Bătălia de la Portland (numită de englezi și Bătălia de la Beachy Head iar în sursele neerlandeze Bătălia de trei zile Driedaagse Zeeslag) din 28 februarie-2 martie 1653 () a fost cea mai complexă confruntare navală a  Primului Război Anglo-Olandez,  în care englezii au reușit să provoace o înfrângere dureroasă flotei neerlandeze, în procesul de recâștigare a controlului asupra Canalului Mânecii. Flota engleză a generalului-pe-mare Robert Blake a fost atacată de flota neerlandeză a locotenentului-amiral Maarten Tromp care escorta un convoi comercial prin Canal înapoi spre Țările de Jos. După trei zile de luptă englezii au ieșit mult superiori, dar bătălia nu a tranșat lupta pentru supremație în Canalul Mânecii. Această bătălie este un alt exemplu al superiorității neerlandezilor în navigație și manevre, dar și o expresie a voinței englezilor  de a prelua controlul mărilor. În cele din urmă controlul asupra Canalului va fi decis în Bătălia de la Gabbard care le va permite englezilor să blocheze coasta neerlandeză până la Bătălia de la Scheveningen.

Context

După victoria neerlandezilor de la Dungeness din decembrie 1652, Consiliul de Stat englez a ordonat o anchetă pentru a afla cauzele înfrângerii. Însuși Oliver Cromwell a venit la docurile de la Spithead. Mai mulți căpitani care s-au comportat slab la Dungeness au fost arestați, alți șase au fost demiși și a fost oprită practica de a permite căpitanilor comerciali de a comanda în bătălie propriile nave închiriate. Au fost comandate 30 de fregate noi. În timp ce noile nave erau construite, echipe de recrutare au adunat din fiecare port echipaje pentru noua flotă.  Colonelul Richard Deane a fost rechemat din armată în funcția de general-pe-mare, alături de generalul George Monck, pentru a îl asista pe Robert Blake. Deși ambii erau lipsiți de experiența navală, erau buni artileriști și fără îndoială plini de curaj. Vice-amiralii William Penn și John Lawson au fost puși la comanda celorlalte escadre, unde experiența lor urma să protejeze flancurile lui Blake.

Englezii au considerat potrivit să regândească și strategia navală, astfel că la 20 februarie 1653 o comisie a Amiralității condusă de amiralul Henry Vane  a emis în consultanță cu generalii Blake, Deane și Monck noile Instrucțiuni către Flotă, care se vor dovedi instrumentale în succesul flotei pentru restul războiului și vor determina tactica navală în toate războaiele navele din următorul secol și jumătate. Cele mai importante articole sunt următoarele:

 2. La vederea numitei flote vice-amiralul, sau cel care este al doilea la comandă, și escadra sa, ca și contra-amiralul, sau cer care este al treilea la comandă, și escadra sa, trebuie să facă orice manevră posibilă să îl însoțească pe amiral și escadra sa pe fiecare din aripile sale, păstrând o distanță competentă pentru escadra amiralului dacă există spațiu suficient de manevră.
Remarcă: Acest articol este substanțial similar ordinului lui Tromp din 30 iunie 1652, deși probabil nu derivă din acesta. Probleme și soluțiile lor erau similare ambelor părți.
 3. Și imediat ce Generalul va considera potrivit pentru angajarea luptei și va efectua un semnal pentru aceasta... atunci fiecare escadră va face tot ce este necesar să angajeze în luptă inamicul din dreptul ei.
Remarcă: Cuvintele puse în evidență sunt în avansul instrucțiunilor lui Tromp și sunt foarte importante deoarece concentrează atenția asupra atacului.
 4. Dacă orice escadră s-ar afla în pericol de a fi pusă în inferioritate de inamic, atunci escadra de lângă ea sau navele din apropiere trebuie să îi vină imediat în ajutor și să o sprijine la primirea semnalului.
Remarcă: Acest articol este din nou similar ordinului lui Tromp.

Și mai importantă a fost inversarea dispersiei flotei care a urmat după victoria de la Kentish Knock, iar în februarie 1653 amiralul Blake comanda o flotă în jur de 80 de nave de război, de două ori mai mare decât flota învinsă la Dungeness. Flota era împărțită în trei escadre fiecare cu propriul amiral, vice-amiral și contra-amiral pentru a stabilit pentru prima dată o ierarhie clară. Comanda flotei era împărțită cu generalii Monck și Deane. Escadra Roșie era comandată de Blake și Deane pe Triumph (62 tunuri), cu John Lawson ca vice-amiral pe Fairfax (64 tunuri) și Samuel Howett ca contra-amiral pe Laurel (38 tunuri); Escadra Albă era comandată de Monck pe Vanguard (56 tunuri), cu James Peacock ca vice-amiral pe Rainbow (58 tunuri) și cu Roger Martin pe Diamond (40 tunuri) ca contra-amiral; Escadra Albastră era comandată de William Penn pe Speaker (64 tunuri), cu Lionel Lane ca vice-amiral pe Victory (60 tunuri) și cu John Bourne ca contra-amiral pe Assistance (48 tunuri).  Cele mai puternice nave englezești, Sovereign (90) și Resolution (80), nu erau prezente alături de flotă datorită reparaților derulate din cauza avariilor suferite în Bătălia de la Kentish Knock din septembrie 1652.

Preludiul

După victoria de la Dungeness, amiralul Tromp a mers cu flota sa către vest pănâ în Golful Biscaya, așteptând la începutul lui ianuarie 1653 în La Rochelle sosirea unui convoi de 150-200 de nave comerciale care se întorceau în patrie în mare parte din Marea Mediterană. Controlul neerlandez asupra Canalului a permis revitalizarea comerțului maritim al Țărilor de Jos. Tromp spera să se întoarcă în patrie prin Canal înainte ca flota engleză să fie gata, dar împrăștierea navelor și condițiile adverse de vreme l-au întârziat. Convoiul neerlandez a ajuns în cele din urmă la gura Canalului la 26 februarie. Flota engleză însă fusese deja reorganizată și reechipată și la 21 februarie a ieșit din port pentru a îl intercepta pe Tromp. Planul englez era de a îi ataca pe neerlandezi în apele adânci din partea de vest a Canalului, unde flota neerlandeză se afla departe de casă și nu își putea salva ușor navele avariate. Cu toate acestea, lățimea Canalului în partea sa occidentală însemna că flota engleză trebuia să acopere o arie mai întinsă pentru a se asigura că neerlandezii nu vor trece de ea. La începutul lunii februarie Tromp a fost informat că flota engleză era înapoi pe mare mult mai devreme decât se aștepta și a decis să încerce escortarea convoiului prin Canal înainte de a risca vreo bătălie. Blake se afla la Alderney în Insulele Canalului când a primit vestea că Tromp a intrat în Canal. Flota engleză și-a pierdut coeziunea grăbindu-se spre nord pentru a îl intercepta pe Tromp în dreptul capului Portland.

În dimineața de 28 februarie flota engleză era deja pe mare, undeva în dreptul lui Portland. Având în spate un vânt de vest-nord-vest, Tromp se îndrepta în sus pe Canal în apropiere de coasta engleză și, spre surprinderea lui, a găsit flota engleză la sud de poziția sa (la prova tribord). Tromp a decis să profite de avantajul vântului și să îi atace pe englezi. Flota neerlandeză era organizată în trei, sau probabil patru escadre, conduse de: Maarten Tromp pe Brederode, Johan Evertsen pe Hollandia, Pieter Florissen pe Monnikendam și Michiel de Ruyter pe Witte Lam. Fiecare escadră conținea un vice-amiral și un contra-amiral cu diviziile lor respective, lucru ce sugerează o sub-diviziune triplă. Tromp comanda centrul, De Ruyter aripa stângă iar Jan Evertsen aripa dreaptă.

Desfășurarea bătăliei

Prima zi

Când cele două flote s-au întâlnit la 3 mile (sau 10 după alte surse) depărtare cele trei escadre englezești erau oarecum împrăștiate. Blake și Deane se aflau pe Triumph împreună cu vreo 10-12 nave din cele mai mari din Escadra Roșie la 4,5 mile de neerlandezi; alte nave din aceiași escadră se aflau cu Lawson pe Fairfax la o milă în spatele lor sub vânt. William Penn pe Speaker se afla și el în vânt dar în fața lui Blake, mai aproape de neerlandezi, împreună cu câteva nave din Escadra Albastră, în timp ce Monck pe Vanguard fusese separat de flota principală și se afla la 4-5 mile spre est sub vânt. Multe nave din fiecare escadră se aflau la pupa și sub vânt de conducătorii lor.

Conform jurnalului lui Blake amiralul neerlandez ar fi putut (dacă ar fi vrut) să treacă mai departe cu întreaga sa flotă și noi nu am fi putut să îl ajungem cu corpul principal al flotei. El poziționează Triumph la 15 mile marine depărtare de malul englezesc, probabil Portland Bill și Capul St. Alban's, iar pe neerlandezi la 4,5 mile în vânt, la nord-vest de flota parlamentară. Din alte surse știm că Portland Bill se afla la nord-est de flota neerlandeză. Deci, conform Generalilor, neerlandezii se aflau la aproximativ 10 mile marine sud-est de Portland Bill și prin urmare, cea mai bună cale de urmat ca să treacă mai departe fără luptă, era nu să păstreze vântul în babord ci să își continue cursul, est prin nord, prin Canal, de vreme ce orice punct virat sub vânt i-ar fi făcut mai greu să se retragă și să fie prinși lângă țărm. Dar chiar și pe un curs est prin nord ei ar fi fost interceptați, dacă englezii ar fi virat la vederea inamicului și s-ar fi îndreptat spre nord-est. Pentru a salva convoiul, Tromp nu avea altă alternativă decât să ducă o bătălie care să tragă de timp, lucru pe care l-a și făcut. Continuând înaintarea spre vest-sud-vest la tribord ar fi însemnat ca englezii să le deschidă calea neerlandezilor. Este evident faptul că generalii englezi nu se aflau pe partea care trebuie.

