අවකාශයන් විවෘත වේ. Doivid Shane ගේ ලිපි වල "තරැණයක් ගෝලිය ආර්ථිකය ජය ගැනීමට අවශ්‍ය කුසලතා ලබාගත යුතුයි" තාක්ෂණය හා වෙළදාම මගින් අර්ථිකය දෙකොටසක් බෙදෙයි. ඒ ගොලීය ආර්ථිකයට සහභාගි විමට කුසලතා සහති හා රහිත ලෙසයි. ෂේන් (shonel) ට අනුව දියුණු තාක්ෂණය නිසා සංවර්ධන වෙමින් පවතින රටවලට අධ්‍යාපන හා කුසලතා අතින් දියුණු රටවල් සහග තරගකිිමට හැකිවේ. එයට හේතුව තාක්ෂනික දියුණුවක් සමග අන්තර්ජාලය භායිතය ඉහල යමෙන් රැකියාවලට හා ව්‍යාපාර අවස්ථාව වලට ගෝලිය තරගයක් තිබිමයි. ගෝලිය ආර්ථික සමග ව්‍යාපාර දේශසිමාවෙන් ඕබබට පැතිරිම ඇරඹිය ව්‍යාපාර ඔවුන්ගේ නිෂ්පාදන කටයුතු කම්කරැ පරිරිත නිති හා ආර්ථික මට්ටම අඩු රටවලට පවා තරගකාරි විමට තනයි. මෙමගින් ව්‍යාපාර වල වියදම අඩුවන බැවින් ප්‍රමුඛ ව්‍යාපාරිකයන්ට ඔවුනගේ පාරිභෝගිකයන්ට දැරිය හැකි නිෂ්පාදන සැපයිම හැකියාව ලබා දෙන අතර ලෝක ආර්ථිකය සමතුලිතව තබවයි. මෙම ව්‍යාපාර මගින් සංවර්ධනය වෙමින් පවතින රටවලට දියුනු රටවල වෙළදපොලට අතුරැ විමට අවස්ථා උදවේ. එනමුත් බොහෝ දුයුණු රටවල් දියුනවෙමින් පවතින රටවල භාණ්ඩ ආනයන වැලැක්විමට ආරක්ෂණ ප්‍රතිපත්ති අනුගමනය කරයි. සමහරකේ වැලැක්විමට ආරක්ෂණ ප්‍රතිපත්ති අනුගමනය කරයි. සමහරෙක් නිති වැඩිකර මෙම ආනයන නැවතිමට යොජනා කරන අතර තවත් පිරිසක් මෙවැනි ගෝලීකරණය සම්බන්ධ ගැටළු පැනනැගිමට රජයන්ගේ වැරැද්ද බව සලකයි දේශසිමාවලින් ඔබ්බට පැතිරැණු ව්‍යාපාර දියුණු වෙමින් පවතින රටවල කම්කරැ හා පාරිසරික නීති අවමයෙන් තබා ගැනවීමට හේතුවේ.
වෙළද සම්බාධක දකුණු ලෝකයේ (Gobble South) රටවලට උතුරේ රටවලට සාපේක්ෂව අඩු ආර්ථික දියුණුවක් තිබිමට හේතුවයි. අන්තර්ජාලය වැනි නව තාක්ෂනයන්ගේ වෙළද බාධක අවම වේ. ලෝක වෙළදපොල පුළුල් කිරිමට මෙම සම්බාධක බධාවක් බැවින් අවම කර දියුණු රටවල සමාගම් වලට තරගයක් උදාකර දිමට යෝජනා වී ඇත. එය දියුණු වෙමින් පවතින වෙළදපොල වල  Haier (චීනය) හා Teta group(ඉන්දියාව) මෑත ව්‍යාපාර වලට හිතකර වේ. හාර ලෝක ආර්ථිකයට පුළුල් විම සිදුවු අතර බොහෝ පුද්ගපලයන්, ව්‍යපාර හා රජයන් ණය ලබගෙන භාණ්ඩ නිෂ්පාදනය කල අතර, එම නිසා මුල්‍ය වෙළදපොල පහල ගොස් තිබුනි.

References

http://en.wikipedia.org/wiki/The_Global_Economy

ආර්ථික විද්‍යාව

ගෝලීය ආර්ථිකය


دولوميت ;; هي جزء من جبال الألب الإيطالية تقع في إقليم ترينتينو ألتو أديجي في شمال إيطاليا . و هي توجد في مقطاعات بلونو ومقاطعة بولسانو ومقاطعة ترينتو و يبلغ أعلى ارتفاع لها 3.343 متر . سميت باسم العالم الفرنسي دولوميو الذي كان أول من قام بتحليل صخور الدولوميت التي تتكون منها تلك الجبال .

التاريخ
خلال الحرب العالمية الأولى كانت الدولوميت خطا للمعارك بين القوات الإيطالية و الإمبراطورية النمساوية المجرية و شهدت الكثير من المعارك.

سبب التسمية
يرجع سبب التسمية إلى العالم الفرنسي دولوميو الذي وصف صخور الدولوميت الكربونية التي كانت سبب الالوان المميزة للجبال.

السياحة
تعتبر الدولوميت وجهة مهمة لرياضات الشتاء وخاصة التزلج على الجليد.

صور لجبال الدولوميت

اقرأ أيضا
 قمة روزنجارتن
 استراحة جراسلايتن هوته

مراجع

السياحة في إيطاليا
جبال الألب الإيطالية
سلاسل جبال الألب
سلاسل جبلية في إيطاليا
مناطق محمية حسب الاتحاد العالمي لحفظ الطبيعة تصنيف II
مواقع التراث العالمي في إيطاليا
سلاسل جبلية في مقاطعة بولسانو

دولوميت (سلسلة جبلية)


مسيرة الفخر  وهي مسيرة تنظمها المنظمات المناوئة للعنصرية الجنسية  وتدعو مجتمع الميم من المثليين والمثليات وثنائي الميول والمتحولين إلى أن يكونوا فخورين بميولهم والتصدي للكره من رهاب المثلية . من أشهر شعارات مسيرة الفخر هي علم قوس قزح.

انظر أيضاً
 مثلية جنسية
 ازدواجية الميول الجنسية

المراجع

أحداث المثليين
حركات
حقوق الإنسان
مسيرات فخر

مسيرة فخر المثليين


Rashawn Slater (né le  à Sugar Land au Texas) est un joueur américain de football américain. Il évolue comme offensive tackle avec les Chargers de Los Angeles dans la National Football League (NFL).

