Bougainville, otok u južnom Pacifiku i autonomna regija u sastavu Papuanske Nove Gvineje. Gorovit je i pokriven gustim tropskim šumama. Najviši vrh je vulkan Balbi, visine 3123 m. Uspijevaju banane, kokosove palme, taro i sl. Veća naselja i luke su Kieta, Raua i Tinbutz.

Od 23. studenog do 7. prosinca 2019. godine bio je održan referendum na kojem se stanovnici izjašnjavaju žele li veću autonomiju u okviru Papuanske Nove Gvineje, ili punu neovisnost. Procjene prije početka referenduma govorile su o očekivanih preko 90% glasova za punu neovisnost. Bugenvilsko povjerenstvo za referendum dne 11. prosinca 2019. je objavilo službene ishode referenduma, na kojem je veoma uvjerljiva većina birača (98.31%) glasovala za neovisnost.

Stanovništvo

Većina stanovnika su kršćani, od čega 70% katolici, a značajna manjina od 1968. godine pripada posebnoj kršćanskoj denominaciji (Ujedinjena crkva Papuanske Nove Gvineje). Puno jezika se govori na otoku, a svrstani su u tri različite jezične porodice. Niti jednim jezikom se ne služi više od 20% stanovništva, a glavni jezici često imaju dijalekte čiji govornici ne razumiju druge dijalekte istog jezika. Najviše govornika ima jezik terei (27.000). Ostali jezici su halia (20.000, govori se u glavnom gradu Buka), naasioi ili kieta (20.000), siwai ili motuna (7.000), nehan (6.500), sibe ili nagovisi (6.000), rotokas (4.300), tinputz (3.900), solos (3.200), uisai (2.500), petats (2.000), takuu (1.800), saposa ili taiof (1.400), hahon (1.300), eivo ili askopan (1.200), bannoni (1.000), keriaka ili ramopa (1.000), torau (600) itd. Baitsi se često smatra dijalektom siwaija. Zbog silne jezične raznolikosti, za međusobno sporazumijevanje na otoku najčešće služi kreolski jezik tok pisin, uostalom rabljen diljem Papuanske Nove Gvineje. Engleski i tok pisin su jezici poslovnih ljudi i političara.

Povijest

Otok nosi ime po francuskom istraživaču Louisu-Antoineu de Bougainvilleu, koji ga je posjetio 1768. godine. Prvo su ga 1885. godine kolonizirali Nijemci, pa zatim godine 1918. Australci. Tijekom Drugoga svjetskog rata, zauzeli su ga Japanci i na njemu izgradili zračnu i pomorske luke. Nadirući na sjeverozapad k otoku New Britain duž Salomonskih Otoka, na Bougainville su se iskrcali Amerikanci 1. studenog 1943. godine i preuzeli dio otoka. Pred njim došlo je tada do boja na moru između američke i japanske eskadrile. Tek 1945. Australci su oslobodili cijeli otok od Japanaca. Tri desetljeća kasnije, 1975., Papuanska Nova Gvineja postala je neovisna od Australije, a Bougainville njen sastavni dio.

Separatistički pokret je dva puta proglašavao neovisnost "Sjevernih Salomonskih otoka", 1975. i 1990. U borbama s vlastima poginulo je između 15.000 i 20.000 ljudi. