Sabine Land er et landområde på øen Spitsbergen i arkipelaget Svalbard, ved den inderste del af Isfjorden.

Arealet udgør det tynde landområde mellem Isfjorden i vest og Storfjorden i øst, der forbinder den sydlige og nordlige Spitsbergen med hinanden. Mod vest ligger Bünsow Land.

Sabine Land er moderat kuperet, og når lidt over 1000 moh ved Langtunafjella. Mod syd er Nordenskiöld Land, og mod nord Olav V Land. Der er ingen bosættelser i området. Den vestlige del tilhører Sassen-Bünsow Land Nationalpark.

Det er opkaldt efter den irske astronom og geofysiker Edward Sabine (1788-1883).

Referencer

Svalbards geografi

Sabine Land


Threshold je šesti studijski album švedskog heavy/power metal sastava HammerFall. Album je objavljen 20. listopada 2006. godine, a objavila ga je diskografska kuća Nuclear Blast.

Album je dostigao prvo mjesto na švedskoj glazbenoj ljestvici, gdje je ostao čak osam tjedana. Ovo je prvi album sastava koji je dostigao prvo mjesto nakon albuma Renegade koji je izašao 2000. godine. Zadnji je studijski album HammerFalla na kojem sviraju gitarist Stefan Elmgren i basist Magnus Rosén.

Popis pjesama

Osoblje
HammerFall
Anders Johansson – bubnjevi
Joacim Cans – vokali
Oscar Dronjak – ritam gitara, programiranje klavijatura prateći vokali
Magnus Rosén – bas-gitara
Stefan Elmgren – gitara, programiranje klavijatura, prateći vokali
Dodatni glazbenici
Oliver Hartmann – prateći vokali
Rolf Köhler – prateći vokali
Olaf Zenkbiel – prateći vokali
Mats Rendlert – prateći vokali
Joacim Lundberg – prateći vokali
Marc Shield – prateći vokali
Johan Aremyr – prateći vokali
Ostalo osoblje
Peter Nilsson – fotografija
Ivan Colic – fotografije sastava
Samwise Didier – omot albuma
Thomas Ewerhard – dizajn
Charlie Bauerfeind – produciranje, miksanje, inženjer zvuka, mastering

Izvori

Albumi sastava HammerFall
Albumi iz 2006.

Threshold


This is a list of cities and towns in Lebanon distributed according to district. There are total 1000 districts. 56.21% of the population lives in 19 cities and towns, which gives the average 2,158 people per town.

Largest cities

NB: Some of these numbers are either approximations or outdated.

Akkar Governorate

Akkar District (18)

 Arqa
 Akroum
 Andaket
 Bebnine
 Berkayel
 Beit Mellat
 Beino
 Chadra
 Cheikh Mohammad
 Cheikh Taba
 Daoura
 Denbo
 Halba
 Hisah
 Kobayat
 Massoudieh
 Miniara
 Mish Mish
 Rahbe

Baalbek-Hermel Governorate

Baalbek District (52)

 Ain
 Ainata
 Arsal
 Baalbek
 Barka
 Bednayel
 Bechouat
 Beit Chama - Aaqidiyeh
 Brital
 Btadhi
 Bodai
 Chaat
 Chlifa
 Chmestar - Gharbi Baalbeck
 Deir el Ahmar
 Douriss
 Fakiha - Jdeydeh
 Fleweh
 Hadath Baalbek
 Harbata
 Hizzine
 Hlabta
 Hosh Barada
 Hosh el Rafika
 Hosh Snid
 Hosh Tal Safiya
 Iaat
 Jabbouleh
 Janta
 Jebaa (Baalbek)
 Kasarnaba
 Khodr
 Khraibeh
 Kneisseh
 Labweh
 Majdloun
 Mikna
 Nabi Chit
 Nabi Othman
 Qaa
 Qarha
 Ram - Jbenniyeh
 Ras Baalbek
 Ras el Hadis
 Saayde
 Seriine el Fawka
 Seriine el Tahta
 Talya
 Taraya
 Tayba
 Temnin el Fawka
 Temnin el Tahta
 Wadi Faara
 Yammouneh
 Younine

Hermel District

 Chawaghir el Fawka Wal Tahta
 Hermel
 Jouar el Hachich
 Kasser - Fisane
 Kouakh

Beirut Governorate

Marfaa (Port)	المَرْفَأ
Mina El-Hosn		ميناء الحُصن
Zuqaq El-Blat		زْقاق الِبْلاط
Bachoura		الباشورَة
Achrafieh		الأَشْرَفِيِّة
Saifi		         الصَّيْفي
Dar El-Mreisseh		دار الِمْريسِة
Ras Beirut		*رأس بيروت
Mousaitbeh		الِمْصَيطْبِِة
Mazraa		         المَزْرَعَة
Rmeil		         الرّميل
Medawar		          الِمْدَوَّر

Mount Lebanon Governorate

Aley District (53)

 Abey - Ain Drafil
 Aghmid
 Ain trez
 Ain Dara
 Ain el Remmaneh
 Ain el Saydeh
 Ain Jedideh
 Ain Ksour
 Ain Onoub
 Ainab
 Aley
 Aramoun el Ghareb
 Baawerta
 Badghan
 Baissour
 Bassatine
 Bchamoun
 Bdadoun
 Bemkine
 Bennieh
 Bhamdoun el Balda
 Bhamdoun el Mhatta
 Bkhechtey
 Bleibel
 Bmahray
 Bserrine
 Bsouss
 Btalloun
 Btater
 Chanay (Lebanon)
 Charoun
 Chartoun
 Chemlan
 Choueifat
 Deir Koubel
 Dfoun
 Eitat
 Houmal
 Kehaleh
 Keyfoun
 Kfaraamey
 Kfar Matta
 Kommatyeh
 Majdelbaana
 Mansourieh - Ain el Marej
 Mecherfeh (Aley)
 Mejdlaya (Aley)
 Rajmeh
 Ramlieh
 Ras el Jabal
 Rechmaya
 Remhala
 Rouaysset el Neeman
 Saoufar
 Souk el Ghareb
 Taazanieh

Baabda District

Note: starred cities are part of metropolitan Beirut.

Byblos District (57)

 Afqa
 Ain el-Ghouaybeh
 Ain Jrain
 Akoura
 Almat el-Chemalieh
 Almat el-Janubieh
 Almat - Souaneh
 Amsheet
 Arab Ellahib
 Bechealeh
 Bechtlida - Fidar
 Bejjeh
 Bekhaaz
 Berbara
 Blat
 Byblos
 Chmout
 Edde
 Ehmej
 Fatreh
 Fghal
 Ghalboun
 Gharzouz
 Halat
 Hboub
 Helwe
 Hjoula
 Hosrayel
 Hsoun
 Jaj
 Janneh
 Jeddayel
 Kfar Baal
 Kfarsela
 Kour El-Hawa
 Laqlouq
 Lassa
 Lehfed
 Maad
 Machen
 Mejdel
 Mastita
 Mayfouq - Qottara
 Mazraat es-Siyad
 Mghayreh
 Mishmish
 Monsif
 Nahr Ibrahim
 Oqayba
 Qartaba
 Ras Osta
 Rihaneh
 Safra
 Shikhan
 Tartej
 Yanouh
 Zebdin

Chouf District (70)

 Ainbal
 Ain Kani
 Ain Wzein
 Ain Zhalta
 Ammatour
 Ammik
 Anout
 Atrine
 Baakline
 Baasir
 Baatharan
 Barja
 Barouk - Freydiss
 Bater
 Batloun
 Bchetfine
 Beiteddine
 Berjein & Mreyjat
 Botme
 Brih
 Bsaba
 Chehim
 Dahr El Maghara
 Dalhoun
 Damour
 Daraya
 Dibbiyeh
 Deir Dourit
 Deir el Qamar
 Deir Kouche
 Dmit
 Fouara
 Gharife
 Haret Jandal
 Hasrout
 Jadra
 Jahlieh
 Jbeih
 Jdaideh
 Jiyeh
 Joun
 Kahlouniye
 Ketermaya
 Kfarfakoud
 Kfarhim
 Kfarkatra
 Kfar Nabrakh
 Kfarniss
 Khraybeh
 Knayse
 Maasser Beiteddine
 Maasser el Chouf
 Majdel Meouch
 Mazboud
 Mazraat el Chouf
 Mazraat el Daher
 Mechref
 Mghayrie
 Moukhtara
 Mristeh
 Naameh
 Niha Chouf
 Rmeileh
 Sebline
 Semkanieh
 Serjbel
 Shheem
 Wadi Sit
 Warhanieh
 Werdanieh
 Zaarourieh

Keserwan District (47)

 Achqout
 Adonis
 ain-bzil
 Ain el Rihaneh
 Aintoura
 Ajaltoun
 Akaybeh
 Aramoun
 Azra & Ozor
 Ballouneh
 Batha
 Bekaatat Achkout
 Bouar
 Bezhel & Mradyeh
 Bqaatouta (Bkaatouta)
 Chahtoul & Jouret Mehad
 Chnaniir
 daher sarba
 Daraya
 Daraoun - Harissa
 Dlebta
 Faitroun
 Faraya
 Fatqa
 Ghazir
 Ghbaleh
 Ghedrass
 Ghosta
 Ghyneh
 Hiyata
 Hosein
 Hrajel
 Jdeideh - Harharaya - Kattine
 Jeita
 Jounieh
 Jouret Termos
 Kfardebian
 Kfour
 Kleiat
 Maaysra
 Mayrouba
 Raachine
 Rayfoun
 Safra
 Sarba
 Sehayleh
 Tabarja - Adma - Dafne - Kfaryassine
 Wata el Jawz
 Yahchouch
 Zaaytre
 Zeytoun
 Zouk Mikael
 Zouk Mosbeh

Matn District

| Fanar|| 15,000|

Note: starred cities are part of metropolitan Beirut.

Beqaa Governorate

Rashaya District (26)

 Ain Arab
 Ain Ata, 3rd highest village were people can live in the Middle East
 Ain Harcha
 Akabeh
 Ayha
 Ayta el Fekhar
 Bakifa
 Bekka
 Beit Lahia
 Bireh
 Daher el Ahmar
 Deir El Aachayer
 Helwa
 Hoch
 Kaukaba
 Kfar Danis
 Kfarfouk
 Kfar Mechki
 Kherbet Rouha
 Majdel Balhiss
 Mdoukha
 Mhaydseh
 Rashaya
 Al-Rafid
 Tannoura
 Yanta

Western Beqaa District (27)

 Ain el Tineh
 Ain Zebdeh
 Ammik
 Ana
 Aitanite
 Baaloul
 Bab Mareh
 Ghaza
 Hoch Harimeh
 Jeb Jennine
 Kamed el Laouz
 Karaoun
 Kefraya
 Kelya
 Khiara
 Lala, Lebanon
 Lebbaya
 Machghara
 Manara
 Mansoura
 Marej
 Meidoun
 Kherbet Kanafar
 Saghbine
 Sawiri
 Sohmor
 Sultan Yaakoub
 Tall Znoub
 Yehmor
 Zilaya

Zahlé District (29)

 Ablah
 Ain Kfarzabad
 Ali el Nahri
 BarElias
 Bouarej
 Chtaura
 Deir el Ghazal
 Ferzol
 Hay el Fikany
 Hezerta
 Hoch Moussa - Anjar
 Jdita
 Kaah el Rim
 Kab Elias - Wadi el Deloum
 Kfarzabad
 Kousaya
 Majdel Anjar
 Massa
 Mekssi
 Mrayjat
 Nabi Ayla
 Niha
 Rhit
 Riyak - Hoch Hala
 Saadnayel
 Taalabaya
 Taanayel
 Terbol
 Zahlé - Maalaka

Nabatieh Governorate

Bint Jbeil District (33)

 Ain Ebel
 Aynata
 Ayta el Chaeb
 Ayta el Jabal
 Aytaroun
 Beit Lif
 Beit Yahoun
 Bint Jbeil
 Borj Kalaway
 Braachit
 Chakra wa Doubeih
 Debel
 Deir Antar
 Froun
 Ghandouriyeh
 Hanine
 Hariss
 Hdatha
 Jmeyjmeh
 Kafra
 Kalaway
 Kawzah
 Kfardounine
 Khirbet Selm
 Kounine
 Maroun el Ras
 Ramyah
 Rchaf
 Rmeich
 Serbine
 As-Sultaniyah
 Tebnine
 Teir Zebba
 Tiri
 Yaroun
 Yater

Hasbaya District (15)

 Ain Kanya
 Chwayya
 Fardiss
 Hasbaya
 Hbariyeh
 Kawkaba
 Kfarchouba
 Kfarhamam
 Kfeir
 Khalouat
 Mari
 Marj el Zhour
 Mimass
 Rachaya el Fokhar
 Shebaa

Marjeyoun District (25)

 Adayseh
 Adchit
 Bani Hayann
 Blat
 Blida
 Bourj El-Moulouk
 Debbine
 Deir Mimas
 Deir Syriane
 Ebel El Saqi
 Houla
 Jdeidet Marjeyoun
 Kabrikha
 Kantara
 Kfarkila
 Khiam
 Klayaa
 Majdel Selem
 Markaba
 Mays el Jabal
 Rab Thalathine
 Sawaneh
 Tallousseh
 Taybeh
 Wazzany

Nabatieh District (38)

 Adchit
 Ain Qana
 Ansar
 Arabsalim
 Arnoun
 Breykaah
 Charkiyeh
 Choukine
 Deir el Zahrani
 Doueir
 Ebba
 Habbouch
 Harouf
 Houmin el Fawka
 Houmin el Tahta
 Jarjouh
 Jbaa - Ain Bouswar
 Jebchit
 Kaakaiyet el Jisr
 Kafarkela
 Kfarfila
 Kfarremane
 Kfarsir
 Kfartebnit
 Kfour
 Kossaybeh
 Mayfadoun
 Nabatieh el Fawka
 Nabatieh el Tahta
 Namiriyeh
 Roumine
 Sarba (Nabatiyeh)
 Siney
 Sir el Gharbiyeh
 Yehmor el Chekif
 Zawtar el Charkiyeh
 Zawtar el Gharbiyeh
 Zebdine
 Zefta (Nabatiyeh)

North Governorate

Batroun District (21)

 Ajdabra
 Assia
 Batroun
 Bchaaleh
 bhannine
 Bkesmaya
 Chebtine
 Chekka
 Douma
 Eddeh
 Hamat
 Hardine - Beit Kassab
 Heri
 Ibrine
 Fadous
 Kfarhay
 Kfour el Arabi
 KfarHilda
 Kobba
 Mrah El Zeyat
 Ram
 Ras Nahhache
 Selaata
 Tannourine
 Toula
 Zan

Bsharri District (11)

 Abdine
 Barhelyoun
 Bazooun
 Beit Mounzer
 Bkaakafra
 Bkerkacha
 Blawza
 Bolla, Lebanon
 Braissat
 Bsharri
 Dimane
 Hadath El Jebbeh
 Hadchit
 Hasroun
 Qnat
 Qnaywer
 Tourza

Koura District (34)

 Aaba
 Afsaddik
 Ain Ekrine
 Ajed Ibrine
 Amioun
 Anfeh
 Barsa
 Batroumine
 Bdebba
 Bechmezzine
 Bednayel
 Bkeftine
 Bsarma
 Bterram
 Btouratij
 Bziza
 Dar Beechtar
 Dhour ElHawa
 Dar Chmezzine
 Deddeh
 Fih
 Kaftoun
 Kelhat
 Kifraya
 Kfarakka
 Kfarhata
 Kfarhazir
 Kfarkahel
 Kfarsaroun
 Kosba
 Mejdel - Zakzouk - Wata Fares
 Metrite
 Nakhleh
 Rasmaska
 Rechdebbine
 Zakroun

Miniyeh-Danniyeh District (18)

 Asoun
 Bakhoun
 Beddawi - Wadi Nahe
 Beit el Fokss
 Bekaasafrine
 Bhannine & Artousa
 Bkarsouna - Kattine
 Btermaz
 Deir Ammar
 Deir Nbouh
 Haql El Aazime
 Karm el Moher
 Kfarchalane
 Kfarhabou
 Minyeh
 Mrah Sraj
 Nemrine & Bkaouza
 Sfireh
 Sir
 Tarane

Tripoli District (3)

 Al-Qalamoun
 Mina
 Tripoli

Zgharta District (31)

 Aarjes
 Aintourine
 Aitou
 Alma
 Arbet Kozhaya
 Ardeh
 Basloukit
 Bhairet Toula
 Bnachii
 Daraya - Bchennine
 Ejbeh
 Haret Al Fawar
 Iaal
 Karahbache
 Karmsaddeh
 Kfardlakos
 Kfarfou
 Kfarhata
 Kfarsghab- Morh Kfarsghab
 Kfarshakhna
 Kfaryachit - Besbeel
 Kfarzeina
 Mazraat Al Toufah
 Mejdlaya
 Mizyara - Haref - Hmayss - Sakhra
 Miriata - Kadrieh
 Rachiine
 Raskifa
 Sebhel
 Serhel
 Toula - Aslout
 Zgharta - Ehden

South Governorate

Jezzine District (35)

 Aychieh
 Azour
 Baissour
 Barti
 Beba
 Benweteh
 Bisri
 Bkassine
 Boslaya
 Bteddine el Lekech
 Haref
 Haytoura
 Homsiyeh
 Jarmak
 Jernaya
 Jezzine - Ain Majdaleyn
 Kfarfalous
 Kfarhouna
 Kfarjarrah
 Karkha
 Kattine - Hidab
 Lebaa
 Louaizeh
 Machmouche
 Maknounieh
 Midane
 Mjeydel
 Mlikh
 Rimat - Chkadif
 Roum
 Sabbah
 Saydoun
 Sfaray
 Snaya
 Sojod
 Teid
 Wadi El Laymoun
 Wadi Jezzine
 Zhalta

Sidon District (15)

 Aadloun
 Aabra
 Anqoun
 Ghazieh
 Insariat
 Kfar Melki
 Kharayeb
 Maghdouché
 Merouaniyeh
 Miye ou Miye
 Sidon
 Saksakiyeh
 Sarafand
 Tafahta
 Zrarieh

Tyre District (25)

 Aaytit
 Abbassieh
 Ain Baal
 Barich
 Bayyad
 Bazourieh
 Borj el Chamali
 Borj Rahal
 Chehour
 Deir Kanoun al Ain
 Deir Kanoun Naher
 Jwaya
 Maarake
 Maaroub
 Majadel
 Nakoura
 Qana
 Qlaileh
 Siddikine
 Srifa
 Tayr Debba
 Tayr Falsay
 Toura
 Tyre
 Zibkin

See also
List of municipalities of Lebanon

References

Lebanon, List of cities in
Cities and towns
Lebanon

List of cities and towns in Lebanon


Mastbos ist ein circa 570 ha großes Waldgebiet südlich der niederländischen Stadt Breda in Noord-Brabant.

Geschichte
Der Name Mastbos steht synonym für Bos van pijnbomen ("Wald von Kieferbäumen"). Anfang des 16. Jahrhunderts wurden Nadelbäume (naaldbomen) aus Deutschland importiert. Der Mastbos (wörtlich: "Mastwald") bei Breda war der erste große Wald mit Nadelbäumen verschiedener Arten in den Niederlanden. Im Laufe der Jahrhunderte wurden mit dem Holz der Bäume Stützpfähle für den Bergbau in Limburg und Schiffsmasten für die Niederländische Ostindien-Kompanie
und die spanische Flotte hergestellt. Ferner wurde es für den Ausbau des Kasteel van Breda (Schloss Breda) verwendet. Wegen der in größerer Anzahl vorhandenen Waldkiefern (niederländisch: grove dennen), die in Nordbrabant "Mastenhout" (wörtlich: Mastenholz, sinngemäß: Holz für Schiffsmasten) genannt werden, wurde der Wald Mastbos genannt.

Graf Heinrich III. von Nassau hatte um 1515 den Wald für die Produktion von Holz und als Jagdgebiet für die fürstliche Familie (Huis van Oranje) anlegen lassen. Bis 1899 war Mastbos im Besitz der Familie. Nach 1899 gehörte der Wald der staatlichen Forstverwaltung (staatsbosbeheer).

Zu Beginn des 20. Jahrhunderts wurde eine Pferdebahnlinie von Breda-Hauptbahnhof nach Bouvigne errichtet, sie existiert aber heute nicht mehr. Der Verkehrsbetrieb nach "Breda-Mastbosch" begann am 3. Juli 1901.

Gegenwärtig wird der Mastbos überwiegend zur Erholung genutzt. Nutzholzeinschlag ist nur noch selten anzutreffen. Der Wald als Produktionsstätte für Schiffsmasten war spätestens mit dem beginnenden 20. Jahrhundert nicht mehr erforderlich, Mastbos wurde ein Erholungs- und Freizeitgebiet. So wurden unter anderem drei Campingplätze (kampeerterrein) in Mastbos eingerichtet, die in der Nähe von Spazier- und Fahrradwegen liegen. Die Campingplätze sind gratis, dürfen aber nicht länger als 72 Stunden benutzt werden.

Lage

Mastbos befindet sich am Rand der Stadt, jenseits der Autobahn Rijksweg 16, welche von Rotterdam nach Breda-Hazeldonk an der belgischen Grenze führt, in der Nähe des südlichen Stadtteils Ruitersbos in Breda. Es ist der bekannteste und am stärksten frequentierte Wald in Breda und ein beliebtes Ausflugsziel im Naturschutzgebiet Baronie van Breda. Der Wald ist von großzügig angelegten Wanderwegen durchzogen.

Am westlichen Rand des Mastbos liegt das Kasteel Bouvigne (Wasserschloss Bouvigne) mit seinen öffentlich zugänglichen Parkanlagen. In der Nähe des Kasteel wird ein modernes Hotel errichtet. Das Schloss ist nationales Kulturdenkmal der Niederlande mit der Nummer 10354.

Weblinks

 Kabouterpad Mastbos In: staatsbosbeheer.nl (niederländisch)
 Homepage des Landgoed Bouvigne (niederländisch)

Einzelnachweise

Breda
Geographie (Noord-Brabant)
Waldgebiet in Europa

Mastbos


Vertumnus er en romersk gud for årets gang og tider. Særlig dyrkedes han som den, der giver frugt og afgrøde vækst og fører den til modenhed. Hans særlige hovedfest, Vertumnalia, lå derfor også i oktober måned. Efter folketroen havde Vertumnus evne til at forvandle sig, men tænktes mest i skikkelse af en ung mand med frugter og havekniv. Pomona var hans hustru.

Eksterne henvisninger

Mytologi fra Romerriget

Vertumnus


Urban Dictionary er en online-ordbog over slangudtryk, som alle kan redigere, men som kræver tilmelding. I oktober 2012 havde siden 6.789.701 definitioner.

Hjemmesiden blev lanceret i 1999 af Aaron Peckham.

Referencer

Ordbøger
Websteder
Etableret i 1999
Underholdningsnetsteder
Internetjargon

Urban Dictionary


تداخل الصوت وحيوده التداخل هو تراكب موجتين أو أكثر لهما نفس التردد والسعة واتجاه الانتشار (تداخل موجات). والتداخل اما ان يكون تداخلا بناء أي تقوية للشدة نتيجة لتداخل قمتين، أو يكون تداخلا هداما نتيجة لتداخل قمة و قاع بمعني اضعاف الشدة أو انعدامها.

حيود الصوت
هو تغير في مسار الموجة أو انحنائها عند مرورها من فتحة ضيقة بالنسبة لطولها الموجي ، أي عندما تكون ابعاد الفتحة مقاربة للطول الموجي أو عند مرورها بحافة حادة في نفس الوسط ولم يثبت العلم بعد العلاقة بين الحيود والطول الموجى.

اقرأ أيضًا
 تداخل موجات

المصادر

صوت
قياسات الصوت

تداخل الصوت وحيوده


Tabelle der Zeichen U+26000 bis U+27FFF im Unicodeblock Vereinheitlichte CJK-Ideogramme, Erweiterung B

CJK
CJK-Ideogramme Erweiterung B/26000

Unicodeblock Vereinheitlichte CJK-Ideogramme, Erweiterung B/26000 bis 27FFF


وادي اللُّب أو (نقحرة: غوادالوبي)  هي إحدى مدن مقاطعة سانتا باربارا، كاليفورنيا. تم إعطاءها لقب مدينة في 3 أغسطس، 1946.

توأمة
لغوادالوبي (كاليفورنيا) اتفاقيات توأمة مع:
 ماروغامه

مراجع

مدن في مقاطعة سانتا باربارا (كاليفورنيا)
مدن كاليفورنيا

غوادالوبي (كاليفورنيا)


Arthur Hobson Quinn (1875–1960) fue un escritor y crítico literario estadounidense, conocido como experto en Edgar Allan Poe.

Biografía
Nació en Filadelfia y estudió en la Universidad de Pensilvania. Enseñó inglés y teatro allí desde 1895 a 1945. Escribió los siguientes libros sobre teatro: Representative American Plays (1917), The Early Drama (1917), History of the American Drama from the Beginning to the Civil War (1923), Contemporary American Plays (1923) y History of the American Drama from the Civil War to the Present Day (1927). También trabajó como editor para Harper's Plays y Playwrights Series.

Sus dos historias del teatro estadounidense, que al igual que sus otros libros eran regularmente puestos al día desde su primera edición, se cuentan entre los estudios más completos y fiables en materia de literatura dramática de ese país. Si algunos de sus puntos de vista, naturalmente, reflejan el pensamiento de su época, su larga familiaridad con el drama lo convierten en fuente fidedigna en general.

Quinn fue un experto en Edgar Allan Poe, sobre cuya vida y obras escribió varios libros y cuya reputación contribuyó a limpiar de la maledicencia de sus detractores. Por ejemplo, en su obra Edgar Allan Poe: a Critical Biography, de 1941, Quinn presentó pruebas fehacientes de que Rufus Wilmot Griswold, periodista contemporáneo de Poe que desacreditó su figura al morir éste, había falsificado y retocado una serie de cartas de Poe que se incluían en las Memorias del autor (sobre Poe), de Griswold.

Bibliografía
 Representative American plays, from 1767 to the present day
 A history of the American drama, from the beginning to the Civil war
 Edgar Allan Poe : a critical biography (1941)
 A history of the American drama from the Civil war to the present day
 American fiction; an historical and critical survey
 The literature of the American people, an historical and critical survey
 The complete poems and stories of Edgar Allan Poe, with selections from his critical writings
 The complete tales and poems of Edgar Allan Poe : with selections from his critical writings
 Contemporary American plays
 An Edith Wharton treasury
 Representative American plays
 The literature of America; an anthology of prose and verse
 Letters and documents in the Enoch Pratt Free Library by Edgar Allan Poe
 The early plays of James A. Herne
 The soul of America, yesterday and today
 The city looking glass. A Philadelphia comedy, in five acts
 Representative American plays, 1767-1923
 A history of the American drama
 Pennsylvania stories
 The faire maide of Bristow, a comedy now first reprinted from the quarto of 1605

Referencias

Enlaces externos
 Biografía en answers.com.
 Bibliografía en worldcat.org.
 Imagen del autor.

Críticos literarios de Estados Unidos
Biógrafos de Estados Unidos

Arthur Hobson Quinn


දනුජය පසිඳු

Danujaya Pasindu's full name is 'H.M.Danujaya Pasindu Rathnayaka'

 Danujaya's HashTag: #danujayaofficial
The future is programming the past. - Founder of CanDoos Foundation & DaPaRa Universe.

Danujaya is Thinker, entrepreneur, YouTuber, social worker & he stay for the people.(BUT he is selfish)

His ambition is change The World & society.

" I think we live in a simulator. Opportunities are very limited. But your mind is infinite. Believe it or not, humanity is a god. But your mind is a ant in this universe. We can't surf in the universed. It is a only one fact in this whole universe. "

 Instagram page: @danujayaofficial
 Facebook page: @danujayaofficial
 Twitter: @danujayapas
 YouTube: visit channel
 Email: email@example.com

About
Personal life

Danujaya Pasindu


කාල තැත්මාරුව යනු පරිභෝජකයාට වඩාත් පහසු වෙලාවකදී යම් තොරතුරු සංචිතයකට පිවිසීමට ඇති හැකියාවයි. අන්තර්ජාලය හරහා පිවිසිය හැකි ශ්‍රව්‍ය, දෘශ්‍ය මාධ්‍ය මේ සඳහා වඩාත්ම උචිත නිදසුන වේ. වර්තමාන කේබල් TV පහසුකම් සලසන ආයතන කාල තැත්මාරු සංකල්පය භාවිතා කරමින් භාවිතාකරන්නන්ට කැමති ඕනෑම අවස්ථාවක අදාල නාලිකාවක් ඔස්සේ විකාශය වූ වැඩසටහන් වලට පසුව පිවිසීමේ හැකියාව ලබාදී ඇත.