Biographie

Jeunesse et carrière universitaire
Slater fait ses études secondaire à Clements High School dans sa ville natale de Sugar Land. Classé comme recrue trois étoiles et  meilleur offensive guard de la cohorte de 2017, il reçoit des offres de cinq équipes de la NCAA. Ces dernières sont Illinois, Kansas, Wyoming ou Rice. C'est cependant avec les Wildcats de Northwestern qu'il s'engage pour sa carrière universitaire.

Lors de sa première année avec l'équipe, Slater aide le running back de l'équipe, Justin Jackson, a complété une saison de plus de  yards au sol. À la suite de cette campagne, il est nommé meilleur débutant du pays sur la ligne offensive. Lors la totalité de la campagne 2019, il ne permet qu'une pression et aucun sack. Ceci lui vaut de recevoir le All-Big Ten Honorable Mention. Ses prouesses, qui lui vaut d'être décrit comme l'un des meilleurs joueurs de ligne offensive de l'histoire de Northwestern, lui permet de se hisser au  rang des meilleurs espoirs en vue du draft 2021 de la NFL bien qu'il n'ait pas participé à la saison 2020. Ceci le positionne pour être le premier Wildcat à être sélectionné au premier tour de la draft en 16 ans. Le soir de la draft, il est sélectionné au  rang par les Chargers de Los Angeles.

Carrière professionnelle
Slater fait rapidement sa marque avec les Chargers. Il est sur l'alignement partant dès le premier match de la saison en tant que tackle gauche. Après n'avoir accordé que deux sacks dans ses six premières rencontres, il se place également comme l'un des meilleurs débutants offensifs de la ligue derrière Ja'Marr Chase des Bengals de Cincinnati. Sa première campagne se conclut avec une nomination comme titulaire au Pro Bowl 2022. Seulement quatre débutants y sont sélectionnés : Slater, Chase, Kyle Pitts et Micah Parsons.

Vie personnelle
Slater est le fils du joueur de basket-ball Reggie Slater. Son grand frère, RJ, a joué avec les Falcons d'Air Force de 2014 à 2017.

Références

Liens externes

Naissance en mars 1999
Naissance dans le comté de Fort Bend
Joueur américain de football américain
Offensive tackle
Joueur sélectionné au Pro Bowl
Joueur de football américain des Wildcats de Northwestern
Choix de draft des Chargers de Los Angeles
Joueur des Chargers de Los Angeles

Rashawn Slater


Die Irish Open 1996 im Badminton fanden vom 5. bis zum 7. Dezember 1996 in Lisburn statt.

Medaillengewinner

Referenzen
 http://www.tournamentsoftware.com/sport/tournament.aspx?id=5BD541A2-A74B-4288-A3BE-BFBD01261EC0

1996
Badminton 1996
Badmintonwettbewerb in Lisburn

Irish Open 1996


Antiasitler, yüksek asit salgısı ile kendini gösteren mide rahatsızlıklarının (mide yanması, ekşime, şişkinlik, hazımsızlık), dispepsi, gastrit, mide ve duodenum ülserleri, reflü gibi hastalıklarda, bulguya yönelik sağaltımda kullanılan ilaçlardır. Alkali (bazik) maddeler içerirler.

Bazı antiasit ilaçlarda kullanılan aktif maddeler:
 Alüminyum hidroksit
 Magnezyum hidroksit
 Alüminyum karbonat
 Kalsiyum karbonat
 Sodyum bikarbonat
 Hydrotalcite (:en:Hydrotalcite) (Mg6Al2(CO3)(OH)16 · 4(H2O); Talcid®)

Gastroenteroloji

Antiasitler


ළමා මෙහෙකරුවන් යනු දරුවන්ගේ ළමා කාලය අහිමි කරන ඕනෑම රැකියාවක නිරත වන දරුවන් ය. එය නිතිපතා පාසැල් යෑමට ඇති හැකියාව බාධා කරන අතර එය මානසික, ශාරීරික, සමාජීය හෝ සදාචාරාත්මක භයානක හා හානිකර ය.

ළමා මෙහෙකරුවන්

ළමා මෙහෙකරුවන්


En dørmand er en type sikkerhedsvagt, ansat på steder som barer, natklubber, stripklubber eller koncerter. En dørmand er forpligtet til at yde sikkerhed, kontrollere lovlig alder på natklubber osv., nægte adgang for berusede personer og at håndtere aggressiv adfærd eller manglende overholdelse af lovbestemte eller etableringsregler. Dørmænd er ofte påkrævet, hvor menneskemængde størrelse, kundekreds eller alkohol forbrug kan lave skænderier, argumenter eller slåskamp en mulighed, eller hvor truslen eller tilstedeværelsen af kriminelle bandeaktivitet eller terrorisme er høj.

Personlighed og adfærd

Karakter
Selvom en almindelig stereotype af dørmænd er den voldsomme og aggressive type, så kræver en god dørmand mere end bare fysiske kvaliteter som styrke og størrelse. En evne til at dømme og kommunikere godt med mennesker vil reducere behovet for fysisk indblanding, mens en stabil personlighed forhindrer dørmænd fra let at blive provokeret af kunderne. Dørmænd vil også drage fordel af gode skriftlige kommunikationsevner, fordi de ofte er forpligtet til at dokumentere overfald i en hændelseslog eller ved hjælp af en hændelsesformular. Velbevarede hændelsesloger kan beskytte medarbejderen mod eventuelle anklager eller retssager, der senere opstår som følge af en hændelse.

Overdreven magt
Film viser ofte dørmænd fysisk kaster ballademagere ud af klubber og fastholde fulde kunder i hovedlåse, hvilket har ført til en populær misforståelse, at dørmænd har (eller forbeholder sig) ret til fysisk magt som frit kan bruges. Men i mange lande har dørmænd ikke nogen lovlig myndighed til at bruge fysisk magt mere frit end nogen anden civil, hvilket betyder, at de er begrænset til et rimeligt niveau af magt, der anvendes i selvforsvar, for at udsmide berusede eller aggressive gæster, der nægter at forlade et sted, eller når man laver  civil anholdelse på (eller tilbageholder) en person der har begået en lovovertrædelse, indtil politiet ankommer.

Regulering og træning
I mange lande skal en dørmand være autoriseret og have en ren straffeattest for at få beskæftigelse inden for sikkerhed/crowd kontrol sektor. I nogle lande eller regioner kan dørmænd være forpligtet til at have ekstra færdigheder eller særlige licenser og certificering i ting som f.eks. førstehjælp, alkoholfordeling, crowd control eller brandsikkerhed.