Cu vântul dinspre nord-vest favorizându-l, Tromp a hotărât să profite de ocazie pentru a copleși flota engleză dezorganizată. El a lăsat convoiul comercial la 4 mile în vânt și a șarjat rapid cu vântul. Conducându-și escadra centrală de pe Brederode (58 tunuri) și urmat de Florissen, Tromp a țintit escadrele lui Blake și Penn, alegând să își concentreze atacul asupra grupului izolat al lui Blake de 10-12 nave. În loc să se retragă și să încerce să formeze o linie cu Lawson, Blake a virat în vânt și a înfruntat atacul neerlandez, alegând să nu dea nici o aparență că ar vrea să fugă, dar făcând astfel necesar ca o parte din flotă să susțină lupta pentru o perioadă considerabilă de timp pănâ ce navele de sub vânt să poată veni în sprijinul ei. Tromp a susținut o canonadă puternică pe măsură ce se apropia de navele lui Blake, contactul având loc pe la ora 8:00. Numărul navelor neerlandeze angajate astfel în luptă era cam de 30, dintre care 7 au atacat imediat pe Triumph. Pe la ora 10:00 alte nave de sub vânt au urcat către Blake și au intrat în luptă, aducând numărul navelor englezești angajate la aproximativ 30. De Ruyter a trecut mai departe și a atacat navele lui Blake dinspre nord tot pe la ora 10:00, în timp ce Evertsen  se afla la sud și amenința să îl încercuiască complet. În acest punct în care pericolul era critic s-a dovedit avantajul de a avea marinari pricepuți la comanda cel puțin a unei părți din flotă.

Penn a strâns rândurile navelor sale din Escadra Albastră și a început să înainteze în vânt pentru a-i veni în ajutor lui Blake, deschizând focul asupra lui Evertsen care se afla la prova tribord. Evertsen a menținut cursul iar Penn, pentru a evita să fie izolat de escadra lui Blake, a virat imediat spre cele câteva nave care se aflau cu Generalii angajați cu Tromp și a trebuit să își facă drum și prin linia neerlandeză a escadrei lui Pieter Floriszoon, care a încercat să se interpună între Escadra Albastră și escadra lui Blake. Dar aceasta era o manevră îndelungată iar pentru o vreme Blake s-a aflat cu adevărat în pericol, trebuind să înfrunte de unul singur forța atacului neerlandez timp de vreo oră.

Penn a fost atacat de Michiel de Ruyter, care își comanda escadra din stânga de pe Witte Lam (40 tunuri). Neerlandezii au abordat trei dintre navele lui Penn: Oak (32 tunuri), Prosperous (numită și Prosperity of London, 42 tunuri) și nava contra-amiralului Bourne Assistance (48 tunuri).  Atât Oak cât și Assistance au fost capturate.  Samson a fost scufundată. Prosperous, abordată de De Ruyter, a recâștigat controlul asupra punții sale, echipajul englez urmărindu-i pe neerlandezi pe puntea navei lor.  De Ruyter și-a îmbărbătat echipajul: Ce este asta, băieți? Asta nu va merge niciodată. Odată ajunși la bord, rămânem mereu la bord. Ura, atacați din nou! La al doilea atac neerlandez Prosperous a fost capturată.  Mai multe nave din escadra lui Penn l-au văzut pe De Ruyter plecând cu prada sa și i-au tăiat calea pentru a-i contesta captura. În mare dezavantaj, De Ruyter a luptat cu îndemânare și curaj, dar nu putea rezista prea mult. Pieter Florissen pe Stad Monnickendam (36 tunuri) a zărit supliciul lui De Ruyter și s-a grăbit să îi vină în ajutor, atacând navele engleze înconjurătoare cu atâta furie și determinare încât trei dintre inamici s-au retras și Witte Lam a lui De Ruyter, rămasă fără nici un catarg, a fost remorcată de nava Salamander (26 tunuri) a căpitanului Jan Christoffelszoon Duijm.

Puțin mai departe, în aceiași zonă, căpitanul Adriaen Cruick de pe Vogelstruis (40 tunuri) a fost atacat de 6 dintre navele lui Penn. Deși s-a luptat cât de bine a putut, curând punțile lui Cruick s-au umplut de sânge și Vogelstruis a fost serios avariată. Dar el a avariat una dintre navele lui Penn atât de rău încât aceasta a trebuit să fie dusă spre Insula Wight pentru reparații. O altă navă engleză a fost dezarborată și a trebuit remorcată afară din luptă. Tromp a văzut situația periculoasă a lui Cruick și a trimis ajutor, dar tot ce s-a putut face a fost să fie evacuați cei câțiva membri ai echipajului rămași în viață și să abandoneze pe Vogelstruis. Curajosul Cruick fusese ucis și epava navei sale a fost în cele din urmă aruncată de valuri pe coastă lângă Portsmouth.

Un alt căpitan neerlandez, frizonul Schelte Wiglema de pe Frisia (28 tunuri), văzându-și nava avariată agățată și abordată de ambele părți de nave englezești, și-a aruncat în aer pulberăria și și-a trimis la fund propria navă împreună cu ambele nave inamice.  O altă navă neerlandeză, Poort van Troijen (28 tunuri),  a capturat o navă engleză după o luptă grea, dar echipajul ei a descoperit o mare cantitate de vin la bord și s-a oprit să se răcorească cu ea. În timp ce se desfătau cu prada căzută din cer, ei s-au îmbătat și nu au observat că nava capturată de ei lua apă. Aceasta s-a scufundat, luând-o pe Poort van Troijen cu ea și pe marinarii ei neatenți.

Între timp Lawson și restul Escadrei Roșii și-a arătat și el abilitatea executând o manevră complexă pentru a învălui flancul neerlandez și pentru a intra în luptă dinspre sud-vest. Dacă ar fi înaintat în vânt așa cum a făcut Penn, a prevăzut că Ruyter s-ar fi putut interpune între el și Generali, în timp ce neerlandezii ar fi putut menține severitatea atacului. Astfel că el a venit sub vânt (cu pupa în vânt), cu vântul transversal, până a înaintat destul spre sud pentru a putea întoarce spre corpul principal al inamicului. Lawson a coborât asupra ariergardei lui Tromp la foarte scurt timp după Escadra Albastră a lui Blake.

Penn și Lawson au atacat în același timp navele neerlandeze ce amenințau să încercuiască escadra lui Blake, care a fost salvat, iar atacul neerlandez și-a pierdut din intensitate. O luptă dură de la scurtă distanță a izbucnit între cea mai mare parte din flota neerlandeză și cea mai mare parte din Escadrele englezești Roșii și Albastre, luptă care a durat între 4 și 6 ore. O acțiune mai curând învălmășată decât liniară, cu dueluri apropiate de artilerie și foc de muschete, cu nave luate și reluate prin abordaj. Navele au tins în general spre vest-sud-vest, câteva dintre ele virând din când în când după necesități. Sub impactul intervenției lui Lawson, cele trei nave capturate au fost recapturate de englezi, printre care Prosperous, abia capturată de De Ruyter, a fost recapturată de Martin care tocmai intrase în luptă.

În timp ce bătălia principală se purta intens în jurul navelor amiral, la aproximativ 2 ore după declanșarea bătăliei principale, o parte din flota neerlandeză, sub comanda lui Evertsen, a coborât sub vânt și a angajat în luptă pe Monck și Escadra sa Albă, într-o bătălie separată care a durat până la lăsarea întunericului. Nu se cunosc detaliile acțiunii lui Monck contra lui Evertsen dar moartea lui Mildmay, căpitanul navei Vanguard, dovedește că lupta a fost aprigă. Totuși apropierea dinspre sud-est a grosului navelor lui Monck amenința superioritatea numerică locală a lui Tromp.

În același timp o forță englezească de nave rapide din Escadrele Roșie și Albastră care au urcat în diagonală în vânt la tribord, se îndrepta încet spre o poziție de unde să poată ataca forța neerlandeză principală. Această forță englezească proaspătă era pe punctul de a intra în bătălie pe la ora 16.00 după-amiaza, când Tromp și-a dat seama că este în pericol de a fi copleșit. În avangardă, unde au fost masate cele mai multe nave ale lui Tromp și Blake, lupta era atât de intensă încât neerlandezii nu mai puteau rezista unui atac din partea unor nave relativ proaspete. De asemenea, temându-se că englezii vor ocoli principala bătălie pentru a ataca convoiul neprotejat, Tromp a rupt lupta urmat de ceilalți amirali și navele de război s-au întors în vânt pentru a proteja navele comerciale. Lupta a continuat însă sub vânt până la înserat cu canonade la distanță lungă.