කාල තැත්මාරුව


Pacific Princess ist der Name folgender Kreuzfahrtschiffe:

 Pacific Princess (Schiff, 1971), Schiff der Princess Cruises
 Pacific Princess (Schiff, 1999), früherer Name von Azamara Onward, Schiff der Princess Cruises

Pacific Princess


වයිකිංවරු () යනු, වයිකිං යුගයෙහිදී, නෝර්ස් සංස්කෘතියට අයත්වූ ජනයා වෙති. ස්කැන්ඩිනේවියාවෙහි පාදකව සිටි උතුරු ජර්මැනික පෙළපතකින් පැමිණි සමුද්‍රගාමී ජන කොටසක් වූ ඔවුහූ, 8වන සිට මධ්‍ය-11වන සියවස දක්වා, යුරෝපය, ආසියාව සහ, උතුරු අත්ලාන්තික දිවයින් වල පුළුල් ප්‍රදේශයක්, ආක්‍රමණය කරමින්, ඒවා සමග වෙළෙඳාම් කරමින්, ඒවා ගවේෂණය කරමින්, ඒවායේ ජනවාස පිහිටවූහ .

යුරෝපා ඉතිහාසය

වයිකිංවරු


La Ruta Estatal de Nevada 226, y abreviada SR 226 (en inglés: Nevada State Route 226) es una carretera estatal estadounidense ubicada en el estado de Nevada. La carretera inicia en el Sur desde la  hacia el Norte en Deep Creek (Nevada). La carretera tiene una longitud de 62,8 km (39.017 mi).

Mantenimiento
Al igual que las autopistas interestatales, y las rutas federales y el resto de carreteras estatales, la Ruta Estatal de Nevada 226 es administrada y mantenida por el Departamento de Transporte de Nevada por sus siglas en inglés Nevada DOT.

Véase también

Referencias

Enlaces externos

 Página oficial de Nevada DOT

 Lista de Autopistas por estado
 Lista de sitios web de carreteras para cada estado

Carreteras estatales de Nevada

Ruta Estatal de Nevada 226


Die Burke Developmental Road ist eine 1132 Kilometer lange Fernstraße im Norden des australischen Bundesstaates Queensland. Sie erschließt das Gebiet an der Südostküste des Golfs von Carpentaria mit der Ostküste bei Cairns sowie mit dem Landesinnern weiter südlich. Dabei verbindet sie den Barkly Highway und den Flinders Highway bei Cloncurry mit dem Savannah Way bei Normanton, führt dann weiter nach Nordosten bis zum Mitchell River und begleitet diesen flussaufwärts. Bei Dimbulah geht die Burke Developmental Road in die Mareeba Dimbulah Road über, die die letzten 46 Kilometer nach Mareeba überwindet.

Der höchste Punkt im Verlauf des Highways liegt auf 645 m, der niedrigste auf 2 m.

Verlauf

Cloncurry – Normanton
In den westlichen Vororten von Cloncurry zweigt die Burke Developmental Road vom Barkly Highway (A2) und Flinders Highway (A6) nach Norden ab. Zwischen Leichhardt River, Alexandra River und Cloncurry River führt sie durch Grasland nach Nord-Nordwesten und kreuzt die Wills Developmental Road. Von dieser Kreuzung führt sie ihren Weg nach Nord-Nordosten fort und nimmt kurz vor Normanton die Gulf Developmental Road aus Osten und die Great Top Road aus Westen auf. Normanton erreicht die durchgehend befestigte, unter Nummer D83 geführte Straße nach 389 Kilometern.

Normanton – Dimbulah
Normanton verlässt die Burke Developmental Road nach Nordosten als Staatsstraße 27. Nach nur 30 Kilometern nimmt sie aus Westen als wichtigste Nebenstraße die Verbindung nach Karumba an der Küste des Golfs von Carpentaria auf. Bald danach geht sie in eine unbefestigte Piste über und kreuzt auf ihrem Weg nach Dunbar am Mitchell River eine große Zahl wichtiger Flüsse zum Golf von Carpentaria. Einer dieser Flüsse ist der Gilbert River. Die Brücke über diesen Fluss wurden nach zwei örtlichen Aborigineshäuptlingen, Lily und Jubilee Slattery, benannt.

Ab Dunbar folgt die Straße dem Mitchell River nach Ost-Südosten flussaufwärts bis Wrotham Park. Dort verlässt sie den Fluss und durchquert dessen Quellgebiet Richtung Südosten bis nach Chillagoe. Ab dort wird die unbefestigte Piste wieder zur asphaltierten Straße, die in einem Bogen über Ost und Nordost zum Endpunkt nach Dimbulah führt.

Dieser Abschnitt ist 743 Kilometer lang.

Ausbau
Mitte 2007 wurden Au-$ 28 Mio. in die Verbreiterung der Burke Development Road gesteckt.

Weblinks

Einzelnachweise

Straße in Queensland
Straße in Australien und Ozeanien

Burke Developmental Road


Pseudaclytia este un gen de insecte lepidoptere din familia Arctiidae.

Cladograma conform Catalogue of Life:

Referințe

Pseudaclytia

Pseudaclytia


Álvaro Corrada del Rio SJ (Santurce, Porto Rico, 13 de maio de 1942) é um ministro porto-riquenho e bispo católico romano emérito de Mayagüez.

Álvaro Corrada del Rio entrou na ordem jesuíta e recebeu o Sacramento da Ordem em 6 de julho de 1974 do Bispo de Arecibo, Miguel Rodríguez Rodríguez CSsR.

Em 31 de maio de 1985, o Papa João Paulo II o nomeou Bispo Titular de Rusticiana e Bispo Auxiliar em Washington. O arcebispo de Washington, James Aloysius Hickey, o consagrou bispo em 4 de agosto do mesmo ano; Co-consagradores foram os bispos auxiliares em Washington, Thomas William Lyons e Eugene Antonio Marino SSJ. Em 5 de julho de 1997, Álvaro Corrada del Rio foi nomeado Administrador Apostólico de Caguas.

Ele foi nomeado bispo de Tyler em 5 de dezembro de 2000 e foi empossado em 30 de janeiro do ano seguinte. Em 6 de julho de 2011, o Papa Bento XVI o nomeou Bispo de Mayagüez e foi empossado em setembro de 2011 do mesmo ano. Ele continuou a administrar a Diocese de Tyler como Administrador Apostólico até a ordenação episcopal de seu sucessor em 28 de novembro de 2012.

O Papa Francisco aceitou sua aposentadoria em 9 de maio de 2020. Corrada del Rio é o administrador apostólico da diocese vaga de Arecibo desde 9 de março de 2022.

Ver também

Bispos católicos de Porto Rico

Álvaro Corrada del Río


Frießnitz ist der Name folgender Orte:

 Frießnitz (Harth-Pöllnitz), Ortsteil der Gemeinde Harth-Pöllnitz, Landkreis Greiz, Thüringen
 Frießnitz (Gemeinde St. Jakob), Katastralgemeinde von St. Jakob im Rosental, Bezirk Villach-Land, Kärnten

Frießnitz


An Digitaria phaeotricha in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Emilio Chiovenda, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Robyns. An Digitaria phaeotricha in nahilalakip ha genus nga Digitaria, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Digitaria (Poaceae)

Digitaria phaeotricha


O abelharuco-de-bigodes (Merops mentalis) é uma espécie de ave da família Meropidae.

Pode ser encontrada nos seguintes países: Camarões, Costa do Marfim, Guiné Equatorial, Gana, Guiné, Libéria, Nigéria e Serra Leoa.

Subespécies
A espécie é monotípica (não são reconhecidas subespécies).

Merops
Aves descritas em 1889

Abelharuco-de-bigodes


محمد محفوظ هو خطاط مصري ابتدع عام 1349 هـ الخط التاجي باقتراح من الملك فؤاد الأول، وسماه الخط التاجي نسبة إلى صاحب التاج.

خطاطو الخط العربي في القرن 14 هـ
خطاطو الخط العربي في القرن 15 هـ
خطاطون مصريون

محمد محفوظ (خطاط)


Die Eparchie Faridabad ist eine in Indien gelegene Eparchie der syro-malabarischen Kirche mit Sitz in Faridabad.

Geschichte
Die Eparchie Faridabad wurde am 6. März 2012 von Papst Benedikt XVI. errichtet. Erster Bischof wurde Kuriakose Bharanikulangara mit dem persönlichen Titel eines Erzbischofs. Die Eparchie erstreckt sich im Großraum Delhi über mehrere Jurisdiktionen des Lateinischen Ritus und umfasst das Territorium der Hauptstadt Delhi, die Bundesstaaten Haryana, Punjab und Himachal Pradesh, die Unionsterritorien Jammu und Kashmir und Ladakh sowie die Distrikte Gautam Buddha Nagar und Ghaziabad des Bundesstaates Uttar Pradesh. Sie hat eine Fläche von rund 950.000 km², auf der etwa 120.000 syro-malabarische Katholiken leben.

Siehe auch
 Liste der römisch-katholischen Diözesen
 Römisch-katholische Kirche in Indien

Weblinks

Einzelnachweise

Faridabad
Faridabad
Religion (Haryana)
Faridabad
Faridabad
Organisation (Haryana)

Eparchie Faridabad


Per-Wadjit war eine altägyptische Stadt in Oberägypten im Wadjit-Gau, dem 10. oberägyptischen Gau. Es handelt sich um das moderne Kom Ischqau und wurde bei den Griechen als Aphrodito (Ἀφροδιτώ) bezeichnet. Der Ort ist in ägyptischen Quellen seit dem Neuen Reich belegt und war vor allem in griechisch-römischer Zeit zeitweise Hauptort des Gaues. Hier wurde Wadjit verehrt, die wiederum mit Hathor identifiziert wurde. Die antike Stadt liegt unter dem modernen Dorf. Zufallsfunde stammen vor allem aus byzantinischer Zeit, worunter sich zahlreiche Papyrusfunde befinden, darunter das Archiv des Dioskoros von Aphrodito.

Aphrodito
Aus den Informationen dieses Archives können Rückschlüsse auf den Ort im 6. Jahrhundert gezogen werden. Demnach gab es in Aphrodito und im zum Ort (der technisch ein Dorf war) gehörenden Umland 3000 Männer, die einem Haushalt vorstanden und Steuern bezahlten, worauf man auf eine Bevölkerungszahl von etwa 15000 Menschen schließen kann. Es gab über 30 Kirchen und etwa 40 Klöster. Es gab zwei Töpfereien und eine Werkstatt für Olivenöl.

Das Archiv des Dioskoros ist auch wichtig für die Sozialgeschichte des frühen byzantinischen Reiches. Es scheint einen ständigen Kampf des Dorfes gegen Großgrundbesitzer gegeben zu haben. Im fünften Jahrhundert besaß ein einziger Großgrundbesitzer ca. 2/3 des gesamten Ackerlandes beim Dorf. Im fünften Jahrhundert hatte der Ort das Recht erlangt die Steuern direkt an den Staat zu zahlen und konnte damit die Großgrundbesitzerer umgehen, die immer wieder versuchten Einfluss auf das dörfliche Leben zu nehmen. Dieses Recht war in der Tat sonst fast nur diesen Großgrundbesitzern vorbehalten. Im sechsten Jahrhundert zur Zeit des Dioskoros versuchten verschiedene bedeutende Großgrundbesitzer das Sonderrecht des Ortes zu umgehen und forderten direkt vom Ort Steuerzahlungen. Ein gewisser Theodosius erschien sogar im Ort, sammelte die Steuern ein und behielt sie für sich. Der Vater von Dioskoros fuhr darauf nach Konstantinopel um am kaiserlichen Hof wegen des Falles vorzusprechen. In den 540ern ermordeten Leute des Großgrundbesitzers Sarapammon, den Priester des Ortes namens Viktor und einen gewissen Heraklios. Sarapammon kam vor Gericht, doch ist das Urteil nicht überliefert. Als Folge kam der Ort unter den persönlichen Schutz der Kaiserin Theodora. Sie starb im Jahr 548, worauf der Ort wieder ohne Schutz war. Daraufhin reiste Dioskoros zum kaiserlichen Hof und sprach bei Justinian I. vor, der eine Untersuchung gegen den Landbesitzer Julian anordnete, ohne dass es anscheinend zu irgendwelchen Handlungen gegen Julian kam. Noch aus den 560er Jahren gibt es Belege, die den Kampf von Dioskoros gegen reiche Landbesitzer dokumentieren, in diesem Fall gegen Menas, der für eine gewisse Großgrundbesitzerin Patricia arbeitete.

Literatur
 Farouk Gomaà: Kom Ischqau. In: Wolfgang Helck, Eberhard Otto (Hrsg.): Lexikon der Ägyptologie. Bd. 3, Wiesbaden 1980, ISBN 3447021004, S. 674–675.
 Giovanni Ruffini: A prosopography of Byzantine Aphrodito. American Society of Papyrologists, Durham, N.C. 2011.
 Giovanni Ruffini: Life in an Egyptian village in late antiquity. Aphrodito before and after the Islamic conquest. Cambridge University Press, Cambridge/New York 2018.

Einzelnachweise

Antike ägyptische Stadt
Byzantinische Stadt

Per-Wadjit


Toninho Moura (født 22. juli 1954) er en tidligere brasiliansk fodboldspiller og træner.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Brasilien
Fodboldtrænere fra Brasilien

Toninho Moura


Operation Balak was a smuggling operation, during the founding of Israel in 1948, that purchased arms in Europe to avoid various embargoes and boycotts transferring them to the Yishuv. Of particular note was the delivery of 23 Czechoslovakia-made Avia S-199 fighters, the post-war version of the German Luftwaffe Messerschmitt Bf 109.

A former Royal Air Force pilot and gentile named Gordon Levett, who served in World War II, volunteered for the Israel Machal (the overseas volunteer unit) early in 1948 along with a few Jewish pilots (among others the future president Ezer Weizman) from Britain. Brought up in poverty in Sussex, England, Levett had an affinity for the underdog. "Looking back, I have neither failed nor succeeded, the fate of most of us," Levett reflected later, "but I shall leave the world a better place than when I entered it because I helped found the State of Israel."

Initially, Levett was regarded with deep suspicion. "Not only was he not a Jew, but Mr. Levett was particularly notable because he was British," said The New York Times. "To most Israelis at that time, the recently lapsed British mandate in Palestine had been decidedly pro-Arab, and British Government policy was seen as anti-Zionist."

"Recruited in March 1948 by emissaries in Europe of the Haganah, the Jewish fighting force in Palestine, Mr. Levett was viewed with a healthy dose of suspicion," noted the Times. "'In my last interview I was told, 'We're quite convinced that you are a British spy, but we're going to take you to see what you're up to,'" he recalled.