Danmark

I Danmark skal man tage et dørmandskursus på 8 dage med eksamen, derefter kan man blive autoriseret. For at blive autoriseret kræver det følgende:
 Skal være 18 år
 Bestået dørmandskursus. Vagtuddannelsen kan også bruges til at ansøge om autoriseret af dørmandskort.
 Må ikke være dømt for kriminalitet der ikke er foreneligt med dørmandsvirke.
Hvis disse ting er opfyldt så vil man have mulighed for at stå dørmand i forskellige restaurationer samt virksomheder.

Referencer

Sikkerhed
Overvågning
Kriminalitetsforebyggelse
Stillingsbetegnelser

Dørmand


Todd County er navnet på flere counties i USA:

 Todd County, Kentucky
 Todd County, Minnesota
 Todd County, South Dakota

Todd County


Gregory Jerome Coleman (n. Jacksonville, Florida, 9 de septiembre de 1954) es un exjugador estadounidense de fútbol americano que ocupaba en la posición de Punter en la Liga Nacional de Fútbol  durante un período de 12 años en los siguientes equipos: Cleveland Browns (1977), Minnesota Vikings (1978-1987) y Washington Redskins (1988). Jugó fútbol americano universitario en la Florida A&M University, siendo reclutado por los Cincinnati Bengals en el Draft de la NFL de 1976.

Referencias

Nacidos en Jacksonville (Florida)
Jugadores de fútbol americano de Estados Unidos
Jugadores de Cleveland Browns
Jugadores de Minnesota Vikings
Jugadores de Washington Redskins

Greg Coleman


Herbisit, Latince bitki (Herb-) kelimesinden türetilmiş ve bitki öldürücü anlamında kullanılmaktadır, istenmeyen bitkileri kontrol etmek için kullanılan maddelerdir. Bakınız; pestisit (zirai ilaçlar).

Herbisit bitkilerde toksik etki oluşturur. Herbisit, ağaçların kökleri veya yaprakları tarafından alınırsa ağaçlar bu durumdan olumsuz etkilenir.

Yabancı otlarla mücadelede kullanılan zirai ilaçtır. Genel anlamda, yabancı otları öldürmede veya normal gelişimini önlemede kullanılan kimyasal maddelerin tümüne birden herbisit denir.

Bordo Bulamacı'nın asma mildiyösü hastalığına karşı kullanılışı sırasında, 1896 yılında bu bulamacın bağlardaki yabancı otları da öldürdüğü dikkati çekmiş ve bu tarihten itibaren kültür bitkisi içerisindeki yabancı otlara karşı kimyasal mücadele üzerinde çalışmalar başlamıştır. 1900 yılından itibaren de sülfürik asit, demirsülfat, bakırnitrat, amonyak ve bazı potasyum tuzları herbisit olarak kullanılmıştır.

II. Dünya Savaşı'ndan sonra büyüme maddesi (hormon) tabiatlı herbisitler üzerindeki çalışmalar büyük gelişmeler göstermiştir.

Bugün hızlı bir gelişme süreci içerisinde bulunan herbisitleri kesin bir sınıflandırmaya tabi tutmak hemen hemen imkânsızdır. Birçok araştırıcı herbisitleri kendi maksatlarına uygun düşecek şekilde çok değişik olarak sınıflandırmışlardır.

Kültür bitkisinin ekim ve çıkışı esas alınarak yapılan sınıflandırmada:

 Ekim öncesinde kullanılan herbisitler (preplant)
 Çıkış öncesinde kullanılan herbisitler (preemergence)
 Çıkış sonrası kullanılan herbisitler (postemergence)

Bu şekilde herbisitler 3 gruba ayrılarak incelenir.

Herbisitlerin atıldığı yer esas alınarak yapılan sınıflandırmada ise:

 Toprağa atılan herbisitler
 Yaprağa atılan herbisitler

olarak 2 gruba ayrılarak incelenir.

Diğer bazı araştırıcılar ise herbisitleri;

 Seçici olmayan herbisitler(total herbisitler)
 Seçici herbisitler(selektif herbisitler)

olmak üzere 2 ana grupta toplanmaktadırlar. Bu son sınıflandırma şekli tarımla uğraşanlar için daha gerçekçidir.
Seçici herbisitler belirli yabani ot türlerini kontrol ederken, istenen ürün görece zarar görmeden bırakırken, seçici olmayan herbisitler (ticari ürünlerde bazen  total weedkillers [toptan yabani ot öldürücü] olarak adlandırılırlar) temas ettikleri tüm bitki materyallerini öldürdükleri için atık zemini, endüstriyel ve şantiye alanlarını, demiryollarını ve demiryolu setlerini temizlemek için kullanılabilir. Seçici/seçici olmayan dışında, diğer önemli ayrımlar arasında "kalıcılık" ("artık etki" olarak da bilinir: ürünün ne kadar süre yerinde kaldığı ve aktif kaldığı) ve "eylem mekanizması" (nasıl çalışır). Tarihsel olarak, tuz ve diğer metal tuzları gibi ürünler herbisit olarak kullanılmıştır, ancak bunlar giderek gözden düşmüştür ve bazı ülkelerde bunların bir kısmı, kullanımları toprakta kalıcılıkla birlikte toksisite ve yeraltı suyu kirliliği endişeleri nedeniyle yasaklanmıştır. . Herbisitler ayrıca savaş ve çatışmalarda kullanılır

Herbisit


İltizam, Osmanlı devlet gelirlerinin bir bölümünün belli bir bedel karşılığında devlet tarafından kişilere devredilerek toplanması yöntemi.

Vergiyi toplamayı üstlenen kişiye "mültezim" denirdi. Mültezimler bir tür müteahhitti. Arttırma sonucu iltizamı üstlenen mültezim, böylece devlete karşı belli bir ödeme yapmayı taahhüd ederdi. Orta Çağ'da Fransa ve Almanya'da da uygulanan iltizam sistemi, Osmanlı İmparatorluğu'nda yıllıklı eyaletlerde uygulanırdı. 16. yüzyılın sonlarından itibaren, uzun süren savaşlar ve ticaret yollarının değişmesi Osmanlı İmparatorluğu'nun ekonomisini bozarak hazinede nakit para açığına sebep oldu. Bu nedenle Tımar sisteminin uygulandığı eyaletlerde de iltizam uygulanmaya başlandı ve Tımar sistemi bozuldu.