Prima zi a bătăliei s-a încheiat cu victoria clară a englezilor. Englezii au suferit un mare număr de pierderi omenești, dar au pierdut o singură navă, Samson (26 tunuri) , al cărui căpitan Edmund Button a fost uciș alături de majoritatea echipajului și care a fost scufundată (dar supraviețuitorii au fost îmbarcați pe altă navă înainte ca nava să fie sabordată în fața pericolului de a fi capturată) și alte trei, Oak, căpitanul Edwin, Advice, căpitanul Day, și Assistance, nava contra-amiralului Bourne care el însuși suferise o rană serioasă la cap, au fost forțate să se întoarcă la Portsmouth pentru reparații. Cele trei nave au pierdut atât de mulți oameni, pe lângă cei pe care i-au transferat lui Blake, încât au ajuns în port aproape fără echipaj. Conform raportului oficial erau atât de avariate încât nu mai puteau fi folosite înainte de a fi reparate. Nava amiral a lui Blake, Triumph, care a fost prima intrată în lupta și aflată în miezul bătăliei tot timpul zilei, a suferit pierderi masive (aproximativ 100 de morți), inclusiv căpitanul lui Blake, Andrew Ball, și secretarul amiralului, Sparrow, ambii căzând în luptă. Blake însuși a fost grav rănit de o schijă în picior iar Deane a fost rănit și el mai ușor. Dintre oamenii grav răniți debarcați la țărm pentru îngrijiri, 55 erau numai de pe Triumph și Worcester. Triumph a fost atât de avariată încât a stat în reparații până dimineața. Alte nave au fost atât de zdruncinate încât a fost nevoie să fie trimise la Portsmouth (în total au fost trimise 5 acasă), după ce au întregit echipajele unora dintre navele care au pierdut cei mai mulți oameni. Prosperous a pierdut și ea foarte mulți oameni, printre care pe căpitanul ei John Barker. Neerlandezii au raportat că Speaker s-a îndreptat spre port după ce a susținut avarii extrem de grave, însă raportul englez oficial nu consemnează o situație atât de critică. În zona unde Tromp însuși a condus atacul pierderile englezilor au fost atât de teribile încât amiralul neerlandez a exagerat în mod natural pierderile ca fiind la nivelul întregii flote rivale.

De partea neerlandezilor nava Struisvogel, a căpitanului Adriaen Cruick, a fost capturată, apoi trimisă fără catarge în port, și cel puțin 3 nave au fost scufundate și alta arsă sau explodată. Pierderile umane îl includeau pe commodorul Balck și alți 12 căpitani căzuți la datorie.

După retragere, Tromp s-a sfătuit cu Evertsen și cu De Ruyter dacă să continue atacul sau să se retragă prin Canal împreună cu convoiul. Dacă ar fi atacat ar fi trebuit să lase convoiul fără escortă, căci flota de război nu putea fi împărțită. În plus muniția era pe terminate și victoria era îndoielnică. Din aceste motive s-a decis să nu reînoiască atacul.

A doua zi

În timpul nopții Tromp a reușit să manevreze sub vânt în jurul flotei englezești și la răsăritul soarelui se afla departe spre est, între convoi și englezi. Navele neerlandeze cu cele mai mici provizii de praf de pușcă au fost reaprovizionate parțial de singura navă de aprovizionare din flotă. Spre dimineața de 1 martie Tromp își plasase navele de război într-o formație defensivă de semilună pentru a proteja spatele și flancul convoiului pe măsură ce înaintau spre est prin Canal. Nava lui Tromp, Brederode, se afla în centrul ariergardei, în timp ce Evertsen pe Hollandia (38 tunuri) comanda aripa stângă a semilunei iar De Ruyter pe Witte Lam conducea aripa dreaptă.

După ce au efectuat în grabă reparații navelor avariate, englezii au pornit în urmărirea convoiului, apropiindu-se la o lovitură de tun de la ora 10:30. Englezii au căutat să imobilizeze cât mai multe din navele neerlandeze, trăgând în arbodare. Vântul sufla slab și întrerupt, dar cea mai mare parte a navelor englezești i-au ajuns pe neerlandezi din urmă la începutul după-amiezii în dreptul insulei Wight și pe la ora 14.00 lupta a fost reluată. Vântul a scăzut în intensitate, dar apoi a început să sufle treptat mai puternic până la sosirea nopții. Starea vremii a dovedit necesitatea manevrei lui Tromp, deși acțiunea sa a dat cu siguranță Generalilor impresia că urmăreau o flotă învinsă. Dar datoria dintâi a lui Tromp era de a escorta în siguranță convoiul comercial în patrie și să nu riște o asemenea pierdere cum ar fi să îl lase neprotejat.

Flota neerlandeză mai rămăsese cu foarte puțină muniție și doar slăbiciunea foarte mare a vântul i-a împiedicat pe englezi să culeagă roadele primei zile de luptă. Deși intermitentă, lupta a fost dură și a continuat în timpul serii până noaptea. Blake a încercat să spargă linia de apărare neerlandeză de cinci ori, dar tot de cinci ori a fost respins.  Tromp, Evertsen și De Ruyter s-au aflat mereu în punctele cele mai periculoase și i-au încurajat pe ceilalți. Dacă nu ar fi avut convoiul comercial de protejat, poate ar fi putut obține victoria, dar o parte din corăbiile de comerț și-au pierdut încrederea în capacitatea de apărare a flotei de escortă și au guvernat singure spre coasta franceză.

În cele din urmă Lawson pe Fairfax împreună cu câteva dintre cele mai rapide nave (fregate) englezești au atacat aripa lui De Ruyter și au reușit să desprindă 2-3 nave din escortă și mai multe nave comerciale. Nava amiral a lui De Ruyter, Wittem Lam, a respins mai multe atacuri englezești dar la lăsarea întunericului toate catargele îi fuseseră doborâte iar carena era ciuruită de ghiulele, trebuind să fie remorcată. Încă o dată neerlandezii au suferit mai mult, pierzând 2 nave de război și 10-12 nave comerciale capturate. Moralul navelor de comerț era foarte scăzut, iar convoiul a început să se rupă - câteva dintre navele comerciale care au fost capturate rupseseră formația și încercau să se salveze fugind în porturile franceze, în timp ce altele au reușit să fugă în Le Havre.

A treia zi

În timpul nopții flota engleză s-a ghidat după felinarele navelor neerlandeze, profitând de o briză constantă dinspre vest-nord-vest.  Mai multe nave neerlandeze au raportat că nu mai aveu deloc praf de pușcă iar Tromp nu mai avea de unde sa le dea, astfel că le-a distribuit printre navele comerciale pentru mai multă protecție. Lupta pe fugă a continuat și pe 2 martie.

Dimineața convoiul neerlandez trecuse de Beachy Head și se îndrepta spre Boulogne. Atacul a fost reluat pe la ora 9:00 continuând toată ziua. De această dată Blake a folosit cam cinci nave mari mai rapide și cele mai bune fregate pentru a ataca navele neerlandeze de război și a încercat să trimită navele mai ușoare și mai rapide împotriva convoiului. Tromp a desprins câteva nave comerciale din convoi și le-a trimis spre Boulogne singure drept momeală. Dar schema nu a reușit să îi îndepărteze pe englezi, care au venit în vânt și au luptat până pe înserat. Navele englezești au încercat să coboare sub vânt de neerlandezi pentru a le tăia retragerea spre strâmtoarea Dover.

Spre sfârșitul zilei cele două flote erau în apropierea Capului Gris Nez (lângă Calais), flota engleză fiind la aproximativ 10 mile spre vest de Cap iar dacă ar fi avut încă 3 ore de lumină probabil ar fi reușit să le taie calea neerlandezilor, ceea ce i-ar fi forțat să își deschidă calea cu puținele nave de război care mai puteau lupta. Navele neerlandeze rămăseseră fără muniție, ghiulele și praf de foc, vreo 20 astfel de nave de război abandonând flota și fugind spre porturi, deși s-au întors atunci când Tromp a tras câteva lovituri de tun spre ele și i-a întrebat pe căpitanii acestora dacă și-au pierdut curajul. Tromp le-a ordonat să ocupe poziții de-a lungul vârfurilor formației sale în arc, alături de navele comerciale.  Doar vreo 27-35 nave de război mai erau capabile de luptă astfel că Tromp a recurs la manevre disperate. Profitând de întunericul nopții el a navigat foarte aproape de coasta franceză a strâmtorii Dover. Navele engleze cu pescajul mai mare și cu greementul avariat nu au îndrăznit să îi urmărească pe neerlandezi în apele atât de mici de lângă mal. Ei au ancorat la 3 mile de mal, convinși că neerlandezii nu vor putea fi în stare să ocolească Capul Gris Nez cu ajutorul vântului dinspre nord-est-est și că vor fi izolați și distruși în dimineața următoare. Piloții englezi au dat asigurări că navele neerlandeze, aflate acum sub vântul slab de la est, nu vor putea dubla capul, nici chiar folosind refluxul.

Totuși englezii au subestimat abilitatatea de marinar a lui Tromp. Neerlandezii se aflau între englezi și Cap și, profitând de maree și de abilitățile superioare de navigatori în ape mici, au reușit să fugă sub protecția întunericului în noaptea de 2 spre 3 martie prin apele mici din jurul Capului Gris Nez. Spre uluirea englezilor dimineața nu au mai zărit nici o corabie neerlandeză în jur, Tromp aflându-se deja în dreptul Dunkirk-ului la răsăritul soarelui din 3 martie și având drum liber pentru a-și trimite în port navele avariate. După ce au efectuat reparații, englezii s-au pus în mișcare mai târziu în aceiași zi iar pe 11 martie se aflau în Stokes Bay.

Urmările

Cele trei zile de bătălie i-au costat pe neerlandezi 4 nave de război capturate (Groote Sint Lucas 28, Groote Liefde 38, Swarte Reiger 28, Vergulde Haen 36), 6 scufundate (Meerman 32, Engel Gabriel 36, Arke Troijane 28, Kroon Imperiaal 34, Maecht van Enkhuyzen 30, Vogelstruijs 44),  1 arsă (Wapen van Holland 30, ) și  încă 2 sărite în aer (Faem 30, Frisia 28), estimările lui Monck și Deane de 17-18 nave de război fiind cu siguranță exagerate. Neerlandezii au recunoscut pierderea a doar patru nave, iar englezii au adus în port doar 4 nave de război neerlandeze. Între 30 și 50 dintre cele 200 de nave comericale ale convoiului au fost capturate, deși nici englezii nu au alcătuit nici o listă oficilă a capturilor. Englezii au pretins în mod exagerat că neerlandezii au pierdut 3.000 de oameni. Blake a pierdut doar nava Samson, multe altele aveau nevoie de reparații; 3 nave aproape distruse aveau nevoie de reparații majore, iar Fairfax a fost distrusă accidental dintr-o neglijență criminală, deși neerlandezii au pretins că a fost incendiată dinadins pentru că nu mai putea fi folosită deloc. Pierderile umane au fost estimate la aproximativ 600 de englezi. Blake însuși a fost rănit grav în timpul bătăliei și pentru o vreme se credea că va muri din cauza rănilor, fiindu-i imposibil să mai conducă flota pentru următoarele luni.