In June Levett was given the task of flying Avia S-199 fighters, supplied by Czechoslovakia from the Czechoslovak Air Force airfield (code-named Etzion or Zebra by Israelis) near Žatec (seventy-five kilometers west of Prague) to Ekron airfield (formerly RAF Aqir) close to Rehovot now Tel Nof Israeli Air Force Base. The airfield near Žatec  had been put at disposal of the Haganah by a new Czechoslovak foreign minister Vladimír Clementis (a prominent Slovak member of the Communist Party of Czechoslovakia) and was under the command of Yehuda Ben Chorin. Operation Balak lasted three months, during which time Levett managed to airlift tons of arms, ammunition and personnel. During the first ferry flight of 15 aircraft, three were forced to land in Greece due to poor navigation, and were interned.
After a defector revealed the existence of the base code-named "Zebra" in USA, and the US made a representation to the UN to have the base shut down, the operation shifted to the air base close to the Yugoslav town of Nikšić.

The name is a reference to the Balak, king of the Moabites, son of Zippor, whose name is mentioned in Numbers 22:2. By extension, the name came to mean 'Destroyer.'

See also
 Arms shipments from Czechoslovakia to Israel 1947–49

References

Rothkirchen, Livia (2006). The Jews of Bohemia and Moravia: Facing the Holocaust. University of Nebraska Press.
Cohen, Eliezer (Cheetah), The sky is not the limit, Ma'riv Books, 1990
Levett, Gordon (1994). Flying under two flags : an ex-RAF pilot in Israel's War of Independence. London: Frank Cass.
Livingston, Harold (1994). "Destination: Israel - how a handful of rag-tag flyers helped to save a newborn nation." Gates & Bridges.

Balak
Balak
Arms trafficking

Operation Balak


Em Defesa do Capitalismo Global (em sueco : Till världskapitalismens försvar ) é um livro do escritor sueco Johan Norberg que promove a globalização econômica e o livre comércio. O livro foi publicado originalmente em maio de 2001 pelo think tank sueco Timbro. Desde então, uma série de traduções para outros idiomas foram feitas.

No livro, Norberg examina os argumentos apresentados pelo movimento antiglobalização. Segundo Norberg, "a difusão do capitalismo nas últimas décadas reduziu as taxas de pobreza e criou oportunidades para indivíduos em todo o mundo. O padrão de vida e a expectativa de vida aumentaram rapidamente na maioria dos lugares. A fome mundial, a mortalidade infantil e a desigualdade diminuíram. Isso se deve ao desenvolvimento econômico e tecnológico que é fruto das políticas de livre mercado. Os países pobres que liberalizaram suas economias mostraram resultados impressionantes, enquanto aqueles que não o fizeram estão presos em profunda miséria. Portanto, precisamos de mais capitalismo e globalização se quisermos um mundo melhor, não pior".

A partir de 2008, o livro foi traduzido para uma dúzia de idiomas, inclusive: inglês, alemão, holandês, turco, estoniano, francês, finlandês, espanhol, chinês, polonês e tcheco. Traduções adicionais estão disponíveis em árabe, russo e mongol.

O livro também serviu de base para o documentário do Channel 4 de 2003, Globalization is Good, do qual foi apresentado por Norberg.

Avaliações
Nick Gillespie, editor-chefe da Reason, escreveu sobre o livro: "Um poderoso argumento moral e econômico para a globalização. Norberg lança coquetéis Molotov retóricos tanto aos críticos de esquerda que condenariam os países em desenvolvimento à pobreza, insistindo nos padrões ambientais e de trabalho do Primeiro Mundo como um pré-requisito para o comércio, quanto aos governos ocidentais cuja retórica do livre mercado é vergonhosamente minada por tarifas draconianas sobre têxteis e agricultura, as duas áreas em que o mundo em desenvolvimento pode realmente competir."

Samuel Brittan do Financial Times, escreveu: "Fornecendo fontes claras e verificáveis, ele perspicazmente rebate uma a uma as falácias e estatísticas seletivas que são usadas pelos manifestantes anticapitalistas".

Anne Applebaum do Washington Post escreveu: "Johan Norberg defende que o livre comércio é bom para o mundo em desenvolvimento, bom para a liberdade, bom para o progresso social, mesmo que os velhos marxistas monótonos se recusem a vê-lo. Não pode ser por acaso que não um, mas dois glamorosos jovens pró-capitalistas glamourosos tenham surgido na Europa durante o ano passado". [Norberg e a francesa Sabine Herold] ...o movimento [antiglobalização] tem proporcionado nos últimos anos uma almofada para aqueles políticos - europeus, americanos, japoneses e do mundo em desenvolvimento - que arrastam seus pés sobre a abertura dos mercados. Talvez agora, se os jovens, os anormais e os que pensam livremente começarem a empurrar para o outro lado, os ministros em seus ternos serão forçados a ouvir também".

Ben Stein, ex-escritor de discursos dos presidentes dos EUA Richard Nixon e Gerald Ford, escreveu: "O livro de Johan Norberg é uma refutação impressionante, brilhantemente detalhada, das teorias da manivela dos antiglobalistas. In Defense of Global Capitalism é um exemplo brilhante do que uma mente talentosa pode fazer trabalhando com a verdade para fazer avançar a causa do capitalismo, que no final é a causa de todo homem e mulher decente."

William H. Peterson, do Washington Times, escreveu: "Eu Saúdo-o [Norberg] por defender a globalização com fatos sólidos, estatísticas, gráficos de barra e muitos exemplos de carne e sangue extraídos de suas viagens".

Dave O'Brien, do Winnipeg Free Press, chamou Norberg de "A resposta da Europa à nossa própria Naomi Klein" e Jacqueline Thorpe do National Post escreveu: "É uma doce ironia que a tarefa de defender o capitalismo global de pessoas como a própria Naomi 'No Logo' Klein do Canadá tenha caído nos ombros de um sueco de rabo de cavalo que começou como um anarquista obcecado por música gótica e roupas pretas. Mas é um papel que Johan Norberg, autor de In Defense of Global Capitalism e aos 30 anos, tão bonito quanto a Sra. Klein de esquerda, facilmente se transformou. ...Seu livro, que ganhou o prêmio Antony Fisher Memorial Award em 2002, contrapõe os argumentos anti-globalização com fatos, números, mas principalmente senso comum"

O ex-presidente do Banco Nacional da Polônia Leszek Balcerowicz escreveu: "A causa liberal obteve um poderoso comunicador, o Sr. Johan Norberg da Suécia. Ele combina o domínio dos fatos e uma profunda compreensão das teorias, com o dom de uma argumentação lúcida e emocionalmente comovente."

O professor sueco de Filosofia e socialista Torbjörn Tännsjö escreveu: "Johan Norberg escreveu um livro agradável em defesa do capitalismo e da globalização... Mesmo com o movimento trabalhista nos círculos de discussão, acho que valeria a pena estudar de perto".

Prêmios

Referências

Ligações externas

 JohanNorberg.net – Em Defesa do Capitalismo Global
 Timbro – Till världskapitalismens försvar (também disponível para download em pdf )
 Cato Institute – Em Defesa do Capitalismo Global
Livros sobre o capitalismo
Livros da Suécia
Capitalismo
Liberalismo
Mercado

Em defesa do capitalismo global


شركة دنسو  هي شركة تصنيع قطع سيارات يقع مقرها الرئيسي في كاريا، محافظة آيتشي، اليابان. تأسست شركة دينسو في 16 ديسمبر 1949 تحت اسم شركة نيبون دنسو (日本電装株式会社) وهي إحدى شركات مجموعة تويوتا وتعتبر عضد رئيسي لشركة تويوتا الأم. في البداية كانت دنسو هي قسم تصنيع القطع الكهربائية في شركة تويوتا، وتم إغلاقها بعد الحرب العالمية الثانية مع الكثير من شركات الصناعات الثقيلة الحربية اليابانية.

تعرف الشركة باختراع شيفرة كيو آر QR Code وهو عبارة عن نظام تشفير ثنائي الأبعاد يستخدم بشكل واسع في اليابان.

في 31 مارس 2005، كانت شركة دنسو تتكون من 171 قسم (64 في اليابان، 33 في أمريكا، 31 في أوروبا، 43 في آسيا وأوقيانوسيا) بإجمالي يبلغ 104183 موظف. وفي عام 2006 بلغ دخل الشركة الكلي حوالي 28.2 مليار دولار أمريكي.

مراجع

وصلات خارجية

 شركة دنسو اليابانية
 مجموعة دنسو العالمية

الاكتتابات العامة الأولية في عقد 1950
تأسيسات سنة 1949 في اليابان
تويوتا
شركات إلكترونيات في اليابان
شركات تصنيع أسست في 1949
شركات صناعة قطع السيارات
شركات متعددة الجنسيات مقرها في اليابان
شركات مدرجة في بورصة طوكيو
شركات مقرها في محافظة آيتشي
شركات يابانية أسست في 1949
علامات تجارية يابانية
مجموعة تويوتا

دنسو


Siegfried Lenz (17. ožujka 1926. u Lycku, Istočna Pruska – 7. listopada 2014. u Hamburgu) je bio jedan od najpoznatijih njemačkih književnika poslijeratne i suvremene književnosti.

Život
Siegfreid Lenz je rođen u mjestu Lyck u Mazuriji, pokrajini u sjevernoistočnoj Poljskoj. Nakon rane smrti oca njegova se majka zajedno s kćerkom, njegovom sestrom, odselila iz Lycka i ostavila 6-godišnjeg Siegfrieda kod bake, kod koje je i odrastao.
U Klaus Harms školi u Kappelnu (Schleswig-Holstein) je 1939. počeo pogađati kurs za darovitu djecu, 1943. je položio tzv. Ratnu maturu i nakon toga je bio mobiliziran od strane ratne mornarice.
20.ožujka 1944. je postao član Nacionalsocijalističke njemačke radničke stranke,  šta njemu, po vlastitoj izjavi, nije bilo poznato i radilo se o skupnom postupku učlanjivanja. U sklopu masovnog promaknuća je 20. ožujka 1945. dobro čin zastavnika mornarice. Kratko prije završetka Drugog Svjetskog rata je dezertirao u Danskoj i na bijegu su ga zarobili Britanci. U zarobljeništvu je Lenz bio prevoditelj Komisije za otpuštanje zatvorenika.
U članku "Ich zum Beispiel" (Ja na primjer) je 1966. pisao o svojoj mobilizaciji, početnoj euforiji 17-godišnjaka, te kasnijem otrežnjenju i kraju rata, kojeg je doživio kao olakšanje i konačan kraj svim ratnim lažima.

Nakon otpuštanja iz zarobljeništva studirao je filozofiju, anglistiku i znanost književnosti na Sveučilištu u Hamburgu. Poslije prekida studija započeo je raditi kao volonter kod dnevnih novina "Die Welt" i bio je urednik feljtona od 1950. do 1951. U redakciji je upoznao svoju buduću suprugu Liselotte (1918.-2006.), koja je kasnije ilustrirala nekoliko njegovih knjiga.
Siegfried i Liselotte vjenčali su se 1949.
Nakon objave pretiska njegovog prvog romana u literrarnom kutku dnevnih novina, odlučio se živjeti i raditi kao slobodan pisac.
Lenz je bio redovit posjetitelj sastanaka "Grupe 47", koje je organizirao Hans Werner Richter. Cilj sastanka autora je bilo komentiranje aktualnih djela kao i promicanje mladih autora.
Zajedno s piscem Günterom Grassom angažirao se za Socijaldemokratsku stranku Njemačke i podržavao politiku Willya Brandta, izuzeto njegovu novu istočnu politiku, čiji je cilj bila normalizacija odnosa sa zemljama istočne Europe, posebno s Njemačkom Demokratskom Republikom. Od 2003. je bio gast profesor Heinrich-Heine Sveučilišta u Düsseldorfu te počasni član Slobodne akademije umjetnosti u Hamburgu, a 2011. je postao počasni stanovnik svog rodnog mjesta Lyck u Istočnoj Pruskoj.
Siegfried Lenz je višestruko odlikovan, između ostaloga Goetheovom i nagradom Thomasa Manna te Mirovnom nagradom njemačkih knjižara.
Četiri godine nakon smrti supruge Liselotte se Siegrfied Lenz 2010. vjenčao s Ullom Reimer.
Preminuo je 07.listopada 2014. je u Hamburgu.

Stvaralaštvo

"Rano sam ustanovio da čovjek, ako želi živjeti od pisanja, mora zagrijati stolicu. Nadahnuće nije dovoljno, nego su potrebni i ustrajnost, tvrdoglavost, izdržljivost, a sve su to odlike do kojih je došao i Goethe."
Siegfried Lenz je autor 15 romana i više od 100 pripovijetki, eseja, recenzija, radio drama i kazališnih djela. On je u ranim godinama stvaralaštva pisao kratke priče, čiji je žanr etablirao u Njemačkoj. Njegove kratke priče kao npr. "Das Feuerschiff" su desetljećima dio školske lektire. Njegovo najvažnije djelo je roman "Deutschstunde" (Sat Njemačkog) čija je središnja tema doba nacionalnag socijalizma i pogrešno shvaćeni pojam dužnosti. Dječak Siggi Jepsen piše kaznenu zadaću na temu "radost dužnosti" i izabire za to svog oca, redarstvenog stražara, koji nadzire mjesnog slikara, kojem je policijski zabranjeno slikanje. Lenz piše o disciplini kojom se ispunjava dužnost, o potpunoj nesvjesnost zla koje vrijeba iza slijepog i nekritičnog slušanja i djelovanja.
U ranim godinama uzor mu je bio Ernest Hemingway od kojeg se 1960. distancirao i okrenuo svom velikom idolu Williamu Faulkneru.
Lenzova djela odlikuje kronološki način pripovijedanja i jasnoća jezičnog izricaja. Zbog svog konvecionalnog stila je bio kritiziran kao staromodan i tradicionalan.
Marcel Reich Ranicki, poznati njemački literarni kritičar, pridjeo mu je nadimak "dobroćudnog sumnjala". Hanjo Kesting opisuje Lenza kao opuštenog čovjeka sa smislom za humor, koji u svojim djelima pokušava ljude razumjeti, a ne osuđivati.  Siegfried Lenz je u jednom često citiranom govoru naglasio da on umjetnost provokacije ne cijeni tako kao umjetnost savezničkog povezivanja s čitateljem, da bi na taj način zajedno reducirali postojeće zlo.On je bio književnik visokih moralnih načela.
Lenz je bio i kritičar suvremenih pojava modernog doba. Roman "Čovjek u struji" obrađuje probleme starenja u društvu, posebno u radnom i potrošačkom društvu. U Romanu "Kruha i igara" iz 1959. piše o sjaju i bijedi svijeta sporta. U romanu "Uzor" kritički piše o njemačkoj stvarnosti 70-ih godina prošlog stoljeća.
Roman "Prebjeglica", kojeg je napisao 1951., je postumno objavljen. Trebao je izaći 1952., ali se Izdavačka kuća u zadnjem trenu povukla iz političkih razloga.   U romanu se radi o njemačkom vojniku, koji se pri kraju Drugog svjatskog rata priključuje partizanima Crvene armije.
Nasljedstvo Siegfrieda Lenza nalazi se u Njemačkom arhivu literature u Marbachu (26), a djelovi nasljedstava, kao npr. manuskript knjige "Deutschstunde" (Sat Njemačkog), izloženi su u Literarnom muzeju u Marbachu.