İltizam yönteminde vergi daha çok ürün olarak toplanırdı; nitekim Osmanlılar'da da aşar, iltizam yöntemiyle toplanırdı. Bu yöntemde, mültezim devlete yaptığı ödemeyi karşılamak ve kendine kâr sağlamak için köylüler üzerinde büyük baskı uygulamak durumundaydı. Vergi toplamada büyük keyfiliklere yol açan bu yöntem zamanla yerini çağdaş vergilere bıraktı.
İltizam usulü diye bilinen bu özel girişim niteliğindeki mali birim mukataalarda uygulanıyordu.

Mukataa: Osmanlı Devleti'nde miri arazinin alt kollarından biridir. Geliri doğrudan devlet hazinesine giderdi. Bu toprakların geliri iltizam yoluyla toplanırdı.

Mültezimler açık arttırmayla çıkarılan mukataayı bırakacağı kâr hakkındaki tahminlere göre kıymetlendirdikten sonra devlete tekliflerini yapardı. Hazine teklif verenler arasından en yüksek teklifi yapan mültezime Tahvil adı verilen ve genellikle 1 ila 3 yıl arasında değişen bir devre için, o mukataayı vergilendirme hakkını devrederdi. (Hazine mültezimden senet ve kefil isterdi. Sorumluluğu yerine getiremez ise malları müsadere edilirdi.)

Osmanlı İmparatorluğu ekonomisi

İltizam


Gökçeli, Yüreğir - Adana ili Yüreğir ilçesine bağlı mahalle
 Gökçeli, Dinar - Afyonkarahisar ili Dinar ilçesine bağlı köy
 Gökçeli, Göynücek - Amasya ili Göynücek ilçesine bağlı köy
 Gökçeli, Bayburt - Bayburt ili merkez ilçesine bağlı köy
 Gökçeli, Bozüyük - Bilecik ili Bozüyük ilçesine bağlı köy
 Gökçeli, Adaklı - Bingöl ili Adaklı ilçesine bağlı köy
 Gökçeli, Bingöl - Bingöl ili merkez ilçesine bağlı köy
 Gökçeli, Nizip - Gaziantep ili Nizip ilçesine bağlı mahalle
 Gökçeli, Karakoyunlu - Iğdır ili Karakoyunlu ilçesine bağlı köy
 Gökçeli, Çatalca - İstanbul ili Çatalca ilçesine bağlı mahalle
 Gökçeli, Andırın - Kahramanmaraş ili Andırın ilçesine bağlı mahalle
 Gökçeli, Kumru - Ordu ili Kumru ilçesine bağlı mahalle
 Gökçeli, Çarşamba - Samsun ili Çarşamba ilçesine bağlı mahalle
 Gökçeli, Yıldızeli - Sivas ili Yıldızeli ilçesine bağlı köy
 Gökçeli, Niksar - Tokat ili Niksar ilçesine bir kasabadır.

Gökçeli


Fabbrica Automobili Ottolini Ignazio war ein italienischer Hersteller von Automobilen.

Unternehmensgeschichte
Das Unternehmen aus Mailand begann 1900 mit der Produktion von Automobilen. Der Markenname lautete Ottolini. 1901 endete die Produktion nach nur wenigen hergestellten Exemplaren.

Fahrzeuge
Das einzige Modell 5 HP war ein Kleinwagen. Für den Antrieb sorgte ein Einzylindermotor, der seine Leistung über Riemen an die Hinterachse übertrug. Ungewöhnlich für die damalige Zeit war das Vierganggetriebe. Die Karosserieform Tonneau bot Platz für vier Personen.

Literatur

 George Nick Georgano: The Beaulieu Encyclopedia of the Automobile, Volume 2 G–O. Fitzroy Dearborn Publishers, Chicago 2001, ISBN 1-57958-293-1 (englisch)

Ehemaliger Pkw-Hersteller (Italien)
Ehemaliges Unternehmen (Mailand)

Fabbrica Automobili Ottolini Ignazio


Berat (albanski: Ishulli Beratit) je otok na jugu Albanije u centru grada Berat na rijeci Osum. Površina otoka iznosi 3 hektara (0.03 km²).

Izvori

Albanski otoci
Riječni otoci u Europi

Berat (otok)


A Estação Paraná foi uma estação ferroviária localizada na município brasileiro de Ponta Grossa, no estado do Paraná. A antiga estrutura é parte do complexo ferroviário, construído no final do século XIX, na rua Benjamin Constant, na região central da cidade. A edificação foi tombada como patrimônio cultural do Paraná em 1990.

História
Originalmente, o prédio foi construído como espaço dedicado à primeira estação ferroviária de passageiros da cidade de Ponta Grossa, a Estação Paraná. O edifício do século XIX atualmente pertence à Prefeitura Municipal de Ponta Grossa. A arquitetura em estilo eclética, empregou o uso de técnicas vernaculares, com o uso de matéria prima local como o arenito.

A Estação Paraná foi inaugurada em 2 de março de 1894, durante a gestão do prefeito Manoel Vicente Bittencourt. Ainda no final da década, a estação já não comportava mais atender a demanda de passageiros e cargas. Sendo assim, foi construída uma nova estação, a Estação Saudade. No ano de 1900 foi transferido para essa estação o embarque de passageiros.

Quando a prefeitura adquiriu a Estação Paraná em 1990, a edificação foi inteiramente restaurada. A prefeitura reinaugurou o espaço no dia 7 de setembro de 1995. As obras de restauração no local respeitaram as particularidades originais, assim, todo o caráter de 1894, ano em que o prédio foi construído pela primeira vez, continuou preservado.

No Parque Ambiental, em frente a Estação Paraná, está localizada a locomotiva Maria Fumaça 250. Tanto o monumento, como o prédio da antiga estação, foram tombados como patrimônio histórico pelo Conselho Municipal de Patrimônio Cultural (Compac). A edificação também foi tombada como patrimônio cultural do Paraná em 1990, juntamente com o complexo ferroviário local. O prédio é considerado um importante marco do transporte ferroviário na região dos Campos Gerais, bem como, possui uma rara beleza arquitetônica ainda preservada.

De 1995 até o ano de 2020, a Estação Paraná abrigou a Casa da Memória Paraná, quando o acervo foi transferido para um espaço ao lado da Mansão Villa Hilda.