Spre deosebire de bătăliile anterioare luptate la grămadă, în Bătălia de trei zile a apărut ideea manevrei tactice în care divizii și escadre acționau separat din proprie inițiativă în cadrul unei directive comune de luptă.

În timp ce propaganda neerlandeză a încercat să transforme bătălia într-o victorie sau o înfrângere glorioasă și populația se bucura de erosimul dovedit în luptă, Tromp și ceilalți amirali știau mai bine a cui a aparținut victoria, sosind acasă foarte mohorâți. Ei au constatat astfel fără tăgadă superioritatea materială a adversarului – nave mai mari și mai puternice –, la care se adăuga un puternic spirit militar, hotărât să câștige războiul. Amiralii neerlandezi au tras concluzia că adoptarea de către englezi a tacticii liniare îi va face pe neerlandezi încapabili să compenseze puterea de foc inferioară prin mai bună navigație și manevră, și au cerut de urgență Statelor-Generale să demareze în sfârșit construirea de nave de război mai grele decât să înlocuiască pierderile prin închirierea de nave comerciale armate.

Înfrângerea neerlandeză de la Portland a restaurat supremația navală engleză asupra Canalului, care a fost închis complet pentru comerțul neerlandez. Victoria engleză a fost urmată de o a doua la Gabbard (12-13 iunie 1653) care a decis efectiv războiul. După această a doua bătălie englezii au putut să impună o blocadă a coastei neerlandeze, închizându-le comerțul. Curând au urmat negocieri de pace, dar neerlandezii au putut lupta încă o bătălie finală, cea de la Scheveningen (31 iul-3 aug 1653), înainte de a se recunoaște înfrânți.

Flota engleză
Din cele 76 nave de război prezente (estimat că purtau 3.000 tunuri și 12.000 de oameni) se cunosc numele a 66 dintre ele (navele nu sunt in linia de bătaie , echipajele sunt cotele oficiale valide la acea vreme )

Flota neerlandeză

80 nave de război cu 2.403 tunuri și 8.920 oameni , plus alte nave mici (navele nu sunt în linia de bătaie)

Referințe

Bibliografie
 The Naval Review Vol.XVI No.4, The Development of Tactics, Admiral Sir Reginald Custance, 1928
 Războiul naval de-a lungul veacurilor, Vol.II Epoca navelor cu vele și a artileriei cu ghiulele, Partea I (până în anul 1713), Nicolae Koslinski, Editura ARA - București, 1996
 General-at-Sea: Robert Blake and the Seventeenth-Century Revolution in Naval Warfare, Michael Baumber, 1989, London: John Murray Ltd
 The royal navy, a history from the earliest times to present,  William Laird Clowes, 1897

 1653
Bătălii navale
Bătăliile Olandei
Bătăliile Angliei

Bătălia de la Portland


An Glomera cyatheicola in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Pieter van Royen. An Glomera cyatheicola in nahilalakip ha genus nga Glomera, ngan familia nga Orchidaceae.

Mabibilngan ini ha Papua New Guinea. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Glomera

Glomera cyatheicola


Statistics Belgium (formerly known as the NSI) is part of the Federal Public Service Economy, SMEs, Self-Employed and Energy.

Statistics Belgium conducts surveys among households and enterprises in Belgium. It uses and processes existing administrative databases (the national register) and provides data to Belgian and international authorities and organisations. Third parties may also call on its statistical expertise. Statistics Belgium is also the official representative of Belgium to international organisations such as Eurostat and OECD.
Sets of figures, press releases and studies are published on its website, Statbel. Moreover, a number of databases can be queried through the online application be.STAT.

Mission and tasks
Its main mission can be summarized in three words: collecting, processing and disseminating relevant, reliable and commented data on Belgian society.

"Collecting" means to seek information among economic and social actors. Data are collected directly or indirectly. For surveys respondents are directly interviewed by interviewers. Indirect data collection refers to the use of administrative files (NSSO, VAT, Crossroads Bank for Enterprises...). This method is increasingly used and reduces the response burden and costs for enterprises and individuals.

"Processing" primarily means to assess data in a critical way. Results are then checked and validated by assessing their quality and their plausibility. Finally summary tables are drawn using basic data. By aggregating and comparing different types of data, Statistics Belgium adds value to initial figures.

"Disseminating" means to make collected data available to the widest public (in accordance with the rules on personal privacy):

 Authorities (all Belgian political authorities at any level, but also international authorities and organisations);
 Enterprises (all enterprises regardless of their size or their interests);
 Society (researchers, journalists, professors, students and others)

Statistics Belgium disseminates statistical information on:
 Households (population figures, household budget, time use, holiday habits...);
 Industry, construction, trade and other services (data from surveys among enterprises);
 Economic situation such as indexes (e.g. consumer price index) and economic indicators on industrial production, investments, export, employment, retail activity, services sector...

Surveys
The surveys conducted by Statistics Belgium include surveys on labour force, income and living conditions, structure and distribution of earnings, structural business statistics, agriculture, Census 2011 (formerly known as "population count") and household budget.

Statistics Belgium also conducts several major surveys in collaboration with other institutions. Examples include the health survey conducted by the Scientific Institute of Public Health and the time use survey carried out by the TOR research group from the Vrije Universiteit Brussel. Other public institutions may call on its expertise.

See also
Royal Statistical Society of Belgium

External links

Federal departments and agencies of Belgium
Belgium

Statistics Belgium


Ahmed Cevdet Paşa veya Lofçalı Ahmed Cevdet Paşa (Osmanlı: احمد جودت پاشا, 27 Mart 1822, Lofça - 26 Mayıs 1895, İstanbul), Osmanlı Devleti'nde on dokuzuncu asırda yetişen Türk devlet ve ilim adamı, tarihçi, hukukçu, şair.

Mecelleyi kaleme alarak İslam hukukunu sağlam bir dille kitaplaştıran kişidir. Şekilde batı prensiplerini uygularken özünde şer'i prensiplere bağlı kalmayı uygun gören bir hukuk anlayışı vardı.

Beş defa adliye, üç defa eğitim, iki defa vakıflar, bir defa içişleri ve bir defa da ticaret ve ziraat bakanlığı yapmış bir devlet adamıdır. Devrinde hazırlanan kanunların ve kurulan kurumların büyük kısmı onun elinden çıkmıştı.

Tarih-i Cevdet adıyla bilinen ve Osmanlı tarihini anlatan on iki ciltlik ünlü eserin yazarıdır. Ayrıca 1855-1865 yıllarında devletin resmi tarihçisi olarak hizmet vermiş bir tarih yazarıdır. Bu sayede dönemin siyasi olaylarını yazdığı Tezakir-i Cevdet adlı eseri ortaya çıkardı.

Türk dilinin Türkçe yazılmış ilk dil bilgisi kitabı kabul edilen Kavâ'id-i Osmâniyyenin ve daha başka dil bilgisi kitaplarının yazarıdır.

En ünlü eserlerinden olan Kısas-ı Enbiyada bütün peygamberleri ve İslam tarihini sade bir dille okuyuculara aktarmış bir yazardır.

İlk Türk kadın romancı kabul edilen yazar Fatma Aliye Hanım'ın babasıdır.

Yaşamı
1822 yılında Osmanlı Devleti'nin Tuna eyaleti kazası olan Lofça'da (bugün Bulgaristan'da) dünyaya geldi. Babası Lofça İdare Meclisi azasından İsmail Ağa, annesi Lofça'lı Topuzoğlu ailesinden Ayşe Sümbül Hanım'dır. Asıl adı Ahmet idi, "Cevdet" mahlasını kendisine 1843'te İstanbul'da öğrenim gördüğü sırada şair Süleyman Fehim Efendi verdi.

Öğrenimi
İlk tahsilini Lofça'da yaptı. Büyükbabası Hacı Ali Efendi'nin yardımı ile tahsiline devam etmek üzere 1839 yılında İstanbul'a geldi. Fatih Camii'nde medrese tahsiline başladı. Bu arada, matematik, astronomi, tarih ve coğrafya gibi ilimlerle de uğraşarak kültürünü arttırdı. O zaman çok meşhur olan Murad Molla tekkesine tatil günleri giderek Farisi öğrendi ve Mevlana'nın Mesnevi'sini bitirdi. Divançe'sinde bulunan şiirlerin çoğunu bu tekkeye devam ettiği sırada yazdı. Öğrencilik yıllarında ayrıca takip ettiği derslerle ilgili olarak kitap yazdı ve kendisi de ders verdi.

Memuriyeti
1844'te 22 yaşındayken Çanat pâyesi ile Rumeli kaleminde kadı oldu. Ancak sadece bir rütbe olan bu kadılık işi, kendisinin görev yerinde bulunmasını gerektirmediğinden, İstanbul'dan ayrılmadı. 1845 yılında müderris olarak İstanbul camilerinde ders vermek hakkını elde etti. Bu dönemde devlet adamı olarak yıldızı parladı. Şeyhülislamlık makamının kendisini tavsiye etmesi üzerine, o sırada yeni kanunlar düzenlemekle meşgul olan Sadrazam Mustafa Reşid Paşa'nın dairesinde çalışmaya, akşamları da konağına gidip çocuklarının eğitimi ile ilgilenmeye başladı. Siyasi olayları yakından takip edebilmek için bu dönemde Fransızca öğrendi.