Djela (Izbor)

 1951: Bili su jastrebovi u zraku (Es waren Habichte in der Luft)
 1951: Prebjeglica (Der Überläufer)
 1957: Čovjek u rijeci (Der Mann im Strom)
 1959: Kruha i igara (Brot und Spiele)
 1963: U kuloarima (Stadtgespräch)
 1968: Sat Njemačkog (Deutschstunde)
 1973: Uzor (Das Vorbild)
 1978: Zavičajni muzej(Heimatmuseum)
 1981: Gubitak (Der Verlust) 1990: Zvučna proba (Die Klangprobe) 1994: Pobuna (Die Auflehnung) 1999: Arneova ostavština (Arnes Nachlaß) 1955: Tako nježan bijaše Suleyken, pripovijetke(So zärtlich war Suleyken)
 1996: Ludmilla, pripovijetke

Literatura

 Hanjo Kesting: Begegnungen mit Siegfried Lenz: Essays, Gespräche, Erinnerungen
 Monika Klein, Siegfried Hirsch: Siegfried Lenz – Spuren im deutsch-dänischen Grenzland
 Ute Müller: William Faulkner und die deutsche Nachkriegsliteratur.
 Hans Wagener: Siegfried Lenz
 Hanjo Kesting: Der Geschichtenerzähler – Siegfried Lenz

Izvori

Njemački književnici

Siegfried Lenz


Kultivar je skup bilja koje je uzgojem odabrano na određeno svojstvo ili kombinaciju svojstava. To svojstvo ili skupina svojstava su jasno osebujno, ujednačeno i postojano u svojim obilježjima te ako se razmnaža na primjeren način, zadržava svoja obilježja.

Riječ kultivar je kovanica od dijelova riječi iz američkkog engleskog, cultivar (culti[vated] var[iety]: na hrvatskom: uzgojena odlika). Ovaj se izraz koristi za odliku (sortu). Kultivar je i taksonomska jedinica, odnosno osnovna temeljna kategorija uzgajanog bilja. Daje joj se jedinstveno ime. Nomenklatura je uređena Međunarodnim kodeksom nomenklature uzgajanog bilja, tj. ICNCP-a (International Code of Nomenclature for Cultivated Plants, Cultivated Plant Code). Rečeni međunarodni kodeks (Utrecht, 1958.) prihvaćen je za kulturne biljke, a u tekstu se ispred imena odlike označava s cv., na primjer cv. Graševina (Vitis vinifera)

Linijski kultivar je sorta.

Izvori

Poljoprivreda
Sistematika

Kultivar


فلاديمير أندريفيتش ماركوف  هو عالم رياضيات روسي و هو الأخ الأصغر لعالم الرياضيات آندريه ماركوف. أثبت هو وأخوه الأكبر فرضية رياضية سميت بإسميهما ألا وهي تباين الأخوين ماركوف. توفي فلاديمير شاباً بالغا من العمر 25 عاماً بعد إصابته بداء السل.

انظر أيضاً
 تباين الأخوين ماركوف

مراجع

وصلات خارجية
 صورة فلاديمير ماركوف

وفيات السل في روسيا
رياضياتيون روس في القرن 19
رياضياتيون روس
مواليد 1871
وفيات 1897
وفيات بسبب السل في القرن 19

فلاديمير أندريفيتش ماركوف


Dan Zahavi (født 6. november 1967, København) er en dansk filosof. Han er professor i filosofi ved Københavns Universitet.

Biografi
Dan Zahavi er født i København og studerede først filosofi ved Københavns Universitet. Han fik sin ph.d.-grad i 1994 fra Husserl Arkivet ved Katholieke Universiteit Leuven, Belgien, vejledt af Rudolf Bernet. I 1999 forsvarede han sin disputats ved Københavns Universitet. I 2002 blev han professor i filosofi og leder af Center for Subjektivitetsforskning ved Københavns Universitet. Fra 2018-2021 var han også ansat som professor i filosofi ved University of Oxford.

Arbejde
Zahavi skriver om fænomenologi (særligt Edmund Husserls filosofi) og bevidsthedsfilosofi. I sine udgivelser har han særligt beskæftiget sig med emner som selv, selvbevidsthed, intersubjektivitet og social kognition. Han er medredaktør på tidsskriftet Phenomenology and the Cognitive Sciences. Zahavis udgivelser er oversat til mere end 30 sprog.

Før-refleksiv selvbevidsthed og det minimale selv
En central del af Zahavis arbejde vedrører forholdet mellem bevidsthedsstrømmen, selvbevidstheden og selvet. Han har i adskillige bøger og artikler forsvaret eksistensen og betydningen af den før-refleksive selvbevidsthed, og argumenteret for at vores oplevelsesliv er kendetegnet ved en type selvbevidsthed som er mere fundamental end den refleksive form for selvbevidsthed man kan finde i f.eks. introspektionen. Zahavi har også argumenteret for at en bevidsthedsteori som ønsker at tage oplevelseslivets subjektive dimension seriøst må operere med et minimalistisk begreb om selv, med hvad han har kaldet det minimale eller oplevelsesmæssige selv. Mere generelt, har Zahavi kritiseret diverse reduktionistiske bevidsthedsteorier, og insisteret på subjektivitetens og første-persons perspektivets teoretiske betydning.

I sit arbejde med disse emner, har Zahavi bl.a. samarbejdet og debatteret med psykiatere, udviklingspsykologer, og eksperter indenfor buddhistisk tænkning. Blandt kritikerne kan nævnes forskere som benægter selvets eksistens, eller eksistensen af før-refleksiv selvbevidsthed.

Empati og social kognition
En anden del af Zahavis arbejde har omhandlet diverse aspekter af intersubjektivitet, empati og social kognition. Hans PhD afhandling forsvarede en fænomenologisk tilgang til intersubjektiviteten. I efterfølgende artikler og bøger har han specielt behandlet empatiens struktur og rolle. Han har forsvaret den interpersonelle forståelses kropslige og kontekstuelle karakter, og har kritiseret dominante positioner indenfor den såkaldte theory of mind debat, herunder simulationsteorien og teori-teorien.

Skam og kollektiv intentionalitet
Siden 2010 har Zahavi i stigende grad arbejdet med sociale følelser og med emner indenfor social ontologi. Han har skrevet om skam, om fælles følelser, vi-oplevelser, kollektiv intentionalitet, og om jeg-du forholdets betydning.

Fænomenologi
Sideløbende med sit systematiske arbejde har Zahavi også skrevet om fænomenologi, i særdeleshed Edmund Husserls filosofi. Han har argumenteret for at fænomenologien er en potent og systematisk overbevisende stemme som den aktuelle bevidsthedsfilosofi og kognitionsforskning ikke bør ignorere. Udover at levere omfattende analyser af Husserls teorier om intersubjektivitet, og selv- og tidsbevidsthed, har Zahavi i diverse publikationer også diskuteret Husserls transcendentalfilosofi og fænomenologiens metafysiske implikationer. En gennemgående pointe har været en afvisning af hvad Zahavi betragter som forsimplede fremstillinger af Husserl; redegørelser som fremstiller Husserl som solipsist og subjektiv idealist. I stedet har Zahavi fremhævet kontinuiteten mellem Husserls fænomenologi og senere fænomenologer, i særdeleshed Merleau-Ponty.

Center for Subjektivitetsforskning
Zahavi er leder af Center for Subjektivitetsforskning (CFS), som blev grundlagt i 2002 på baggrund af en bevilling fra Danmarks Grundforskningsfond. Siden 2002 har CFS bl.a. arbejdet med emner vedrørende selvets og socialitetens struktur og beskaffenhed. Centeret har en eksplicit tværvidenskabelig forskningsstrategi som involverer samarbejde mellem forskellige filosofiske traditioner og mellem filosofi og empirisk forskning, herunder særlig psykiatri. Efter at fondsstøtten fra Danmarks Grundforskningsfond ophørte i 2012, har CFS fortsat sin forskning med støtte fra en række andre danske og europæiske fonde. Siden 2010 har CFS afholdt en årlig sommerskole i fænomenologi og bevidsthedsfilosofi som typisk tiltrækker omkring 100 deltagere fra hele verden.

Udvalgte værker
Zahavi har skrevet flere bøger, heriblandt:
 Intentionalität und Konstitution: Eine Einführung in Husserls Logische Untersuchungen. Museum Tusculanums Forlag 1992.
 Husserl und die transzendentale Intersubjektivität. Kluwer Academic Publishers 1996. (Oversat til engelsk)
 Self-awareness and Alterity. Northwestern University Press 1999. (Oversat til japansk)
 Husserl's Phenomenology. Stanford University Press 2003. (Oversat til dansk, japansk, kinesisk, tysk, georgisk, græsk, italiensk, polsk, kroatisk, persisk, portugisisk, koreansk, rumænsk)
 Subjectivity and Selfhood: Investigating the first-person perspective. MIT Press 2005. (Oversat til kinesisk)
 Phänomenelogie für Einsteiger. Wilhelm Fink Verlag 2007. (Oversat til islandsk, dansk, japansk)
 The Phenomenological Mind (med Shaun Gallagher). Routledge 2008. (Oversat til ungarsk, dansk, italiensk, japansk, koreansk)
 The Phenomenological Mind. 2nd Edition (med Shaun Gallagher). Routledge 2012. (Oversat til spansk, polsk)
 Self and Other: Exploring Subjectivity, Empathy, and Shame. Oxford University Press 2014. (Oversat til japansk)
 Husserl's Legacy: Phenomenology, Metaphysics, and Transcendental Philosophy. Oxford University Press 2017.
 Phenomenology: The basics. Routledge 2019.
Zahavi er også redaktør på mere end ti bind, heriblandt:
 The Oxford Handbook of Contemporary Phenomenology. Oxford University Press 2012.
 The Oxford Handbook of the History of Phenomenology. Oxford University Press 2018.

Hæder
Zahavi har modtaget en række æresbevisninger (honors, eng.) og priser, heriblandt:
 2000: The Edward Goodwin Ballard Prize in Phenomenology
 2000: Sølvmedaljen fra Videnskabernes Selskab
 2001: Indvalgt i Institut International de Philosophie
 2006: EliteForsk-prisen fra Uddannelses- og Forskningsministeriet. Prisen gives til en fremragende dansk forsker der har ydet et vigtigt bidrag til dansk videnskab.
 2007: Indvalgt i Videnskabernes Selskab
 2011: Carlsbergfondets forskningspris  efter indstilling fra Videnskabernes Selskab. Prisen gives for afgørende bidrag til grundforskning.
 2012: Andenudgaven af The Phenomenological Mind blev valgt af Choice: Current Reviews for Academic Libraries, som Outstanding Academic Title
 2013: Dansk Magisterforenings forskningspris for humaniora
 2014: Udnævnt til Honorary President af The Nordic Society for Phenomenology (NoSP)
 2017: Tildelt Ridderkorset af Dannebrogordenen
 2019: Modtager af en Advanced Grant fra European Research Council

Noter

Kilder
 Gallagher, S., Zahavi, D. (2012), The Phenomenological Mind. 2nd Edition. London: Routledge.
 Howell, R. J. & Thompson, B. (2017), Phenomenally Mine: In Search of the Subjective Character of Consciousness, Review of Philosophy and Psychology 8, 103-127.
 Metzinger, T. (2006), Reply to Zahavi: The Value of Historical Scholarship. Psyche 12.
 Parnas, J., Sass, L.A., Zahavi, D (2008), Recent developments in philosophy of psychopathology. Current Opinion in Psychiatry 21, 578-584
 Rochat, Ph., Zahavi, D. (2011), The uncanny mirror: A re-framing of mirror self-experience. Consciousness and Cognition 20, 204-213.
 Schear, J. (2009), Experience and Self-Consciousness. Philosophical Studies: An International Journal for Philosophy in the Analytic Tradition, 144(1), 95-105
 Siderits, M., Thompson, E., Zahavi, D. (eds.) (2011), Self, No Self? Perspectives from Analytical, Phenomenological, & Indian Traditions. Oxford: Oxford University Press.
 Zahavi, D. (1996), Husserl und die transzendentale Intersubjektivität: Eine Antwort auf die sprachpragmatische Kritik. Phaenomenologica 135. Dordrecht: Kluwer Academic Publishers.
 Zahavi, D. (1999), Self-awareness and Alterity. A Phenomenological Investigation. Studies in Phenomenology & Existential Philosophy. Evanston: Northwestern University Press.
 Zahavi, D. (2002), Merleau-Ponty on Husserl. A reappraisal. In T. Toadvine & L. Embree (eds.): Merleau-Ponty's Reading of Husserl (pp. 3-29). Kluwer Academic Publishers, Dordrecht.
 Zahavi, D. (2003a), Husserl's Phenomenology. Stanford University Press, Stanford.
 Zahavi, D. (2003b), Phenomenology and metaphysics. In D. Zahavi, S. Heinämaa, H. Ruin (eds.): Metaphysics, Facticity, Interpretation. Phenomenology in the Nordic Countries (pp. 3-22). Kluwer Academic Publishers, Dordrecht-Boston.
 Zahavi, D. (2005), Subjectivity and Selfhood: Investigating the first-person perspective. Cambridge, MA: The MIT Press.
 Zahavi, D. (2007), Expression and empathy. In D.D. Hutto & M. Ratcliffe (eds.): Folk Psychology Re-Assessed (pp.25-40). Dordrecht: Springer.
 Zahavi, D. (2008a), Simulation, projection and empathy. Consciousness and Cognition 17, 514-522.
 Zahavi, D. (2008b), Internalism, Externalism, and Transcendental Idealism. Synthese 160/3, 355-374.
 Zahavi, D. (2008c), Phenomenology. In Moran, D. (ed.): Routledge Companion to Twentieth-Century Philosophy (pp. 661-692). London: Routledge.
 Zahavi, D. (2010), Empathy, Embodiment and Interpersonal Understanding: From Lipps to Schutz. Inquiry 53/3, 285-306.
 Zahavi, D. (2011a), The Experiential Self: Objections and Clarifications. In Siderits, M., Thompson, E., Zahavi, D. (eds.): Self, No Self? Perspectives from Analytical, Phenomenological, & Indian Traditions (pp.56-78). Oxford: Oxford University Press.
 Zahavi, D. (2011b), Empathy and Direct Social Perception: A Phenomenological Proposal. Review of Philosophy and Psychology 2/3, 541-558.
 Zahavi, D. (2012), Self, consciousness, and shame. In D. Zahavi (ed.): The Oxford Handbook of Contemporary Phenomenology (pp. 304-323). Oxford: Oxford University Press.
 Zahavi, D. (2014), Self and Other: Exploring subjectivity, empathy and shame. Oxford: Oxford University Press.
 Zahavi, D. (2015), You, me, and we: The sharing of emotional experiences. Journal of Consciousness Studies 22/1-2, 84-101.
 Zahavi, D. (2017), Phenomenology, empathy, and mindreading. In H.L. Maibom (ed.): The Routledge Handbook of Philosophy of Empathy (pp. 33-43). New York: Routledge.
 Zahavi, D., Parnas, J. (2003), Conceptual Problems in Infantile Autism Research: Why Cognitive Science Needs Phenomenology. Journal of Consciousness Studies 10/9, 53-71
 Zahavi, D., Rochat, Ph. (2015), Empathy ≠ sharing: Perspectives from phenomenology and developmental psychology. Consciousness and Cognition 36, 543-553.
 Zahavi, D., Salice, A. (2017), Phenomenology of the we: Stein, Walther, Gurwitsch. In J. Kiverstein (ed.): The Routledge Handbook of Philosophy of the Social Mind (pp. 515-527). New York: Routledge.