Ver também
Rodoferroviária de Curitiba

Ligações externas

Parana
Estações ferroviárias inauguradas em 1894
Fundações no Paraná em 1894
Patrimônio histórico do Paraná
Cultura de Ponta Grossa
Construções de Ponta Grossa

Estação Paraná


Kenneth Max Copeland (born December 6, 1936) is an American televangelist associated with the charismatic movement. He is the founder of Eagle Mountain International Church Inc. (EMIC), which is based in Tarrant County, Texas. Copeland has also written several books and resources.

He preaches prosperity theology and is part of the Word of Faith movement. Copeland has written that parishioners will get a "hundredfold" return on their investment through giving to God.

During the COVID-19 pandemic in 2020, Copeland claimed that the pandemic had ended or would soon end and that his followers would be healed from the virus. He stated that followers should continue tithing if they lost their jobs in the economic crisis that the pandemic caused.

In September 2023, Copeland released his first book in over a decade titled, "God, the Covenant and the Contradiction". Copeland is the author of many trade books and self published books.

Early life
Kenneth Max Copeland was raised in West Texas near a United States Army Air Forces airfield, which inspired him to become a pilot.

Career
Copeland was a recording artist on the Imperial Records label, having one Billboard Top 40 hit ("Pledge of Love", which charted in the Top 40 on April 20, 1957, stayed on the charts for 15 weeks, and peaked at No. 17).

In the fall of 1967, he enrolled in Oral Roberts University, where he soon became pilot and chauffeur to Oral Roberts.

Ministry

In 1967, after attending Kenneth E. Hagin's Pastor Seminars, Copeland and his wife Gloria founded Kenneth Copeland Ministries (KCM) in Fort Worth, Texas. The ministry's motto is "Jesus is Lord".

Television and other programming
Since 1967, Copeland's ministry has held three-to-six-day conventions across the United States. KCM still holds an annual Southwest Believer's Convention in his hometown of Fort Worth during the first week of August. Kenneth and Gloria Copeland also preach and minister at other conventions and conferences throughout the world. These events stream live on Copeland's website, kcm.org, as well as being shown on Christian television stations such as GOD TV and the Daystar Television Network. Portions of recorded conferences are shown on Sundays. The Monday through Friday television broadcasts feature a Copeland family member, either alone or with another minister, discussing subjects from the Bible.

On May 27, 1971, KCM began a one-hour television program. This program called "The Word of Faith" would become what is now known as the "Believers Voice of Victory". In 1972, another television program was launched called "The Prayer Group". This was a half-hour television program aired across the United States.

Facilities
Kenneth Copeland Ministries is located in Fort Worth, Texas, on a  property that was once the Marine Corps Air Station Eagle Mountain Lake (MCAS Eagle Mountain Lake), a United States Marine Corps air station, valued in 2008 at $554,160 () by Tarrant Appraisal District. The site includes the Eagle Mountain International Church, television and radio production facilities, warehouse and distribution facilities, residences for the Copeland family, and Kenneth Copeland Airport. Approximately 500 people are employed by KCM. Kenneth's son John Copeland was the ministry's chief operating officer until his divorce from Marty Copeland in 2017. He remains a consultant to the ministry.

KCM also owns a 1998 Cessna 550 Citation Bravo, which it received from a donor in October 2007 and is used for domestic flights, and a 2005 Cessna 750 Citation X, which it uses for international flights. They also acquired a Gulfstream V in 2018 that was formerly owned by Tyler Perry. It also is restoring a 1962 Beech H-18 Twin, which the ministry plans to use for disaster relief efforts.

In February 2007, Copeland was accused of using his ministry's Citation X for personal vacations and friends. The Copelands' financial records are not publicly available, and a list of the board of directors is not accessible as these details are protected but known confidentially by the Internal Revenue Service. Responding to media questions, Copeland pointed to what he asserted was an accounting firm's declaration that all jet travel complies with federal tax laws. In December 2008, KCM's Citation Bravo was denied tax exemption after KCM refused to submit a standardized Texas Comptroller form that some county appraisal districts use to make determinations, which would have required making public the salary of all ministry staff. KCM subsequently filed suit with the Tarrant Appraisal District in January 2009 and its petition to have the aircraft's tax-exempt status restored was granted in March 2010.

Kenneth Copeland Ministries has utilized the Federal Aviation Administration program that keeps flights private from tracking websites, and the ministry owns five such aircraft whose flights are kept private, including the Cessna 750 Citation X noted above and a North American T-28 Trojan. United States Senator Chuck Grassley has questioned some of the flights taken by these aircraft, including layovers in Maui, Fiji, and Honolulu. The ministries say that the stopovers were for preaching or for allowing pilot rest.

Kenneth Copeland Bible College
Kenneth Copeland Bible College (KCBC) is located on the property of Kenneth Copeland Ministries and Eagle Mountain International Church (EMIC). KCBC is an accredited member with Transworld Accrediting Commission International.

Victory Channel
In 2015, KCM launched the Believer's Voice of Victory Network on channel 265 on Dish. Believer's Voice of Victory Network was renamed Victory Channel in 2019, and is available over-the-air and on some cable providers. On October 2, 2020, the Believer's Voice of Victory (BVOV) stopped broadcasting on the Trinity Broadcasting Network (TBN). At the start of 2022, it was added on several national cable systems under a new channel lease with Olympusat, which had previously offered Hillsong Channel and Living Faith Network, then Bulldog Shopping Network, on the channel space.

Advisory board
Copeland sat on the evangelical executive advisory board that Donald Trump assembled during his campaign for the presidency. Appointment to the board did not require endorsement of his bid for presidency, and Copeland clarified that he did not endorse Trump at the time. Before the 2016 election, Copeland said that Christians who did not vote for Trump would be guilty of murder, referring to the pro-choice stance of Hillary Clinton. In an interview after a state dinner at the White House that Copeland attended, he said that Trump was "led by the Spirit of God", and that his most important legacy as president would be the appointments of conservative judges.

Personal life
Copeland has been married three times. His first marriage was to Ivy Bodiford in October 1955. They had one child, daughter Terri Copeland Pearsons; they divorced in 1958. He was then married to Cynthia Davis from 1958 to 1961.

Copeland then married Gloria (née Neece) in 1963. They have been married for 59 years. They are the parents of John Copeland, Kellie Copeland, and Terri Copeland Pearsons. Gloria co-hosts the ministry's flagship broadcast, The Believer's Voice of Victory, alongside her husband.

Kellie preaches throughout the United States, as does Terri, who also preaches at Eagle Mountain International Church, which is pastored by her husband George Pearsons.