1848'de Mustafa Reşid Paşa'nın verdiği bir görevle Bükreş'e gidip bir ay kaldıktan sonra geri döndü. 1849'da tedavi için bulunduğu Bursa kaplıcalarında "Kavâid-i Osmâniyye" (Osmanlıca dil bilgisi) adlı kitabı ve ilk Türk anonim şirketi olan Şirket-i Hayriye'nin kuruluş nizamnamesini yazdı. Yakın dostu Keçecizade Fuad Paşa ile birlikte yazdıkları Kavaid-i Osmaniyye, Türk dilinin Türkçe yazılmış ilk gramer kitabı kabul edilir ve 50 yıl boyunca okullarda ders kitabı olarak okutulmuş, Almancaya(1855) Arapçaya (1866) Bulgarcaya ve Hırvatçaya tercüme edilmiş bir eserdir.

Eğitimciliği
13 Ağustos 1850'de Meclis-i Maarif azalığı ile birlikte Dar-ül-Muallimin (Öğretmen okulu) müdürlüğüne getirildi. Bu mektebi kısa zamanda ıslah ederek, mektebe giriş ve imtihan usullerini yönetmeliklerle belirledi. Rüştiyelerde din derslerinde okutulmak üzere "Ma'lûmât-ı Nâfia" (Fâideli Bilgiler) adlı kitabı kaleme aldı. Her türlü bilimsel konunun Türkçe ile yazılabileceğine inanıyor, herkesin okur yazar olması için lisanın sadeleştirilmesi ve yazıların Türkçe kaleme alınması gerektiğine inanıyordu. Yazılarında bu sadeliğin örneklerini verdi.

Bilim Akademisi Üyeliği
Ahmet Cevdet Efendi, bilimin ülkeye yayılması ve genel kültür düzeyinin yükseltilmesi için çalışacak Fransız Bilimler Akademisi benzeri bir akademinin kurulması fikrini desteklemekteydi; bunun faydalarını anlatan bir mazbata hazırlayacak Sultan Abdülmecit'e sundu. Padişahın uygun bulmasıyla 1851'de kurulan Encümen-i Daniş'e (Osmanlı Akademisi) asli üye seçildi.

Tarihçiliği
1853 yılında Encümen'de bir Osmanlı tarihi kaleme alınması kararlaştırılmış, 1774-1826 yılları arasındaki bölümü yazmak görevi Ahmet Cevdet Efendi'ye verilmişti. O sırada Tanzimat Fermanı'nı kabul ettirmek üzere Mısır'a gönderilen sadâret müsteşarına eşlik etmesi istenmiş olan Ahmet Cevdet Efendi, bu seyahate rağmen çalışmasını aksatmadı; diğer üyeler henüz kayda değer bir çalışma yapmamışken kendisi dönüşünde üç ciltlik çalışmayı tamamlayıp 1854 yılında padişaha sundu. Bu çalışması, "Süleymaniye pâyesi" ile ödüllendirildi; böylece yüksek müderrisler sınıfına girmiş oldu.

Ahmet Cevdet Efendi'ye 1855 yılında devletin resmi tarihçisi olarak görev verildi, bu görevi on yıl sürdürdü. "Tarih-i Cevdet" adıyla şöhret bulan on iki ciltlik eserinin geri kalan bölümlerini yazdı; eserin son cildi 1886'da yayınlandı. Ahmet Cevdet Efendi, bir yandan da zamanın siyasal olaylarını anlatan "Tezâkir-i Cevdet" adlı eserini de kaleme aldı. Ayrıca hayatının daha sonraki bir döneminde peygamberler tarihini anlatan altı ciltlik "Kısâs-ı Enbiyâ" adlı eseri yazmıştır.

Evliliği ve Çocukları
1856 yılında Rabia Adviye Hanım ile evlendi, bu evlilikten üç çocuğu dünyaya geldi: Ali Sedad, Fatma Aliye ve Emine Semiye. Oğlu Ali Sedat Bey, yazdığı mantık kitapları ile tanındı; kızı Fatma Aliye Hanım ise ilk Türk kadın romancı olarak edebiyat tarihine geçti. Diğer kızı Emine Semiyye ise Avrupa'da öğrenim gördükten sonra İstanbul'da öğretmenlik, Selanik'te öğretim müfettişliği yaptı, İttihat ve Terakki Cemiyeti' nde görev alarak siyasette öncülük yaptı.

Kadılık, Kazaskerliği
1856 yılında otuz üç yaşında iken Galata Kadılığına, aynı yılın sonunda Mekke-i Mükerreme kadılığına getirilen Ahmet Cevdet Efendi, gene aynı yıl içinde "Meclis-i Âlî-i Tanzimat" üyesi oldu ve devrin kanunlaştırma çalışmalarında yer aldı.

1861'de İstanbul kadısı oldu. O günlerde İbn-i Haldun'un meşhur Mukaddime'sinin tercümesini tamamlamıştı. Aynı yıl Meclis-i Âlî-i Tanzimat, yapısı değiştirilerek "Meclis-i Ahkâm-ı Adliyye" adını aldığında Osmanlı Devleti'nin kanunlarını yapacak olan bu kuruma üye tayin edildi ve meclisin nizamnamesini de o hazırladı.

1863 yılında Anadolu kazaskerliği payesi ile Bosna vilayetinde teftişe gönderilen Ahmet Cevdet Efendi, orada bir buçuk yıl içinde ıslahatlar gerçekleştirmede ve orduya asker sağlamakta başarılı olmuştu. Başarısı, daha önce hiçbir ilmiye mensubuna verilmemiş olan ikinci rütbeden "Nişân-ı Osmânî" ile ödüllendirildi. 1864'te ıslahat için gönderildiği Kozan'da da başarılı oldu, çalışmaları halkın devlete güvenini güçlendirdi. Bu başarılardan sonra Abdülaziz tarafından şeyhülislamlığa getirilmesi beklenen Ahmet Cevdet Efendi, bunun yerine ilmiye sınıfından mülkiye sınıfına nakledildi. Vezirlikten, paşalığa getirilmişti(1866).

Paşalığı
Ahmet Cevdet Paşa, 1866'da Halep vilayetine vali tayin edildi. İki yıl süren valiliği sırasında "Fırat" adında bir gazete çıkardı, dergi yayımını uzun yıllar devam ettirdi.

1868'de yeni kurulan ve temyiz mahkemesi görevi yapacak olan "Divan-ı Ahkam-ı Adliye"'ye başkan tayin edildi. Bu vazifede adliye ve hukuk sistemini devrin ihtiyaçlarına göre düzenlemeye çalıştı.

Ali Paşa, Fransız medeni kanununun tercüme edilerek Osmanlı Devletinde tatbik edilmesi gerektiğini ileri sürüyordu. Buna karşı Ahmed Cevdet Paşa ve aynı düşüncede olanlar, İslam Hukukunun bir dalı olan Hanefi fıkhının sistematik hale getirilerek kanunlaştırılması fikrini müdafaa ediyorlardı. Bu ikinci yani, Ahmed Cevdet Paşa ve arkadaşlarının fikirlerinin tatbiki için "Mecelle Cemiyeti" adıyla ilmi bir heyet toplandı. Başkanlığına Ahmet Cevdet Paşa'nın getirildiği bu meclis, Kur'an'ın hükümlerini kanun şekline sokup, bütün milletlerin kıymet verdiği Mecelle adındaki kitabı hazırladı.

Beşinci kitabın hazırlığı tamamlanırken Bursa'ya, sekizinci kitap hazırlanırken Maraş'a vali tayin edilen paşa, her iki görevden de birkaç gün sonra alınıp merkeze tayin edilmiş ve tekrar Mecelle Cemiyeti'nin başkanı yapılmıştı. Bu süre içinde Paşa, her türlü devlet işlerinin kendisine danışıldığı bir mercii durumuna geldi.

1873 yılında Maarif Nazırlığına tayin edildi. Cevdet Paşa bu makama üç defa getirilmiştir. Maarif Nazırlığı'nda geçirdiği dönemler şöyledir: 24 Nisan 1873-5 Nisan 1874 (11 ay 12 gün); 12 Haziran 1875-30 Kasım 1875 (5 ay 19 gün) ve 17 Mayıs 1876-17 Ekim 1876 (5 ay) olmak üzere toplam 22 ay. Nazırlığı döneminde ilk tahsilden yüksek tahsile her seviyede ders programı yapıldı. Nuruosmaniye Camii avlusunda "ibtidâiyye" adıyla modern usullerde eğitim veren bir ilkokul açıldı. Bu arada Ahmet Cevdet Paşa, okullarda okutulmak üzere kitaplar yazdı. Türkçe dil bilgisi kitabı olarak "Kavâid-i Türkî", mantık dersleri için "Mi'yâr-ı Sedad", edebiyatla ilgili olarak "Âdâb-ı Sedad" adlı eserlerini yazdı. En tanınmış eseri olan "Kısas-ı Enbiya" da bu dönemde kaleme alıp bastırdığı eserdir.

1874 yılında Yanya valiliği görevi ile merkezden ayrılan Paşa, yedi buçuk ay sonra yeniden İstanbul'a döndü ve Adiye Nazırı oldu. Ticaret mahkemelerini Adliye Nezaretine bağladı. Osmanlı kanunlarını toplayan "Düstur" ilk defa onun zamanında yayınlandı. Ayrıca hâkimlere yardımcı olacak bir eser olan "Ceride-i Mehâkim"(1874)'i yayınladı.

Sultan Abdülaziz'in tahttan indirilmesinden sonra hamisiz kalan paşa, Bulgar isyanları ile ilgilenmek üzere teftiş için Rumeli'ye gönderildi; Bulgarca bilmesi sayesinde görevinde çok başarılı oldu. Dönüşünde Adliye ve ardından Maarif Nazırlığı görevlerinde bulundu. Mecelle'nin on altıncı kitabı bu sırada tamamlandı (1876).