Eksterne link
 Københavns Universitet: Dan Zahavi
 Interview med Dan Zahavi
 Google Scholar
 Academia.edu

Filosoffer fra Danmark
Fænomenologi
Personer i Kraks Blå Bog
Alumni fra Københavns Universitet
Modtagere af EliteForsk-prisen

Dan Zahavi


La gallina ampurdanesa es una raza de gallina española originaria de las comarcas del Ampurdán (provincia de Gerona). Es un ave de tipo mediterráneo mediano, de cresta sencilla con clavel, las ojerillas más bien rojas y los tarsos amarillos.

Es una raza muy rústica, con una puesta media de 170 huevos anuales, con cierta tendencia a incubar y buen comportamiento materno. Unas poblaciones de la variedad roja han sido mejoradas y son utilizadas en producción de carne de calidad.

Características
 Plumaje: de formas redondeadas y ceñido.
 Huevos: de 60 g mínimo, con la cáscara de color marrón rojizo intenso.
 Peso: gallo de 2,4 a 3 kg – gallina de 1,7 a 2,4 kg

Enlaces externos

Ampurdanesa
Razas autóctonas de Cataluña
Gastronomía del Ampurdán
Razas autóctonas de España en peligro de extinción

Gallina ampurdanesa


Psihologia juridică implică cercetarea empirică si psihologică a dreptului, a instituțiilor juridice, precum și a persoanelor care intră în contact cu dreptul. Caracteristica principală a psihologilor judiciari este faptul ca operează cu principii pe care le aplică ulterior în problemele din sistemul juridic, ca de exemplu amintirile martorilor oculari, deciziile luate de către juriu, investigațiile și interogatoriile. Termenul de "psihologie juridică" a intrat recent în uz. Acesta este folosit, în primul rând, ca o modalitate de a diferenția accentul pus pe latura experimentală a psihologiei juridice de psihologia medico-legală cu orientare clinică.

Psihologia juridică împreună cu psihologia judiciară formează domeniul cunoscut mai general sub numele de "Psihologie și Drept". În urma eforturilor depuse anterior de către psihologi pentru a aborda problemele juridice, în anii 1960, psihologia și dreptul s-au reunit într-un singur domeniu de studiu, cu scopul de a consolida justiția. Această preocupare originară s-a diminuat însă în timp. Divizia multidisciplinară 41 a Asociației Americane de Psihologie (American Psychological Association), denumită și Societatea Americană de Psihologie-Drept, activează cu scopul de a promova contribuțiile psihologiei la înțelegerea legii și a sistemelor juridice prin cercetare, precum și pentru a-i pregăti pe psihologi în probleme juridice și pentru a oferi educație personalului juridic pe probleme psihologice.

Obiectivul acestei ramuri a psihologiei este de a informa atât comunitățile psihologice și juridice, cât și publicul în general privind cercetarea, educația și serviciile actuale în domeniul psihologiei și dreptului. Astfel de societăți există și în Marea Britanie și Europa.

Domenii de cercetare
În general, orice cercetare care combină principiile psihologice cu cererile sau contextele juridice poate fi considerată psihologie juridică (deși cercetarea care implică psihologia clinică- de exemplu, boala mintală, facultatea mintală, apărarea pe baza lipsei de discernământ, stabilirea profilului infractorului etc.- este clasificată drept psihologie medico-legală, și nu psihologie juridică). O vreme, cercetătorii din domeniul psihologiei juridice s-au concentrat, în primul rând, pe aspecte legate de declarațiile martorilor oculari și deciziile luate de juriu. Astfel redactorul-șef al publicației "Drept și Comportamentul Uman" ("Law and Human Behavior"), primul jurnal de psihologie juridică, le-a adresat cercetătorilor o cerere cu privire la extinderea domeniului lor de cercetare și la abordarea unor alte domenii.

Există multe alte reviste de psihologie juridică, ca de exemplu "Law and Human Behavior", "Psychology, Public Policy and Law", "Psychology, Crime, and Law", dar și "Journal of Psychiatry, Psychology and Law". Aceste publicații se axează pe subiecte generale din domeniul criminologiei și al sistemului de justiție penală. În plus, cercetările efectuate de psihologii juridici sunt publicate în mod regulat în reviste de interes general care acoperă atât domeniile de cercetare de bază, cât și pe cele aplicate

În martie 1893, J. McKeen Cattell a pus întrebări asemănătoare celor dintr-o Curte de Justiție celor cincizeci și șase de studenți  de la Universitatea din Columbia care îi frecventau cursurile. Ceea ce a descoperit a fost suficient pentru a ajunge la concluzia că relatările martorilor oculari cu privire la evenimentele petrecute erau nefiabile. Studenții săi se bazau pe faptul că răspunsurile lor erau în mare parte corecte, chiar dacă realitatea era cu totul alta, iar o parte erau ezitanți cu toate că răspunsurile erau în realitate corecte. Profesorul nu a putut explica clar de ce fiecare elev a depus mărturii inexacte. Cattell a sugerat că "un avocat lipsit de scrupule" poate discredita un martor onest apelând la  "întrebări alese cu viclenie". Cu toate acestea, jurații sau judecătorul știu cum erorile normale influențează împrejurările declarațiilor martorilor oculari. Pe de altă parte, chiar Cattell a fost șocat de nivelul de incorectitudine pe care l-au afișat studenții săi. Cercetările lui Cattel au fost piatra de temelie a psihologiei medico-legale în Statele Unite ale Americii. Chiar și în prezent, cercetările sale sunt de interes major în cercetarea psihologiei juridice. Începând cu anii '20 s-a crezut că psihologii erau folosiți drept martori experți în declarațiile instanțelor. Consultarea în cadrul tribunalelor civile era o metodă comună, în această perioadă instanțele penale consultându-se rar cu psihologi. Psihologii nu erau considerați experți medicali, și mai degrabă cei care erau medici sau psihiatri erau consultați în trecut pentru mărturiile cu caracter infracțional. Acest lucru se întâmpla deoarece, în cauze penale, starea mentală a pârâtului nu avea aproape deloc  importanță: "Ca regulă generală, doar oamenii din personalul medical, adică persoanele autorizate prin lege să practice profesia de medic, pot depune mărturie în calitate de experți cu privire la problema demenței. De asemenea, caracterul adecvat al acestei limitări generale este prea patentat pentru a permite alte discuții." .

Formare profesională și educație
În mod normal, psihologii juridici dețin un doctorat în anumite domenii ale psihologiei (ca de exemplu în psihologie clinică, psihologie socială, psihologie cognitivă, etc.), și își aplică cunostințele în domeniul respectiv. Deși formarea juridică pe cale formală (cum ar fi o diplomă de doctorat în jurisprundență -JD - sau de Maestru în Studii Juridice) poate fi benefică, majoritatea psihologilor juridici obțin doar doctoratul. De fapt, unii susțin că "pregătirea juridică specializată slăbește empirismul de factură psihologică al cercetătorului". De exemplu, pentru a înțelege modul în care memoria oculară "funcționează", un psiholog trebuie să se preocupe de procesele de memorie în ansamblu, și nu de aspectele corespunzătoare legii, cum ar fi identificarea sau acuratețea declarațiilor.

Un număr tot mai mare de universități oferă pregătire de specialitate în domeniul psihologiei juridice, fie printr-un program de doctorat independent, fie printr-unul de doctorat comun. O listă a universităților americane care oferă formare postuniversitară în domeniul psihologiei juridice poate fi găsită aici , pe site-ul Societății Americane de Psihologie-Drept (American Psychology-Law Society).

Atribuțiile unui judecător juridic

Cadre didactice universitare și de cercetare
Mulți psihologi juridici lucrează în calitate de profesori în departamentele de psihologie din cadrul universităților, în departamentele de justiție penală sau în școlile de drept. Ca și ceilalți profesori, psihologii conduc și publică, în general, cercetări empirice, predau diferite cursuri și îi îndrumă pe absolvenți și pe studenți. De asemenea, mulți psihologi juridici desfășoară cercetări într-o zonă mai generală de psihologie (de exemplu socială, clinică sau cognitivă) cu un singur obiectiv juridic tangențial. În plus, acei psihologi care lucrează în școlile de drept dețin pe lângă Doctoratul în Filosofie și unul în Jurisprudență.

Martori experți
Psihologii special instruiți în probleme juridice, precum și cei care nu au pregătire de specialitate, sunt adesea chemați de partide politice pentru a depune mărturie în calitate de martori experți. În procesele penale, un martor expert poate fi chemat să depună declarații despre amintirile martorilor oculari, confuzie privind identitatea, competența de judecată, înclinația unui juriu care prevede pedeapsa cu moarte care să fie, de asemenea, adept al acordului de vinovăție, etc. Psihologii care se axează asupra problemelor clinice depun mărturie în mod special asupra aptitudinilor și nivelului de inteligență unui inculpat, etc. Multe alte mărturii cu privire la aspectele perceptuale, ca de exemplu acceptabilitatea sunetelor emise de sirenele de poliție, pot apărea în timpul unui proces

Experții, în special experții în psihologie, sunt adesea acuzați că sunt "mercenari" sau "că afirmă ceea ce este evident". Experții în amintirile martorilor oculari, cum ar fi Elizabeth Loftus, sunt adesea puși în umbră de judecători și avocați fără formare empirică deoarece în cercetările lor se folosesc de studenți și scenarii "nerealiste". Dacă ambele părți au martori psihologici, juraților le revine sarcina descurajantă de a evalua informații științifice dificile.

Elaborarea politicilor și îndrumarea legislativă
Psihologii angajați în centrele de politică publică pot încerca să influențeze politica legislativă sau pot fi invitați de către parlamentarii de stat (sau naționali) să abordeze o anumită problemă politică prin cercetare empirică. Un psiholog care lucrează în politica publică poate sugera legi sau poate ajuta la evaluarea unei noi practici regale, ca de exemplu identificarea martorilor oculari primi .

Roluri consultative
Psihologii juridici pot deține roluri consultative în sistemele judiciare. Aceștia pot consulta factorii de decizie legali, în special judecătorii, cu privire la constatările psihologice referitoare la problemele dintr-un caz. Psihologul care acționează în calitate de consilier al instanței aduce o contribuție similară aceluia care acționează ca martor expert, însă în afara unui sistem juridic de tip acuzatorial (adversarial system).

Rapoarte juridice (amicus briefs)
Psihologii pot furniza instanței de judecată un raport (amicus brief). Asociația Americană de Psihologie (American Psychological Association) a oferit informații despre boala mintală, handicap și alți factori. De obicei, raportul conține o opinie susținută prin citate și statistici științifice. Impactul unui raport al unei asociații psihologice este discutabil. De exemplu, Justice Powell a făcut apel odată la statisticile "numerologice" și  la rezultatele neactualizate ale mai multor studii empirice. Judecătorii care nu au pregătire științifică de specialitate pot, de asemenea, să critice metodele experimentale, iar unii consideră că judecătorii citează doar un scurt raport atunci când acesta susține convingerile personale ale judecătorului.

Consultare juridică
Unii psihologi juridici își desfășoară activitatea în domeniul de consultanță juridică. Nu este necesară formarea profesională de specialitate și nici certificarea pentru a fi consultant juridic, deși, în general, un grad avansat este apreciat de cei care se află în căutarea unui consultant juridic. Societatea Americană de Consultanță Juridică are un cod de etică pentru membri, dar nu există norme etice obligatorii din punct de vedere juridic pentru consultanți.

Unii psihologi care lucrează în mediul academic sunt angajați în calitate de consultanți juridici atunci când expertiza lor poate fi utilă unui anumit caz. Alți psihologi sau consultanți își desfășoară activitatea în cadrul firmelor sau pentru firmele de consultanță juridică. Practica firmelor de avocatură de a angaja consultanți interni, "in-house", este din ce în ce mai populară. De obicei, acești consultanți pot fi folosiți de firme ca avocați practicanți.

Consultanții juridici prestează o varietate de servicii pentru avocați, cum ar fi selectarea juraților (de obicei bazându-se pe studii statistice interne sau publicate) sau desfășurarea unor "procese simulate" cu grupuri de discuții. Consultanții juridici se ocupă de  toate etapele unui caz,  de la intocmirea de mărturii, pregătirea martorilor pentru a depune mărturie, alegerea juraților, și până la aranjarea "juraților din umbra" pentru a urmări procesul și pentru a oferi informații despre proces. Există dezbateri privind  activitatea unui consultant juridic, și anume dacă aceasta este protejată sub confidențialitatea avocat-client, mai ales atunci când consultantul este angajat de o parte în cauză, și nu de un avocat.

Note

Legături externe
 American Psychology-Law Society (Societatea Americană de Psihologie-Drept)

Psihologie aplicată
Juridică

Psihologie juridică


Plati (Xiphophorus maculatus), doğal yaşam alanı Orta Amerika olan, yaklaşık 4–6 cm boyunda barışçıl bir balık türü.

Sakin bir balıktır. Fazla hareket etmez, diğer türlerle iyi geçinir. Kendi gibi küçük türlerin yaşadığı karma akvaryumda beslenebilir. Akvaryum hobisine yeni başlayanlara tavsiye edilen bir balık çeşididir. Üretimi çok kolaydır. En az 10 en fazla (yetişkin boya ulaştığında) 60'a kadar yavru doğurabilir. Dişiyi bol bitkili başka bir akvaryuma koymak yavrular için daha sağlıklıdır. Yavrular iç güdüsüyle bitkilerin arasına doğar doğmaz saklanır. Dişiler için stressiz bir doğum olurken en az yavru kaybıyla balıklar büyütülür. Yavrular yaklaşık 3-4 ayda ergenliğe ulaşırlar.