Copeland has amassed significant wealth during his career and has referred to himself as a "very wealthy man". In 2021, Copeland was the wealthiest pastor in America, with a net worth of $750 million.

Controversy
KCM was criticised for having promised from 2006-2010 to create an aviation relief assistance program called "Angel Flight 44", to help Haiti. A spokesperson responded  "This was not a specific promise with a timeline attached", and said that the money was spent on airplane repairs.

In 2008, the ministry owned five airplanes, and continued to purchase more including a Gulfstream V jet from filmmaker and businessman Tyler Perry. Copeland raised funds for the building of a hangar, upgrading of the runway, and maintenance. Copeland's and other televangelists' use of private jets, luxury cars and lavish houses has been criticized. In 2015, Copeland, in a broadcast alongside fellow televangelist Jesse Duplantis, defended the use of private jets as a necessary part of their ministry.

Mike Huckabee, a 2008 Republican presidential primary candidate, made six appearances on Copeland's program Believer's Voice of Victory rented KCM's facilities for a fundraiser, which was criticized by the Trinity Foundation. As a result of the Huckabee appearances, KCM was one of six ministries investigated in the United States Senate inquiry into the tax-exempt status of religious organizations. KCM was one of four that did not co-operate or volunteer to make reforms. The investigation did not conclude the Copelands had done anything wrong.

In 2013, a measles outbreak with 25 confirmed cases in Tarrant County was attributed in the press to anti-vaccination sentiments expressed by members of the Copeland Ministries. The church denied making any such statements and urged members to get vaccinations, even offering free immunizations through the church itself. Pastor Terri Copeland Pearsons, who is Kenneth Copeland's daughter, offered free vaccination clinics and advised those who did not attend one of the clinics to quarantine themselves at home for two weeks. In a statement on the church website, Pearsons said she was not against immunizations, but also raised concerns about them.

Copeland and his wife were featured in a 2015 episode of Last Week Tonight with John Oliver. John Oliver criticized the Copelands for using tax laws to live in a $6.3 million mansion as the parsonage allowance for their home is not subject to income taxes, for using church donations to buy a $20 million jet that was used for trips to a ski resort and a private game ranch, and for promotion of healing through faith and skepticism of medicine.

In May 2019, he received criticism for his lavish lifestyle after Inside Edition released an interview where he defended his purchase of a private jet. He stated "If I flew commercial, I'd have to stop 65% of what I'm doing" and he additionally defended a previous comment where he said that he did not fly commercial because he did not want to fly with demons.

Copeland had drawn criticism for his comments on the Joe Biden presidency. He also gained attention during the Covid-19 pandemic, arguing pastors should not cancel services, and repeatedly saying the pandemic had ended or would end soon. On March 29, 2020, in a televised sermon, Copeland "executed judgment" on COVID-19. He claimed that it was "finished" and "over" and that the US was now "healed and well again". In another sermon shortly thereafter, he claimed to destroy the virus with the "wind of God".

On August 3–8, 2020, the Kenneth Copeland Ministries hosted the Southwest Believers' Conference at the Fort Worth Convention Center in Fort Worth, TX despite restrictions on social gatherings to limit the spread of the pandemic. Local leaders criticized the event, attended by hundreds of people, but were unable to enforce public health restrictions because religious gatherings were exempt under Governor Greg Abbott's executive orders.

Selected bibliography

 God, the Covenant and the Contradiction. 2023. ISBN 9781604635089
 From Faith to Faith: A Daily Guide to Victory. 1991.  ISBN 9780881148435
 A Ceremony of Marriage. 2012. ISBN 9780938458159
 The Power of the Tongue. 2012. ISBN 9781575621135

See also
 Tony Palmer (bishop)
 Trinity Foundation (Dallas)
 Ulf Ekman

References

External links
 Kenneth Copeland Ministries official site

Living people
20th-century American male writers
20th-century American non-fiction writers
20th-century Protestant religious leaders
21st-century American male writers
21st-century American non-fiction writers
21st-century Protestant religious leaders
American Charismatics
American faith healers
American male non-fiction writers
American Pentecostal pastors
American television evangelists
Imperial Records artists
Internet memes introduced in 2020
Oral Roberts University alumni
Oral Roberts University people
Pentecostals from Texas
Pentecostal writers
People from Fort Worth, Texas
People from Lubbock, Texas
Prosperity theologians
Texas Republicans
Year of birth missing (living people)

Kenneth Copeland


A Igreja Luterana Ucraniana (ILU; ), anteriormente chamada de Igreja Evangélica Ucraniana da Confissão de Augsburgo, é uma Igreja Luterana de Rito Bizantino com sede na Ucrânia. A denominação cristã oriental consiste em 25 congregações na Ucrânia, servindo mais de 2.500 membros e administra o Seminário Teológico Luterano Ucraniano Santa Sofia em Ternopil, na Ucrânia ocidental.

A ILU é membro da Conferência Evangélica Luterana Confessional (CELC), uma organização mundial de igrejas confessionais luteranas de mesmas crenças.

Crenças e adoração
A Igreja Luterana Ucraniana usa o calendário juliano para o ano litúrgico e, portanto, observa dias de festa e épocas litúrgicas, como a Quaresma, de maneira semelhante aos costumes ortodoxos.

A postura durante o culto, como se curvar, é idêntica à de outras partes do cristianismo oriental. O calendário de santos usado pela Igreja Luterana Ucraniana inclui pessoas estimadas no cristianismo oriental, como João Crisóstomo e Nestor, o Cronista, bem como aqueles específicos da Igreja Luterana, como Lucas Cranach, o Velho e Martinho Lutero .

A ILU ensina que a Bíblia é a única fonte autorizada de doutrina. Subscreve as Confissões Luteranas (o Livro de Concórdia) como apresentações precisas do que as Escrituras ensinam. Ensina que Jesus é o centro das Escrituras e o caminho para a salvação eterna, e que o Espírito Santo usa o evangelho em Palavra e Sacramento (Batismo, Comunhão e Confissão e Absolvição) para levar as pessoas à fé em Jesus como Salvador e mantê-las nessa fé, fortalecendo-os na sua vida quotidiana de santificação.

As paróquias luteranas ucranianas são construídas de acordo com a arquitetura bizantina.

A Igreja Luterana Ucraniana usa a Rosa de Lutero com uma cruz ortodoxa no centro como seu selo.