1878'de Suriye valisi yapılan paşa, Kozan'da Kozanoğlu Ahmet Paşa isyanını bastırınca İstanbul'a dönüp Ticaret ve Ziraat Nazırı oldu. Küçük Mehmet Sait Paşa başvekil olduğunda yeniden Adliye Nezareti'ne getirildi; gayretleriyle 1880'de açılan Mekteb-i Hukuk'ta ders verdi.

1881'de kurulan ve Abdülaziz'in ölümünden sorumlu görülenleri yargılayan Yıldız mahkemesi'nde Adliye Nazırı sıfatı ile bulundu.

1882'de Adliye Nazırlığından ayrılan Ahmet Cevdet Paşa, üç buçuk yıl devlet memurluğundan uzak kaldı ve eserlerini tamamlamakla meşgul oldu. 1886'da tekrar Adliye Nazırı yapıldı ve bu görevi dört yıl sürdürdü.

Ahmet Cevdet Paşa, hayatının geri kalanın çocuklarına ve bilimsel çalışmalarına ayırdı. 26 Mayıs 1895'te Bebek'teki yalısında öldü. Naaşı, Fatih Camii bahçesine defnedildi.

Kitapları

Târîh-i Cevdet: 12 cilttir. Osmanlı Devleti'nin 1774-1825 seneleri arasındaki tarihini anlatır.
 Kısas-ı Enbiya ve Tevarih-i Hulefa: 12 kısımdır. Cevdet Paşa'nın en tanınmış eseridir. Âdem'den itibaren birçok peygamberin, İslam halifelerinin, İkinci Murad'a kadar Osmanlı padişahlarının tarihinden bahseder.
 Tezakir-i Cevdet: Devrinin siyasi, içtimai, ahlaki cephesini anlatmıştır.
 Ma'ruzat: Sultan İkinci Abdülhamid'e 1839-1876 yılları arasındaki tarihi ve siyasi hadiseleri takdim etmek için hazırlanmıştır.
 Mecelle: Ahmed Cevdet Paşa başkanlığında bir heyet tarafından hazırlanmıştır.
 Divançe-i Cevdet: Gençliğinde yazdığı şiirleri, Sultan II. Abdülhamid'in emriyle bu kitapta toplamıştır.
 Kavaid-i Osmaniye: Keçecizade Fuad Paşa'yla birlikte yazdığı dil bilgisi kitabıdır. Türk dilinin Türkçe yazılmış ilk gramer kitabı kabul edilir.
 Ayrıca Belagat-ı Osmaniye - Kavaid-i Türkiye, Takvim-ül Edvar-Miyar-ı Sedad, Adab-ı Sedat fi-İlm-il-Adab, Hülasatül Beyan fi-Te'lifi'l -Kur'an, Asar-ı Ahd-i Hamidi, Hilye-i Seadet, Ma'lumat-ı Nafia adlı eserleri çeşitli mevzulardan bahsetmektedir

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Archive.org sitesinde eski harflerle yazılı Tarih-i Cevdet ve Belagat-i Osmaniye eserlerinin pdf'leri
 https://web.archive.org/web/20070926222944/http://www.iiu.edu.my/deed/lawbase/al_majalle/
 https://web.archive.org/web/20100314050954/http://www.genclikilkogretim.k12.tr/tarih/bilim/yeni_sayfa_6.htm
 http://www.hizmetbooks.org/Sunni_Path/

Osmanlı Halep valileri
1823 doğumlular
Lofça doğumlular
Bulgaristan Türkleri
Osmanlı tarihçileri
İstanbul Üniversitesi Hukuk Fakültesi öğretim üyeleri
Türk hukuk akademisyenleri
Osmanlı hukukçuları
İstanbul'da ölenler
1895 yılında ölenler
Osmanlı vakanüvisleri
Fatih Camii Haziresi'ne defnedilenler

Ahmed Cevdet Paşa


H. L. v. Matheson (1981), foi um caso de direito ao aborto da Suprema Corte dos Estados Unidos, segundo o qual um estado pode exigir que um médico informe os pais de uma adolescente antes de realizar um aborto ou enfrentar penalidade criminal.

Casos da Suprema Corte dos Estados Unidos

Caso H. L. v. Matheson


Real Racing Club de Santander sık kullanılan adıyla Racing İspanya'da bir futbol kulübüdür. 1913 yılında Santander'de kurulan kulüp yeşil-siyah-beyaz renklere sahiptir. Maçlarını Estadio El Sardinero'da oynayan takım 2021-2022 sezonu itibarıyla Primera División RFEF'de mücadele etmektedir.

La Liga'daki son 4 sezonunda sırasıyla 16,17,16 ve 17.sıraları alarak düşmekten kurtulan Racing; bu dört sezonun ikisinde küme düşmekten 1 puanla kurtulmasının ardından, 2011-2012 sezonunda ligi sonuncu sırada bitirerek bir alt lige düştü.

Takım kadrosu
30 Ocak 2012 itibarıyla

Dış bağlantılar
 Racing Santander Resmi Sitesi

İspanya'daki futbol kulüpleri
1913'te kurulan futbol kulüpleri

Racing de Santander


දේශපාලන දැනුම මිනිසාට උත්පත්තියෙන්ම හිමිවූ දායාදයක් ලෙස සදහන් කළ හැකිය. ඒ අනුව බලනකල ලෝ සියලු මිනිසුන් දේශපාලකයෝ ලෙස හදුන්වාදිය හැකිය. දේශපාලනය තුළින් මේ පිළිබඳව අවදානය යොමු කරණු ලබන්නේනම්... 'පුරවැසියා යම් කිසි ක්‍රමවේදයක් අනුව අනුව පාලකයා පයත්කරනු ලබන්නේනම් එහිදී පාලකයා පත්කරලීම හරහා පුරවැසියා දේශපාලනයට හවුල් වී ඇත' මෙය සියලු මිනිසුන් දේශපලකයන් ලෙස පෙන්වා සනාතකරදිය හැකි සරලම උදාහරනය ලෙස දක්වාලිය හැකිය. නමුත් මේ පිළිබඳව තවදුරතාත් අවදානය යොමු කරනු ලබන්නේනම් අතීතය තුලදී මිනිසා විසින් මිනිසුන් තුළම සිදුකර තිබූ බෙදීම් මත පදනම්ව මේ තත්වයේ යම් වෙනසක් දැකගත හැකිවිය. එය ඉහත පුරවැසියා" යන්න යෙදුමෙන්ම අවබෝදකරගත හැකිය.

දේශපාලකයෝ

දේශපාලකයෝ


Chi-Ken este un film românesc din 2014 regizat de Andrei Sopon.

Prezentare

Distribuție
Distribuția filmului este alcătuită din:

Note

Legături externe

Vezi și
 2014 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 2014

Chi-Ken (2014)


වෙබ් ( 2003 සිට 2012 දක්වා එපිෆනි ලෙස මුලින්ම  හැන්දින්වූ ) යනු GNOME desktop වටපිටාව සඳහා වූ නිදහස් මෘදුකංග වෙබ් බ්‍රවුසරයකි.මෙම බ්‍රවුසරය Galeon නිර්මාණකරුවන් අත්පත් කරගත් පසු GNOME ව්‍යාපෘතියේ කොටසක් ලෙස නිමැවුනු අතර GNOME සතු තාක්ෂණය සහ සැකසුම් භාවිත කරනු ලබයි.මෙය GNOME හර යෙදවුම්වල කොටසකි.GNOME අතුරු මුහුණත් නිර්දේශනයට අවශය පරිදි වෙබ්, සරල පහසු ප්‍රස්තාරික අතුරුමුහුණතක් භාවිත කරනු ලබන අතර,ප්‍රධාන වශයෙන්ම පරිශීලකයන්ට යොමු කරනු  ලබන්නේ සීමාසහිත අංගවලින් සමන්විත අතුරුමුහුණතකි.කෙසේ වෙතත් මෙහිදී තුන්වන පාර්ශවයන්ගේ කොටස්වලින් තොරව බ්‍රවුසරයේ ක්‍රියාකාරිත්වය හා හැඩ ගැසීම්  පාලනය කරගත හැකිය.

වෙනම සෑදූ වෙබ් විමසීම් එන්ජිමක් වෙනුවට එපිෆනි ප්‍රථමයෙන්ම Gecko වින්‍යාස එන්ජිම 2.20 සංස්කරණයේ සිට 2.28 සංස්කරණය දක්වා භාවිත කරන ලදී.මෙම යෙදීම නිසා සාමාන්‍ය වශයෙන් කුඩා සංවර්ධන කණ්ඩායමකට යම් තරමක නවතම වෙබ්  සම්මත භාවිතා කිරීමට ඉඩ ප්‍රස්ථාව ලබාදීමට හැකි විය.වෙබ්හි ලක්ෂණ අතර GNOME ආකෘතික කට්ටලය නැවත යෙදීම, විශේෂ පොත් යොමුවන් සහ වෙබ් ඇප්ලිකේෂන් Desktop හා එකතු කිරීම් වැනි දේ අඩංගු විය.

වෙබ්හි මූලශ්‍ර කේත සටහන GNU (GPL) බලපත්‍රය යටතේ ඇත.මෙහි ද්වි පරිගණක කේතයන් බොහෝ Linux නිකුතුවන්ගේ ඇසුරුම් ගබඩාවන් තුල හා BSD නිකුතුවන් තුල අඩංගු වේ.