Bir platiye doğal bir akvaryum için ; en az 35 litre tank önerilir. Akvaryumun bol bitkili olmasına dikkat edilmelidir. Bu bitkiler arasında saz, amazon, su mercimeği, eledoa, java moss ve vs.. Yavruların büyütülmesinde sık yapıya sahip macar otu denilen (java moss) bitki kullanılabilir. Bu bitki arasında platiler kendilerini güvende hissederler.

Barışçıldır; kendi gibi sakin ve küçük balıkların yaşadığı karma akvaryumda beslenebilir. Boyu 6 cm'e ulaşabilir. Doğal yaşam alanı Orta Amerika ve Güney Amerika'dır. Akvaryum hobisine yeni başlayanların kolayca üretebileceği bir balık türüdür. Yavrularını canlı doğururlar. Sık bitkiler yavruların yaşama şansını yükseltir. Sürüler halinde dolaşırlar. 2 cm'e ulaşan yavrular sürüye katılır. İyi bakılırsa 2 yıl kadar yaşayabilirler.

Canlı doğuran akvaryumlarında sıklıkla rastlanan balıklardır. Isı değişiklerinden kolayca etkilenir; ideal ısısı 24 derecedir. Erkek, dişilerden daha canlı ve renkli, daha ince gövdelidir. Az ve sık zamanlarda yapılan yemleme, gelişmelerini olumlu etkiler. Akvaryum iyi filtrelendirilmeli, su berrak olmalıdır.

Türkiye'de ateş balığı olarak da bilinir. Akvaryuma bir kan damlası gibi kırmızı rengiyle güzel bir görünüm verir. Kuyruğu siyah olanlara smokinli ya da kuyruk sallayan plati de denir.

Platiler yavruyken bile renkli olur. Tam olarak erişkin balığın rengini almasa da 2-3 haftadan sonra tam olarak rengi oturur ve bakmaktan kıskanılacak bir erişkinliğe doğru yol alır.

Kendi gibi sakin ve küçük balıkların yaşadığı akvayumlarda beslenebilir. Akvaryumda orta düzeydeki bölgelerde yüzerler. Akvaryumculuğa yeni başlayanların kolayca bakabileceği balıklardandır. Canlı doğuranlardandırlar, kolay çoğalırlar. Sık bitkiler, yavruların yaşama şansını artırır. Hepçildir.

Xiphophorus
Ovovivipar balıklar
Akvaryum balıkları
Guatemala faunası
Meksika'daki tatlı su balıkları
1866'da tanımlanan hayvanlar

Plati


Helmut Schubert ist der Name folgender Personen:

* Helmut Schubert (Fußballspieler) (1916–1988), deutscher Fußballspieler
 Helmut Schubert (Numismatiker) (* 1943), deutscher Numismatiker
 Helmut Schubert (Werkstoffwissenschaftler) (1951–2012), deutscher Werkstoffwissenschaftler und Hochschullehrer

Helmut Schubert


Lyngbakkerne ved Gammel Rye er et fredet, afvekslende og alsidigt landskab i  det midtjyske søhøjland, lige øst og syd for Gammel Rye i Skanderborg Kommune. Skovklædte bakker, små og store søer og frodige dale kendetegner landskabsbilledet. Landskabet rummer også en del mindre hede- og overdrevsområder, naturtyper som tidligere var betydelig mere udbredte end tilfældet er i dag. Det kræver en aktiv indsats at holde sådanne områder fri for opvækst, og det er lykkedes her ved Gammel Rye, hvor man i flere indhegninger har både heste og geder til at holde vegetationen nede.

Plantelivet
Bakkerne rummer en meget artsrigt hede- og overdrevsvegetation. Mellem hedelyngen finder man masser af blåbær, tyttebær og revling. Her vokser blandt andet også gyvel, håret visse, bitter bakkestjerne, smalbladet høgeurt, blåtop, hvid okseøje, vellugtende gulaks, sankthansurt, farvevisse, blåhat, plettet gøgeurt og almindelig brunelle. Bølget bunke, almindelig kohvede, eng-rapgræs og fåre-svingel findes også her.

Dyreliv
De tørre lyngbakker er lidt af et eldorado for insekter. Af biller kan nævnes arter som plebejisk ovalløber, hedeglansløber, rejnfanbladbille, tidselbuk , rødbenet markløber, stor langben, blågrøn ellebladbille, rødbrun birkebladbille, juvelsivbuk, båndet tandbuk, rød blomsterbuk, lille uldtorbist og spraglet kvikløber.

Der findes også en lang række  dagsommerfugle, krybdyr og padder i området. Af fugle kan nævnes  Rødrygget tornskade, misteldrossel, gærdesanger, topmejse, gulspurv og ravn.

Fredning
I 1971 blev 23 hektar af lyngbakkerne ved Gammel Rye fredet for at bevare de landskabelige, naturhistoriske og kulturhistoriske værdier. Som en del af naturplejen bliver de lyngklædte bakkedrag løbende ryddet for selvsåede træer.

Eksterne kilder og henvisninger
 Om fredningen på fredninger.dk

Fredede arealer i Danmark
Danske heder
Lokaliteter i Skanderborg Kommune

Lyngbakkerne ved Gammel Rye


Annei, (Japonca: 安寧天皇 Annei Tennō / İmparator Annei) halkın benimsediği geleneksel listeye göre, Japonya'nın üçüncü imparatorudur. Bu imparator hakkında da bilinen tüm tarihler tahminler üzerinedir ve her zaman tartışmalıdır, bu nedenle tarihçilere göre efsanevî bir kişi olmaktan öteye gitmez. Bu konuda yapılmış tüm çalışmalara rağmen hâlâ varlığı kanıtlanamamasına rağmen, Japonların kendisine ait olduğuna inandığı bir anıt vardır. Ölümünden sonra ona verilen isim "İstikrarlı sükûnet" anlamına gelir.

Efsanevi Japonya imparatorları

Annei


Ormopteris, rod papratnjača iz potporodice Cheilanthoideae, dio porodice bujadovki (Pteridaceae). Opisan je 2015. i nastao je izdvajanjem nekih vrsta iz roda Pellaea, koja se temelje na molekularnim rezultatima  (Yesilyurt et al. 2015)

Postoji 5 vrsta, sve su iz Južne Amerike; Brazil, Venezuela, Bolivija.

Vrste
 Ormopteris crenata (R.M.Tryon) Barbará
 Ormopteris cymbiformis (J.Prado) Barbará
 Ormopteris gleichenioides (Gardner) J.Sm.
 Ormopteris pinnata (Kaulf.) Lellinger
 Ormopteris riedelii (Baker) Barbará

Izvori

Cheilanthoideae

Ormopteris


Kavak, söğütgiller (Salicaceae) familyasından Populus cinsini oluşturan hemen bütün taksonları ağaç halinde bulunan, iki evcikli odunsu bitkiler.

Morfolojik özellikleri

Terminal tomurcuklu ender olarak pseudoterminal tomurcukludurlar ve sürgünlere çok sıralı sarmal dizilmişlerdir. Tomurcuklar eşit büyüklükte olmayan çok sayıda pullarla örtülmüştür ve ayrıca bazı taksonları, yapışkan bir madde ile sıvanmıştır. Uzun ve kısa sürgünler belirgindir. Sürgünlerin beş kollu yıldız şeklinde özü vardır.

Çoğunlukla uzun saplı olan yaprakları üçgen, elips, yumurta-yürek biçiminde loplu veya dar şerit halinde olmak üzere değişik formlarda ve boyuttadır. Yaprak ayasının kenarları tam, kaba veya ince dişlidir veya dilimli dişlidir. Kulakçıklar dikkati çekecek şekilde büyüktür. Yaprak sapları yandan basık, dört köşe veya silindiriktir.

Ekolojik özellikleri

Kavaklar tohumla üretilebilirlerse de, çimlenme özelliklerini çabuk yitirdiklerinden, bunlar da söğütler gibi vejetatif olarak çelik yoluyla çoğaltılırlar. Sürgün verme özellikleri fazladır. Işık ağaçlarıdır, hızlı büyürler; akarsu kenarlarında ve dolma arazide iyi gelişirler. Durgun sulu yerlerde, ağır topraklarda iyi gelişme gösteremezler. Genelde sığ bir kök sistemi yaparlar.

Odununun kullanım alanları

Kalın çaplı kavaklar genellikle kaplama ve kontrplak endüstrisinde değerlendirilmektedir. Kibrit yapımında kavak odunu kullanılmaktadır. Ayrıca tersimat masaları, ambalaj sandıkları, kuru maddeler için fıçılar ile sunta ve yonga-lif levhalarının yapımında kavak odunları geniş ölçüde kullanılmaktadır.

Türkiye'de ekilen araziler

Kavak ekimi ve üretimi Türkiye'de hemen hemen her bölgede yapılmaktadır. Her bölgenin doğal koşullarına bağlı kavak çeşitliliği vardır.

Türkiye'nin en büyük kavak ormanları Samsun ili, Terme ilçesindedir. Kanada'dan sonra dünyada ikinci yerdedir. Yeşilırmak ovasında, yaşayan halkın geçim kaynaklarından en önemlisi kavak yetiştiriciliğidir. Terme'den bütün Türkiye'ye ve yurt dışına kavak ihracatı yapılmaktadır.

Türleri
Türkiye'de doğal olarak biri melez olmak üzere 5 tür yayılış gösterir.

 Ak kavak (Populus alba)
 Fırat kavağı (Populus euphratica)
 Kara kavak (Populus nigra)
 Titrek kavak (Populus tremula)
 Boz kavak (Populus x canescens) (P. alba x P. tremula melezi)

Kaynakça

Ağaçlar
Dioik bitkiler
Carl Linnaeus tarafından adlandırılmış taksonlar

Kavak


{{තොරතුරුකොටුව ශ්‍රී ලංකාබාලදක්ෂ ව්‍යාපාරයේ ආදිකතෘ එෆ්.ජී.ස්ටීවන්ස්
|name=ප්‍රැන්සිස් ජෝර්ජ් ස්ටීවන්ස්
|birth_date=පම.
|image=

|nickname= Big Chief White Eagle (ඉංග්‍රීසි), වයිට් ඊගල්(සිංහල, "සුදු රාජාලියා")
|birth_place = ටැවිස්ටොක්, ඩෙවන්, එංගලන්තය
|allegiance= එංගලන්තය
|serviceyears=1911 – 1945

ප්‍රැන්සිස් ජෝර්ජ් ස්ටීවන්ස්, වයිට් ඊගල් වයිට් ඊගල් (02 ජුනි 1890) යනු,  ඉංග්‍රීසි ජාතික එෆ්.ජී.ස්ටීවන්ස් මහතාගේ ප‍්‍රමුඛත්වයෙන් 1912 වසරේ දී ලංකා බාලදක්‍ෂ කටයුතු මාතලේ ක්‍රිස්තු දේව විද්‍යාලයෙන් ආරම්භ විය. ජුනි 02 දිනය ශ්‍රී ලංකා බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරයෙහි ආදිකතෘ දිනය ලෙස සලකනු ලැබේ.

ආරම්භය
1907 දී  එංගලන්තයේ ඇරඹි බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරය ඉන් වසර 5කට පසු, 1911 දී එවකට මාතලේට අනියුක්ත ව ප්‍රසිද්ධ වැඩ දෙපාර්තමේන්තුවේ (PWD) සිවිල් ඉංජිනේරුවෙකු ලෙස සේවය කළ ඉංගිරීසි ජාතික ප්‍රැන්සිස් ජෝර්ජ් ස්ටීවන්ස් මහතාට බේඩ්න් පවල් සාමිතුමා විසින් අරඹන ලද ළමා ව්‍යාපාරය ලංකාවේ ස්වදේශික දරුවන් වෙත හදුන්වාදීමේ අදහස ඇති විය. එය සදහා ඔහු තම ඉංජිනේරු නිල නිවසට යාබඳව පිහිටි මාතලේ ක්‍රිස්තුදේව විද්‍යාලය තෝරා ගත්තේ ය. මාතලේ ක්‍රිස්තුදේව විද්‍යාලයේ විදුහල්පති ඩී. ඇල්ප්‍රඩ් ජයසිංහ මහතා සමග ද සාකච්ඡා කොට නියම කරගත් දිනක දී විද්‍යාලයේ ආචාර්ය මණ්ඩලය හා සිසුන් අමතා බේඩන් පවල් සාමිවරයා හා බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරය පිළිබඳ ව තමා දන්නා අන්දමින් කරුණු ඉදිරිපත් කරමින් දේශණයක් ද පවත්වනු ලැබිණ. මෙම දේශණයෙන් පසු පාසලේ සිසුන් තුළ මෙන්ම  ආචාර්ය මණ්ඩලය තුළ ද බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරය පිළිබඳ ව උනන්දුවක් ඇති වූ බව පාසල් ඉතිහාසයෙහි වාර්තා වී තිබේ. එම දේශණාවෙන් ඔද වැඩුණු සිංහල, දෙමළ, මුස්ලිම් හා  බර්ගර්  ජාතික සිසුන් 07 දෙනෙකු ජාති ආගම් භේදයෙන් තොර ව මෙතෙක් කිසිවෙකුත් නො දත් මේ නව වැඩසටහනට ඇතුලත්වීමට සිය කැමැත්තෙන් ඉදිරිපත්ව ඇත. තම්බෝ නඩරාජා, පීටර් බෝලින්, ආර්.ඩී.කොටුවේගෙදර, ආර්.බී.කපුවත්ත, ඒ.එම්. හමීඩ්, එම්. සහබ්ඩීන් සහ ජෝන් කරුණාරත්න යන සිසුන් 07දෙනා මේ පිරිසට අයත් විය. ලංකාවේ ප්‍රථම බාලදක්ෂයින් ලෙස  බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරය ශ්‍රී ලංකාව තුළ රෝපණය කිරීමේ මුල් පියවර මෙසේ අාරම්භ විය.