História
O luteranismo ucraniano originou-se no século XVII. Em 1933 foi publicada a Liturgia Luterana Ucraniana, a primeira Liturgia do Luteranismo de Rito Bizantino.

A ILU tem suas raízes no início do luteranismo no século XVI e, mais recentemente, na Igreja Evangélica Ucraniana da Confissão de Augsburgo, que foi perseguida pela KGB e pelo governo soviético, que mantinha uma política de ateísmo estatal, em 1939. De 1939 a 1945, muitos clérigos luteranos bizantinos foram martirizados por sua fé. Theodor Yarchuk, um padre que era um dos principais líderes da Igreja Evangélica Ucraniana da Confissão de Augsburg foi torturado e morto em Stanislaviv pelas autoridades comunistas. Muitos leigos luteranos ucranianos também foram enviados para os gulags, onde morreram.

Na diáspora, partes da Igreja Luterana sobreviveram. Em 1989, o pastor Yaroslav Shepeliavets de uma igreja luterana ucraniana em Minnesota encomendou mais de 100.000 Bíblias da Alemanha, traduzidas para o ucraniano, uma vez que os controles comunistas sobre a religião foram relaxados no final da Perestroika.

A ILU foi reorganizada em 1994 por várias congregações luteranas na Ucrânia após a queda da União Soviética e o afrouxamento das restrições à expressão religiosa. Cresceu em existência através do trabalho missionário ativo pela organização missionária "Pensamentos de Fé" do Sínodo Evangélico Luterano nas décadas de 1980 e 1990.

A ILU é legalmente vista como a sucessora do corpo da igreja anterior e recebeu o direito de recuperar algumas das propriedades da igreja que foram apreendidas pelo governo soviético. A ILU foi oficialmente registrada no governo da Ucrânia como uma denominação cristã em 1996.

Afiliações e relações ecumênicas
A ILU é membro da Conferência Evangélica Luterana Confessional (CELC), uma organização mundial de igrejas confessionais luteranas das mesmas crenças.

A Igreja Luterana Ucraniana é membro do Conselho de Igrejas da Ucrânia, uma organização ecumênica.

Ligações externas

 Igreja Luterana Ucraniana
 Seminário Teológico Luterano Ucraniano Santa Sofia
 Site Pensamentos de Fé

Igrejas Orientais
Luteranismo na Ucrânia
Luteranismo

Igreja Luterana Ucraniana


الفتق الحجابي أو فتق الفرجة الحجابية  نوع من الفتوق تنزلق فيه أعضاء بطنية (المعدة عادة) من خلال الحجاب الحاجز إلى المَنْصِف. يمكن أن يؤدي ذلك إلى داء الارتجاع المعدي المريئي أو الارتجاع المريئي الحنجري (الارتجاع المريئي) مع ظهور أعراض مثل طعم حامض في الجزء الخلفي من الفم أو حرقة المعدة. تشمل الأعراض الأخرى المحتملة صعوبة في البلع وآلام في الصدر. أما المضاعفات فتشمل فقر الدم الناجم عن نقص الحديد، وانسداد الأمعاء.

عوامل الخطر الأكثر شيوعًا هي البدانة والتقدم في السن. وتشمل عوامل الخطر الأخرى الرضوض الخطيرة، والجنف، وبعض أنواع الجراحة. هناك نوعان رئيسيان للفتق الحجابي: الفتق الانزلاقي، وفيه يتحرك جسم المعدة للأعلى؛ والفتق المتدحرج، وفيه يتحرك عضو بطني بجانب المريء. يمكن تأكيد التشخيص بالتنظير الداخلي أو التصوير الطبي. يُطلب التنظير عادة عندما تكون الأعراض مقلقة، أو مقاومة للعلاج، أو حين يكون عمر المريض فوق الخمسين.

يمكن تحسين الأعراض الناجمة عن فتق الحجاب الحاجز من خلال إجراء تعديلات على أسلوب الحياة مثل رفع رأس السرير وإنقاص الوزن وتعديل عادات الطعام. تساعد الأدوية التي تقلل إفراز حمض المعدة مثل حاصرات مستقبلات الهيستامين من النمط الثاني أو مثبطات مضخة البروتون في تحسين الأعراض. إذا لم تتحسن الحالة بالأدوية، يمكن الاستعانة بجراحة تثنية القاع لنيسن بالتنظير. يتأثر بين 10% و80% من الناس في الولايات المتحدة بهذه الحالة.

نسبة حدوثه
15% من الناس لديهم هذا النوع من الفتق، ويكون غير عرضي عادةً، ولكن قلة منهم من يكون عرضي.

الأسباب
 السبب الأكثر شيوعاً هو فتحة بالحجاب الحاجز أكبر من الحجم الطبيعي .
 قصر المري .
 شذوذ تشريحي .
 ارتفاع الضغط داخل البطن (سعال، حمل، رفع أثقال، ولادة...الخ) .

أنواعه

الفتق الانزلاقي
 وهو الأشيع ويشكل 99% من أنواع الفتوق الحجابية، يحدث فيه انسحاب الفؤاد لداخل جوف الصدر مع قسم من المعدة بسبب قصور وسائل التثبيت، وهذا الفتق ردود، أي أنه عند الوقوف وبتأثير الثقالة تهبط المعدة وتعود لموقعها الطبيعي أما عند الاستلقاء يصعد جزء من المعدة إلى جوف الصدر ويظهر الفتق من جديد.

الفتق المتدحرج
ويسمى الفتق جانب المريء  .
يعبر قسم من الحدبة الكبيرة للمعدة عبر الفوهة المريئية الحجابية إلى جوف الصدر بجانب المريء بينما يبقى الفؤاد في موقعه
وهو فتق ردود لكن من اختلاطاته اختناق الفتق، فيشعر المريض بألم صدري شديد خلف القص مع عسرة بلع شديدة وجهد قيء غير مجدي، ويجب معالجتها فوراً.

الفتق المختلط
وهو عبارة عن خليط من النوعين السابقين .

الأعراض والعلامات
معظم المرضى لاعرضين، ولكن في الفئة العرضية فيمكن أن نشاهد :
 حس حرقة بالصدر (حموضة بسبب الحمض المرتد من المعدة
 تجشؤات
 ألم صدري

وإذا حدث انقطاع للتروية الدموية عن هذا الجزء المنفتق (اختناق الفتق), فنشاهد أعراض أشد :
 ألم صدر حاد
 صعوبة في البلع
 نزف هضمي علوي

التشخيص
 التنظير الهضمي.
 تصوير شعاعي مع لقمة باريتية.