සංවර්ධනය

Galeon Fork

එපිෆනි මුලින්ම සංවර්ධනය කරනු ලැබුවේ Marco Pesenti Gritti විසිනි.මොහු Galeonහි නිර්මාර්තෘවරයා ද වෙයි.Fork ආරම්භ වූයේ Grittiගේ වෙනස් වීම නිසා හා Galeon සංවර්ධන කණ්ඩායමේ නව විශේෂාංගවල වෙනස් වීම් නිසාය.Gritti ඒකශෛලමය නිර්මාණය වෙත යොමු වූ අතර නඩත්තු කල හැකි වීම, පරිශීලන  ප්‍රසාරණය වැනි පරිශීලන ලක්ෂණ තවදුරටත් එකතු විය යුතු බවට Galeon සංවර්ධන කණ්ඩායම  තීරණය කළේය.මේ කාලයේදී ම GNOME ව්‍යාපෘතිය GNOME  මිනිස් අතුරු මුහුණතක් මාර්ගෝපදේශකය නිර්මාණය කල අතර එය පරිශීලන අතුරුමුහුණත්වල සරලභාවය වර්ධනය කරන්නක් විය.Galeon විශ්වාස කල පරිදි බොහෝ සංවර්ධකයන් එය ප්‍රබල පරිශීලක  බ්‍රවුසරයක් තැනීමට අපොහොසත් වන බවට විශ්වාස කළේය.මෙහි ප්‍රතිපලයක් වශයෙන් Gritti, Galeon හි කේත ගබඩාව මූලික කරගෙන නව බ්‍රවුසරයක්  නිර්මාණය කල අතර බොහෝ අවධානම් හා ක්‍රියාකාරී නොවන විශේෂාංග ඉන් ඉවත් කළේය.

එපිෆනි, GNOME පරිශීලන අතුරුමුහුණතක් මර්ගෝපදේශණයන්ට අනුකුල බවට සැලකූ අතර එය බොහෝ සරල පරිශීලන අතුරුමුහුණතකින් සමන්විත විය.එමෙන්ම එපිෆනි සතුව එහි තේමා සකස්කරණයක් නොතිබූ අතර එය GNOME හි සකස්කරණයන් භාවිතා කරයි.

Gritti ඔහුගේ අභිප්‍රාය පැහැදිලි කරයි :

Fork ගෙන් පසුව Galeon සංවර්ධන කාර්ය ඉදිරියටම ගෙනගියත් එහි ගම්‍යතාවය නැති විය.මෙයට හේතුව මොසිලා හඳුන්වාදුන් අලුත් ලක්ෂණ සහ වෙනස්කම් නව සංවර්ධන කණ්ඩායමට රැකගැනීමට නොහැකි වීමයි.අවසානයේ Galeon සංවර්ධනය නතර වූ අතර එපිෆනි වෙනුවට Galeon හි නව උසස් ලක්ෂණ සංවර්ධනයට සංවර්ධකයන් යොමු විය.

එපිෆනිහි පෙර දර්ශනයක් වුයේ විශේෂයෙන්ම Gnome සඳහා වෙබ් බ්‍රව්සරයක් නිපදවීමයි.

Gritti තවදුරටත් එපිෆනි ව්‍යාපෘතිය හා Xan Lopez, Christian Persch හා Jean-Francois විසින් මෙහෙයවන Gnome ව්‍යාපෘතිය සමග තවදුරටත් සමබන්ධ නැත.එපිෆනි, ලිනක්ස් නිකුතුවන්ගේ නිරායාස වෙබ් බ්‍රව්සරය විය යුතු බවට ඇතැමුන් විශ්වාස කරන නමුත් පොදු ක්‍රියාමාර්ගය වන්නේ ඒ වෙනුවට firefox බෙදාහැරීමයි.නමුත් ඉතා කුඩා නිකුතුවන්හිදී Gnome මෙටා පැකේජ හා පැකේජ එකතුවන් තුල එපිෆනි ඇතුලත් කර ඇත.

Gecko ආශ්‍රිත

එපිෆනි පළමුවන සංස්කරණය 2002 දෙසැම්බර් මස 24 නිකුත් විය .

වෙබ් පිටු ප්‍රදර්ශනය සඳහා එපිෆනි මුලින්ම භාවිතා කරන ලද්දේ Mozilla ව්‍යාපෘතියේ Gecko වින්‍යාස එන්ජිමයි.එය Mozilla XUL අතුරුමුහුණත වෙනුවට Gnome හා සබැඳි ප්‍රස්ථාරික පරිශීලක අතුරුමුහුණත භාවිතා කරන ලදි. එපිෆනි හි සංවර්ධන වැඩපිළිවෙල බොහෝ විට නැඹුරු වුයේ විවිද වූ කුඩා,වැඩකට යෙදිය හැකි දියුණු කිරීම් කෙරෙහිය. මේවා අතරින් සැලකිය යුතු දෙයක් වුයේ 1.8 ස්ථාවර සංස්කරණ ශ්‍රේණියේ වූ නව පාඨ ඇතුලත් කිරීමේ උපාංගයයි.මෙම අලුත් උපාංගය මුද්‍රණ ප්‍රදේශ තුල වූ අයිකන සඳහා සහයෝගය දැක්වූ අතර තොරතුරු ඉදිරිපත් කිරීමට අවශ්‍ය chrome අඩු කළේය.

එපිෆනි හි දෙවන ප්‍රධාන කඩයිම වුයේ 2.14 නිකුතුවයි. මෙය Gnome සංස්කරණ ක්‍රමාන්කිතය පිලිපැදි පළමු නිකුතුවයි.මෙය ජාල කලමනකරණයන් සහ පොත් යොමුවන් ආශ්‍රිත ලක්ෂණයන් XULRunner සමග සංස්කරණය කරන ලදි.

web-kit ආශ්‍රිත

Gecko පසුඅන්තය ආශ්‍රිතව සංවර්ධන ක්‍රියාවලිය ගැටළු කිහිපයක් නිසා තදබල ලෙස පිඩාවට පත්විය.මෙම ගැටළු නිරාකරණය කිරීමට 2007 ජුලි මස එපිෆනි කණ්ඩායම Gecko පරිවර්තන එන්ජිමට ආදේශකයක් ලෙස WebKit සහය එකතු කරන ලදි. පසුඅන්තයේ සංවර්ධනයේ දියුණුවත් සමගම 2008 අප්‍රියෙල් 1 දා Gecko පරිවර්තන එන්ජිම භාවිතය නතර කරන බවටත් මේ සඳහා WebKit භාවිතා කරන බවටත් එපිෆනි කණ්ඩායම නිවේදනය කළේය. සංවර්ධන කණ්ඩායමේ ප්‍රමාණය හා නව පසුඅන්තය සැදීමේ සංකීර්ණතා නිසා 2.2 සංස්කරණ නැවත සත්‍ය සංවර්ධිත කේතයන් වෙනුවට දෝෂ නිරාකරණයන් සහිතව නිකුත් කිරීමට සිදුවිය. මෙම නිසා බ්‍රවුසර් සංවර්ධනය 2009 ජුලි 1 දක්වා අඩාල වී පැවතින.
මෙම තත්වය නිරාකරණය වුයේ එපිෆනි කණ්ඩායම එපිෆනි 2.26 සංස්කරණය නිකුත් කරන බව ප්‍රකාශයට පත් කිරීමත් සමගය.අවසානයේදී WebKit ජව ගැන්වුන එපිෆනි 2.28 සංස්කරණය Gnome 2.28 සමග නිකුත් විය .

Gnome 3.4 සංස්කරණයත් සමගම එපිෆනි, වෙබ් ලෙස නම් කරන ලදී.

නිකුතුම්  ඉතිහාසය

ලක්ෂණ

වෙබ් , WebKit ආශ්‍රිත බ්‍රවුසර එන්ජිමක් වන අතර එය HTML 4, XHTML, CSS1, CSS2  සහ සැලකිය යුතු ලෙස HTML 5 සහ CSS 3  සඳහාද  සහය දක්වයි.මේ සඳහා වෙබ් පිරික්සුම් ,ඇඩෝබි ෆ්ලෑෂ් සහයද ඇත.

Gnome එකතුව

වෙබ්, Gnome ආකෘති සහ සැලසුම් නැවත භාවිතා කරයි. මේ නිසා වෙබ්හි පරිශීලක අතුරුමුහුණත් තේමාව Gnome තේමාවම වේ.තවද Gnome සතු බොහෝ ආකෘති හා සැකැස්මන් වෙබ් භාවිතා කරයි.

වෙබ් සමග එකටම සැදු අභිරුචි කළමනාකරණය සාදා ඇත්තේ පරිශීලකයාට මූලික බ්‍රවුසරය හා බැඳුනු සැකැස්මන් පමණක් ඉදිරිපත් වන ලෙසයි.අනෙකුත් උසස් සැකැස්මන් සාදා ඇත්තේ Gnome හි deconf (විධාන ක්‍රියාමාර්ගිකය )  හා dconf-editor (ප්‍රස්ථාරික ) මෙවලම් සමගයි.

වෙබ් Gnome හි පරිශීලක අතුරු මුහුණත් මාර්ග නිර්දේශය පිලිපදී. උදාහරණයක් ලෙස වෙබ් 3.4 නිකුතුවේදී අතුරු මුහුණතේ යම් යම් වෙනස්කම් දැකිය හැකිය.

පොත් යොමු

බොහෝ බ්‍රව්සර අනුපිලිවෙලට ඇති පත්‍රිකා ආශ්‍රිත පොත් යොමු පද්ධතියක් භාවිතා කරනු ලබන අතර වෙබ්, වර්ගීකරණය කරන ලද පොත් යොමු පද්ධතියක්     භාවිතා කරයි.මෙහි වර්ගීකරණය නොකරන ලද ලෙස විශේෂ වර්ගයක පොත් යොමුවක්ද භාවිතා කරනු ලබයි.  වෙබ් භාවිතා කරන තවත් විශේෂ පොත් යොමුවක් වන්නේ දැකුම්කලු පොත් යොමුවන්ය. මෙහිදී පොත් යොමුවක් සමග උඩමතු බැලූ ඉතිහාසයන් ලිපින තීරුවෙන් ප්‍රවේශ කරයි.