පළමු බාලදක්ෂ කණ්ඩායම
එෆ්.ජී.ස්ටීවන්ස් මහතා විසින් ක්‍රිස්තුදේව විද්‍යාලයේ බාලදක්ෂ කණ්ඩායම ආරම්භ කරනු ලැබූ ව ද එහි භාරකාරත්වය දැරීමට එතුමාට නො හැකි විය. ඒ් සදහා ක්‍රිස්තුදේව විද්‍යාලයේ එවක විදුහල්පතිතුමාගේ සොයුරු වූ එම විද්‍යාලයේ ම සේවය කල ඩී. චාල්ස් ජයසිංහ මහතා වෙත පවරනු ලැබිණ.  ඒ අනුව ලංකාවේ ප්‍රථම බාලදක්ෂ නායකයා වනුයේ චාල්ස් ජයසිංහ මහතා ය. මුල් බාලදක්ෂ කණ්ඩායමට එවකට රජයේ හා යුධ නිලධරයන් බොහෝ ගණනකගේ සහය ලැබුණ බව පැරණි වාර්තා වල දැක්වේ. 1914 පැන නැගුණු පළමු ලෝක සංග්‍රාමයත් සමග ම එෆ්.ජී.ස්ටීවන්ස් මහතා නැවත කොළඹට ස්ථාන මාරු කරන ලැබු හෙයින් එතැන් සිට ක්‍රිස්තුදේව විද්‍යාලයට එතුමාගේ සේවය අහිමි විය. 1915 වනවිට ආචාර්යවරුන්ද ඇතුළුව ලංකාව පුරා බාලදක්‍ෂයන් ගණන 248ක් සිටි බව සංගණන වාර්තා වල සදහන් වේ. බී. පී. තුමා විසින් එෆ්. ජී. ස්ටීවන්ස් මහතා යටත්විජිත කොමසාරිස් ධුරයට පත්කරනු ලැබීමෙන් අනතුරු ව 1914දී බ්‍රිතාන්‍ය බාලදක්ෂ සංගමයෙහි ලංකා ශාඛාව (British Boy Scout Association Ceylon Branch) වශයෙන් පිළිගැනීම සිදුවිය.

ප්‍රාදේශීය ශාඛා සංගම්
ස්ටීවන්ස් මහතා බස්නාහිර පළාතේ පළමු ප්‍රාදේශීය ශාඛා සංගමය පිහිට වූ අතර 1913 දී මහනුවර ධර්මරාජයේ ද, 1914 දී ගාල්ල මහින්දයේ ද බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරය ව්‍යාප්ත කළේ ය. ගාලු දිසා බාලදක්ෂ කොමසාරිස්වරයා ලෙස එෆ්. ජී. පියර්ස් මහතා ක්‍රියා කළේ ය. මින්පසු මාරුවීම් ලද දිස්ත්‍රික්ක තුළ ද බාලදක්ෂ කණ්ඩායම් ආරම්භ කරමින් බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරය ව්‍යාප්ත කිරීමට කටයුතු කරන ලදී. 1914 දී පළමුවන කොළඹ සමූහය ගාලු මුවදොර පිහිටි ක්‍රිස්තුදේව දෙව්මැදුරේ අරඹන ලදී. එය අාණ්ඩුකාර උතුමන්ගේ කණ්ඩායම ලෙසින් ද හැදින් වේ.

ලංකාවේ අවසාන අග්‍රාණ්ඩුකාරයා මෙන් ම ශ්‍රී ලංකාවේ ප්‍රථම විධායක නොවන ජනාධිපති වූ විලියම් ගොපල්ලව මහතාද, කොළඹ විශ්ව විද්‍යාලයේ ජ්‍යෙෂ්ඨ කථිකාචාර්ය දයා රෝහණ අතුකෝරාළ මහතා ඇතුළු කීර්තිමත් බාලදක්ෂයින් විශාල ප්‍රමාණයක් මෙම ලංකාවේ පළමු බාලදක්ෂ කණ්ඩායම විසින් දැයට දායාද කර ඇත.

බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරය පිළිබඳ ව ලංකාව පුරා දැනුවත් කිරීමේ අරමුණින් සිලෝන් ඉන්ඩිපෙන්ඩන්ස් (Ceylon Independence) පුවත්පතෙහි සතිපතා බාලදක්ෂ ප්‍රවෘත්ති තීරයක් වෙන් කරගැනීමට ද පසු ව The Ceylon Scout නමින් ප්‍රථම නිල පුවත්පත නිකුත් කිරීමට ද එතුමාට හැකි විය. මෙම පුවත්පත් මඟින් මෙන් ම අනෙකුත් ජාතික පුවත්පත් මඟින් ද ව්‍යාපාරයේ අරමුණු හා ප්‍රතිපත්ති එළිදක්වමින් ද බාලදක්ෂ ආචාර්යවරුන් ලෙස බැඳෙන ලෙස ඉල්ලා එකල සිරිලක ප්‍රභූන් වෙත ආයාචනය කරමින් ද ලිපි පළ කරන ලද්දේ ය. මේ සඳහා බී.එ්.ආර්. හියුස් මහතාගේ දායකත්වය අතිමහත් වේ. ගරු ජේ.ටී.ස්මෝල් (Rev.J.T.Small) දේවගැතිතුමාගේ ද ජේසු නිකායික ගරු සී.රිචඞ් (Rev.C.Reichard) පියතුමාගේ ද රජයේ රස පරීක්ෂක සී.ටී.සීමන්ස් (C.T.Symonds) මහතාගේ ද සහයෝගය එතුමාට ලැබිණ. 1916 දී ලෝක බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරයේ වෘක පෝතක අංශය ඇරඹුණ දින දී ම ලංකාවේ ප්‍රථම වෘක පෝතක රැළ වන 2 වන ගාල්ල රිච්මන්ඞ් විද්‍යාලයීය පෝතක රැළෙහි ආරම්භය ද 1918 දී කොළඹ දී අරඹන ලද ලංකාවේ මුහුදු බාලදක්ෂ අංශය ද 1920 දී අරඹන ලද මානවක බාලදක්ෂ අංශය ද ස්ටීවන්ස් යුගයට අයත් වේ. "සුදු රාජාලියා" යන අන්වර්ථ නාමයෙන් හැඳින්වූ මෙතුමාට එහි සේවය කළ හැකි වූයේ වසර 20 ක් පමණි.

සමස්ත ලංකා ප්‍රථම බාලදක්ෂ රැළිය
කොළඹ හැව්ලොක් තුරග තරග පිටියෙහි 1917 දී පැවති සමස්ත ලංකා ප්‍රථම බාලදක්ෂ බටහිර දිසාරැළිය මෙරට බාලදකෂයින්ට නවමු අද්දැකීමක් විය. මේ වන විටත් එෆ්. ජී. ස්ටීවන්ස් මහතා යටත්විජිත ආණ්ඩුව විසින් මෙසපොතේමියාවේ යුද සේවය කැඳවා තිබූ අතර යුද සේවය නිමා වූ වහා නැවතත් ලංකාවට පැමිණ යළිත් බාලදක්ෂ කටයුතු කෙරෙහි අවධානය යොමුකරනු ලැබුවේ ය. ඒ වන විටත් දේශීය වශයෙන් පරිනත පුහුණුවක් ලැබූ නායකයින් ගණනාවක් මෙන්ම බාලදක්ෂ සමූහ ගණනාවක් ද දිවයින පුරා ආරම්භ වී ඉතා දියුණු මට්ටමකින් පැවති බව බාලදක්ෂ ඉතිහාසයේ සදහන් වේ. නවවසරක රාජකාරියෙන් පසුව ලද නිවාඩුවෙන් පසු එංගලන්තයට ගිය එතුමා ග්ලැඞ්ස් ක්‍රොක්වෙල් (Gladys Crockwell) මෙණෙවිය හා විවාහ වී 1920 දී යළිත් ලංකාවට පැමිණියේ ය. එෆ්. ජී. ස්ටීවන්ස් මහතාගේ වසර 33ක බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරයට කරනු ලැබූ විශිෂ්ට සේවය අගයමින් බී. පී. තුමා විසින් පෞද්ගලික ව ඇගයීමට ලක්කරමින් 'රිදී වෘකයා'  සම්මානය ද ප්‍රදානය කරන ලද්දේ ය. ඒ් වන විට ලංකා බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරයෙහි පසුබිම බෙහෙවින් වෙනස් වී තිබිණ.  1921 දී පළමු වරට ලෝක බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරයේ නායක බේඩන් පවෙල් සාමිවරයා සහ ඔලේව් සෙන්ට් ක්ලෙයාර් මැතිනියගේ ලංකාවට සැපත් වීම සිදු විය. එම අවස්ථාවේ දී ඔවුන් පිළිගැනීමට කොළඹ ගාලූ මුවදොර පිටියේ පැවති රැළියෙන් අනතුරු ව බොහෝ හැල හැප්පීම් මධ්‍යයේ යටතේ එෆ්. ජී. ස්ටීවන්ස් මහතා විජිත කොමසාරිස් ධුරයෙන් ඉල්ලා අසු වූ අතර එම වකවානුවේදී එතුමා ලංකා බාලදක්ෂ කටයුතු සම්බන්ධයෙන් බොහෝ කණස්සල්ලෙන් ද සිටි බව වාර්තා වේ. පසුව මෙතුමා නැවත 1939 දී ගිහි සංගමයේ සභාපතිත්වයට පත්විය. මෙම වකවානුවේ දී ජාතික බාලදක්ෂ මූලස්ථානය විසින් එතුමා ගරු ප්‍රධාන කොමසාරිස් වශයෙන් ද පත් කරනු ලැබූ අතර ලංකා බාලදක්ෂ ව්‍යාපාරයේ පළමු ප්‍රධාන කොමසාරිස් වරයා වන්නේ ද මෙතුමා ය. කෙසේ හෝ ක්‍රිස්තුදේව විද්‍යාලයේ බාලදක්ෂ කණ්ඩාම පෙර තිබු උද්යෝගයෙන් අඛණ්ඩ ව පවත්වාගෙන ගොස් ඇති බව එම කණ්ඩායමේ පැරණි ලොග් සටහන් වලින් පෙනේ. 1940 වර්ෂයේ දී එෆ්.ජී.ස්ටීවන්ස් මහතා එම කණ්ඩායම නැරඹීම සදහා ප්‍රධාන කොමසාරිස්වරයා ලෙස පැමිණි අතර එය විද්‍යාලීය බාලදක්ෂ ලොග් පොතේ අත්සන් සහිත ව සටහන් තබා තිබේ. 1940.07.30 දින තබන ලද ලොග් සටහනකින් කියවෙන්නේ එතුමාට ගෞරව පිණිස එදින පාසලේ දරුවන් අමතා කතා කිරීමට ද එතුමාට අවස්ථාව ලබා දී තිබේ.

ශ්‍රී ලාංකීය ප්‍රථම බාලදක්ෂ කොමසාරිස් මෙන් ම ක්‍රිස්තු දේව බාලදක්ෂ සමූහයේ නිර්මාතෘතුමා වශයෙන් ද එතුමා සිහිකිරීම පිණිස එම විද්‍යාලෙයහි ඉදිකල බාලදක්ෂ උයනෙහි එෆ්. ජී. ස්ටීවන්ස් මහතාගේ උඩුකය ප්‍රතිමාවක් ද ඉඳිකර තිබේ. එතුමන් වෙනුවෙන් ලංකාවේ ඉදි වූ ඒකම සිහිවටන ප්‍රතිමාව ද මෙය වේ. මෙම නිර්මාණය මාතලේ හිටපු බාලදක්ෂ කොමසාරිස් රෙජිනෝල්ඩ් විල්සන් මහතාගේ ය.

රට පුරා පැවති සියළු ම බාලදක්ෂ ගිහි සංගම්වලට යමින් සහ ඒවායේ පවතින අඩුපාඩු අවම කර ගැනීමට සහාය වෙමින් බාලදක්ෂ මූලධර්ම අනුව ම බාලදක්ෂ කණ්ඩායම් මෙහෙයවීම සඳහා නායකයන්ට උපදෙස් දෙමින් ද 1945 වසරේ දී නැවත එංගලන්තය බලා යන තුරු ම ඉතා ප්‍රශංසනීය ආදර්ශවත් සේවාවක් කරන්නට එතුමාට හැකි විය.

ආශ්‍රිත

ෆ්‍රැන්සිස් ජෝර්ජ් ස්ටීවන්ස්


Bricktown es una estación del Detroit People Mover (DPM) de la ciudad de Detroit, Míchigan (Estados Unidos). Es administrada por el Departamento de Transporte de Detroit y se encuentra en las calles Beaubien y East Fort . La estación Bricktown fue inaugurada en 1987. Debe su nombre al Distrito Histórico de Bricktown. También sirve al cercano Wayne County Building  y a varios restaurantes y vida nocturna en el área.

Descripción
La estación Bricktown cuenta con 1 plataforma lateral. El DPM cerró temporalmente el 30 de marzo de 2020 debido a la disminución del número de pasajeros en medio de la pandemia de COVID-19. Desde entonces, el sistema ha reanudado el servicio, pero a partir de junio de 2022, Bricktown permanece cerrado y los trenes pasan por alto la estación y continúan hasta Greektown.

Véase también

 Anexo:Estaciones del Detroit People Mover

Referencias

Enlaces externos

 Estación Bricktown Thepeoplemover Consultado el 2 de agosto de 2022

Estaciones de ferrocarril de Estados Unidos inauguradas en 1987

Bricktown (Detroit People Mover)


An Echinodorus horizontalis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Karel Rataj. An Echinodorus horizontalis in nahilalakip ha genus nga Echinodorus, ngan familia nga Alismataceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Echinodorus

Echinodorus horizontalis


Mangan (IV) oksid je anorganski spoj s formulom MnO2. Ta crnkasta ili smeđa kruta tvar javlja se prirodno kao mineralni piroluzit, koji je glavna ruda mangana i sastojak manganovih nodula. Glavna upotreba za MnO2 je za suhe ćelije, kao što su alkalna baterija i cink-ugljikova baterija.

Kemijski spojevi

Manganov dioksid


Ajtanízovskaya  es una stanitsa del raión de Temriuk del krai de Krasnodar del sur de Rusia. Está situada en la península de Tamán, a orillas del limán Ajtanizovski, 24 km al oeste de Temriuk y 150 km al oeste de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 3 254 habitantes en 2010

Es cabeza del municipio Ajtanizovskoye, al que pertenecen asimismo Peresyp y Za Ródinu.

Historia

El asentamiento fue fundado en 1812 por cosacos provenientes de la cuenca del Dniéper. A finales del -principios del XX contaba con 2 151 habitantes. Hasta 1920 pertenecía al otdel de Tamán del óblast de Kubán.

Economía

Los principales sectores económicos de la población son el vinícola y el de la ganadería para la obtención de leche.

Personalidades

 Konstantín Prima (1912-1991), periodista y literato soviético.

Enlaces externos y referencias

 Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace.
 Este artículo es una traducción de su correspondiente en la edición en ruso de Wikipedia, Ахтанизовская.
 Mapa topográfico soviético en maps.vlasenko.net
 Основные административно-территориальные преобразования на Кубани (1793—1985 гг.) / Autores: A. S. Azarenova, I. Y. Bondar, N. S. Vertysheva — Krasnodar: Краснодарское кн. изд-во, 1986. — 394 p.

Localidades del raión de Temriuk del krai de Krasnodar
Localidades establecidas en 1812

Ajtanízovskaya