العلاج
تعالج الحالة حسب الأعراض السريرية:
 مضادات الحموضة الموضعية
 مضادات مستقبلات الهيستامين من النوع الثاني
 الجراحة في الحالات غير المحتملة وحالات اختناق الفتق

نصائح
 الابتعاد عن الوجبات الكبيرة (التخمة), والاكتفاء بوجبات صغيرة متعددة .
 عدم الاستلقاء بعد الأكل مباشرةً .
 تخفيف الوزن .

مراجع

وصلات خارجية
 الفتق الحجابي سريرياً ووسائل التشخيص والمعالجة
 الفتق الحجابي عرض متحرك توضيحي

فتوق الحجاب الحاجز
اضطرابات خلقية في الجهاز الهضمي
فتوق
مصطلحات طبية

فتق حجابي


este un club de fotbal din Japonia, situat în orașul Fukushima, aparținând prefecturii cu același nume. Ea a fost fondată în 2002 ca un produs rezultat din fuziunea dintre FC Pelada Fukushima și Junkers. Începând cu anul 2008, echipa a adoptat numele de "Fukushima United FC". De asemenea, a jucat în Japan Football League, cel de-al treilea nivel al sistemului de ligi de fotbal japoneze în 2013. La începutul anului următor, au trecut la divizia nou-formată, J3 League, în care ei sunt și astăzi.

Uniforma
 Uniforma titulară: Tricou roșu, pantaloni scurți negri, șosete negre.
 Uniforma alternativă: Tricou alb, pantaloni scurți albi, ciorapi albi.

Jucătorii

Șablon 2017

Recorduri

 Note
 Scm. = Numărul de echipe
 Pos. = Poziție în liga
 Asistență/P = de spectatori pe meci

Referințe

Legături externe

 Fukushima United FC pe Twitter
 Fukushima United FC pe Facebook
 Fukushima United F. C. Oficială în Instagram

Cluburi japoneze de fotbal
Fondări în 2002

Fukushima United FC


Vjerski zakon ili vjersko pravo uključuje etičke i moralne kodekse koje propovijedaju vjerske tradicije. Primjeri uključuju kršćansko kanonsko pravo, islamski šerijat, židovsku halahu i hinduističko pravo.

Državna religija (ili ustanovljena Crkva) je vjersko tijelo koje službeno podržava država. Teokracija je oblik vladavine u kojem se Bog ili božanstvo priznaje kao vrhovni građanski vladar.

U teokracijama i nekim vjerskim jurisdikcijama, prigovor savjesti može predstavljati vjerski prekršaj. Nasuprot tome, pravni sustavi su sekularne države ili multikulturalna društva u kojima vlada formalno ne priznaje određenu religiju, ali može ili potisnuti sve vjerske aktivnosti ili iskazivati toleranciju prema vjerskoj raznolikosti.

U okviru kršćanstva postoji nekoliko mogućih definicija vjerskog prava. Jedan je Mojsijev zakon (zakon Starog zavjeta), koji se također naziva Božanski zakon ili biblijski zakon; najpoznatiji primjer su Deset Božjih zapovijedi. Drugi zakon su Isusove upute svojim učenicima u Evanđelju (koje se često naziva Kristov zakon ili Nova zapovijed ili Novi savez, za razliku od Starog saveza). Postoji i Apostolski dekret iz Djela apostolskih (Dj 15), kojeg se još uvijek pridržava Grčka pravoslavna crkva.

Kanonsko pravo je skup zakona i propisa koje je donijela ili usvojila crkvena vlast za upravljanje kršćanskom organizacijom i njezinim članovima. To je unutarnje crkveno pravo koje upravlja Rimokatoličkom Crkvom, pravoslavnim crkvama i Anglikanskom zajednicom crkava. Način na koji se takav crkveni zakon donosi, tumači i povremeno presuđuje uvelike varira među ova tri tijela crkava. U sve tri tradicije, kanon je isprva bio pravilo koje je usvojilo crkveno vijeće; ti su kanoni činili temelj kanonskog prava.

Izvori

Religija
Pravo

Vjerski zakon


CPU se poate referi la:

 Central processing unit - microprocesorul unui calculator
 Compartiment Primire Urgențe

Note

CPU (dezambiguizare)


Tu es mon destin (너는 내 운명, Neoneun nae unmyeong) est un film sud-coréen réalisé par Park Jin-pyo, sorti en 2005.

Synopsis
Seok-joong, un fermier trentenaire, veut se marier. On lui propose d'épouser une femme philippine mais il tombe amoureux de Eun-ha, livreuse pour un dabang. Petit à petit, les deux se rapprochent et se marient. Mais Eun-ha est testée positive au sida, s'enfuit et est contrainte de se prostituer.

Fiche technique
 Titre : Tu es mon destin
 Titre original : 너는 내 운명 (Neoneun nae unmyeong)
 Réalisation : Park Jin-pyo
 Scénario : Park Jin-pyo
 Musique : Jun-seok Bang, Han Jae-min, Kim Mi-joo et Lee Yong-gi
 Photographie : Seong Seung-taek
 Montage : Moon In-dae
 Production : Eugene Lee
 Société de production : B.O.M. Film Productions
 Pays :
 Genre : Drame et romance
 Durée : 121 minutes
 Dates de sortie :
 :

Distribution
 Jeon Do-yeon : Eun-ha
 Hwang Jeong-min : Seok-joong
 Na Moon-hee : la mère de Seok-joong
 Seung-su Ryu : Chul-kyu
 Oh Jung-se

Distinctions
Le film a été nommé pour trois Blue Dragon Awards, a reçu le Director's Cut Awards de la meilleure actrice pour Jeon Do-yeon et a été nommé pour cinq Grand Bell Awards remportant celui de la meilleure actrice pour Jeon Do-yeon.

Notes et références

Liens externes

Film sud-coréen sorti en 2005
Film dramatique sud-coréen
Film romantique sud-coréen
Film sur le sida
Film sur la prostitution en Corée du Sud

Tu es mon destin


Haplogrupa R1b je haplogrupa zastupljena uglavnom u zapadnoj Europi te u određenim dijelovima Azije i Afrike. Nju posjeduje 8,5 % stanovnika Hrvatske i 2 % Hrvata iz BiH.

Više informacija
 https://www.eupedia.com/europe/Haplogroup_R1b_Y-DNA.shtml
 http://bosnjackidnk.com/r1b-indoevropska-zapadna/

Haplogrupe

Haplogrupa R1b