අනුකූලතාවය

3.6 නිකුතුව වනතුරු ,වෙබ් විතන්‍ය පේනු වලින් සමන්විත විය.මෙම ඇසුරුම් වෙබ් සංවර්ධකයන් විසුරුවාහරින ලද නිල විතන්‍ය වලින් සමන්විත විය. 3.8 සංස්කරණයෙදී  මෙම පද්ධතිය ස්ථාවරත්ව හා නඩත්තු ගැටළු නිසා ඉවත් කරන ලදී.ඒ වෙනුවට නව ප්‍රසිද්ධ විතන්‍යන් හර යෙදීම් තුලට ඇතුලත් කරන ලදි.

පෙර විතන්‍යන් C හෝ පයිතන් මගින් කේතනය කර ඇත.නමුත් WebKit යෙදුම්වලදී පයිතන් සහය ඉවත් කරන ලදී.

3.6 සංස්කරණයේදී ඇතුලත් කරන ලද වෙබ් විතන්‍යන්:

නිල නොවන විතන්‍යන් කිහිපයක් තිබුනත් බොහෝ ඒවා වර්තමානයේදී සහය දක්වන්නේ නැත.

වෙබ් යෙදුම්  ප්‍රකාරය

Gnome 3.2 සිට වෙබ් , වෙබ් භාවිතාවන් සඳහා දියත්කරණයන් වලට ඉඩ ප්‍රස්ථාව ලබා දෙන ලදි. මෙම දියත්කරණයන් Dekstop සහ Gnome Shell යන දෙවිදියෙන්ම ප්‍රවේශ විය හැකිය.උදාහරණයක් ලෙස මෙය උබුන්ටු මත unity සමගද භාවිතා කල හැකිය. මෙම ලක්ෂණය විශ්ව විසිරි වියමන සහ ඩෙස්ක්ටොප් අතර සම්බන්දය වැඩි දියුණු කිරීමට ඉවහල් වේ.  මෙය සංවර්ධකයන්ගේ එක ඉලක්කයකි. මෙවැනිම වූ ලක්ෂණයන් වින්ඩෝස් මත වූ Google Chrome මත දැකිය හැකිය. මෙම කර්තව්‍ය සඳහාම Mozilla පදනමේ   පෙර නිර්මාණයක් වූ මොසිලා prism නිර්මාණය කරන ලදි. මෙය Chromeless ව්‍යාපෘතිය යටතේ අවලංගු කරන ලදී. දැනට එපිෆනි හි ප්‍රධාන අයිතමයන් තුල වෙබ් යෙදීම් කළමනාකරණය අඩංගු වේ.

දැනට එපිෆනිහි පළමු අවස්ථාවේදීම වෙබ් යෙදුම් හසුරුවාගත හැකිය.විශේෂ URI සබැඳියක් මගින් ප්‍රවේශ විය හැකි පිටුවකින් මෙම යෙදුම් අනාවරණය කරගත හැකිය.මෙම විසඳුම තාවකාලික එකක් වූ අතර මෙය සුලභ Gnome යෙදුම් කළමනාකරණය විසින් Gnome 3.4 දී ගොඩනැගීමට ප්‍රයත්න දැරුවත් අවසානයේදී එය ඉවත් විය.

පද්ධති අවශ්‍යතා

වෙබ්,Gnome ඩෙස්ක්ටොප් වටපිටාවේ අංගයක් වීම නිසාම Gnome වේදිකාවෙන් තොරව මෘදුකාංග හා දෘඩාංග රඳා පැවතීම් නැත.නමුත් Gnome ව්‍යාපෘතිය මීට අවශ්‍ය අවම අවශ්‍යතා හුවා දක්වන්නේ නැත.කෙසේවෙතත් Gnome 3 දැනට පවතින නවීන පරිගණකයක් මත ධාවනය විය හැකි බව පැවසේ.
වෙබ් නිකුත් කරනු ලබන්නේ මුලාශ්‍ර කේතයන් සමග හෝ ලිනක්ස් බෙදාහැරීම් සහ BSD ද්විමය කේත ඇසුරුම් වශයෙන් පමණි.එම නිසා වෙබ් හි උපයෝජ්‍යතාව බෙදාහරින්නා මත රඳා පවතී.වෙබ් විවිධාකාර වූ දෘඩාංග වේදිකාවන් මත ධාවනය කිරීමේ හැකියාව පවතී.මේ අතර i386, amd64 , සහ තවත් ක්‍රියාවලි ආකෘතින් වේ.

පිළිගැනීම

Webkit ජවගැන්වුන එපිෆනි 2.28 සැප්තැම්බර් 2009 සමාලෝචනයේදී Ars Technica හි Ryan Paul පැවසුවේ "Gnome 2.28 තුලදී එපිෆනි ඉතා ඉක්මනින් ක්‍රියාකරයි. Webkit භාවිතය බොහෝ Linux නිකුතුවන්දි පැමිණෙන Firefox හා එපිෆනි අතර වෙනසක් ඇතිකිරීමට ඉවහල් වේ. "

2010 ජුලි එපිෆනි 2.30 සමාලෝචනයේදී Jack Wallen එය විස්තර කලේ කාර්යක්ෂම නමුත් වෙනස් බ්‍රව්සරයක් ලෙසයි."මම මුලින්ම එපිෆනි සමග වැඩ කිරීමේදී එය බොහෝ වෙබ් අඩවි වලදී ඇද වැටුනා.කුඩා ගවේශණයක් හා දෝෂ නිරාකරණය කිරීමකදී එහි ගැටලුව ඇත්තේ JavaScript මත බව මට තේරුණා.කුමක් හෝ හේතුවකට එපිෆනිහි නවතම නිකුතුව JavaScript සදහා කැමැත්තක් දක්වන්නේ නැත.මෙම ගැටලුව නිරාකරණය කල හැක්කේ JavaScript බලය නැති කිරීමෙන් පමණි.එනම් බොහෝ ලක්ෂණ බොහෝ වෙබ් අඩවි තුලදී ක්‍රියා නොකරයි.එමෙන්ම එම වෙබ් අඩවි වේගයෙන් ප්‍රවේශ විය හැකි බවත් මින් කියවෙනවා.එපිෆනි chrome හා firefox සම්පුර්ණයෙන්ම ප්‍රතිස්ථාපනය නොකලත් මා එය කලින් අවස්ථාවලට වඩා භාවිතා කෙරෙනවා. එය සතුව කුඩා පා සටහනක්,වේගවත් ආරම්භයක් හා පිරිසිදු අතුරුමුහුණතක් පවතිනවා  ".

මාර්තු 2011 දි Veronica Henry එපිෆනි 2.32 සමාලෝචනය කලේ "මෙය ප්‍රාථමික ඩෙස්ක්ටොප් බ්‍රව්සරයක් ලෙස භාවිතය බොහෝ පරිශීලකයන්ට අසීරු දෙයක් වේවි.අවම වශයෙන් මෙය ප්‍රාථමික  බ්‍රව්සරයක් බවට පත්කර ගැනීමටවත් සැකැස්මක් මෙහි නැත.නමුත් ඔබට වේගවත් වෙබ් ප්‍රවේශයක් අවශ්‍ය වූ විට එපිෆනි භාවිතා කල හැකිය." Henry එපිෆනිහි විතන්‍යන් අඩුකම හා firebug  හි අඩුකම විවේචනය කළේය.නමුත් FireBug ට සමාන ක්‍රියාකාරීත්වයක් ලබා දෙන Webkit එන්ජිමේ වෙබ් පරීක්ෂක සහය මෙය සතුවේ.

මේවාත් බලන්න

 වෙබ් බ්‍රව්සර ලැයිස්තුවක්
 වෙබ් බ්‍රව්සර අතර සැසඳීමක්

මුලාශ්‍ර

භාහිර සබැඳි

GNOME පරිශීලක අතුරුමුහුණත් නිර්දේශය
රාස්බෙරි පයි මත

වෙබ් (වෙබ් බ්‍රවුසරය )


San Giovanni Suergiu (sardisk: Santu Giuànni Suèrgiu, SantuJuanniSruèxu) er en by og en kommune (comune) i provinsen Sud Sardegna i regionen Sardinien i Italien. Byen ligger i 16 meters højde og har 6.055 indbyggere (2016). Kommunen har et areal på 72,37 km² og grænser til kommunerne Carbonia, Giba, Portoscuso, Sant'Antioco og Tratalias.

Referencer

Henvisninger

Kommuner i provinsen Sud Sardegna

San Giovanni Suergiu


Roger Joseph Zelazny (d. 13 Mayıs 1937 - ö. 14 Haziran 1995) Polonyalı-Amerikan fantezi ve bilimkurgu yazarı. Amber Yıllıkları (:en:The Chronicles of Amber) serisi ünlü eserlerindendir. Frost & Fire  adında bir hikâye ve makale antolojisi bulunmaktadır. Işık Tanrısı ve Bu Ölümsüz kitapları, İthaki Yayınları Bilimkurgu Klasikleri dizisinden çıkmaktadır.
Ayrıca henüz Türkçe çeviriye kazandırılmamış eserleri bulunmaktadır.

Dış bağlantılar

1937 doğumlular
Euclid, Ohio doğumlular
Ohio doğumlu yazarlar
1995 yılında ölenler
Amerikalı bilimkurgu yazarları
Hugo Ödülü alan yazarlar
Nebula Ödülü alan yazarlar
Science Fiction Hall of Fame üyeleri

Roger Zelazny


An Pleurothallis bocainensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Paulo Campos Porto ngan Alexander Curt Brade. An Pleurothallis bocainensis in nahilalakip ha genus nga Pleurothallis, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Pleurothallis

Pleurothallis bocainensis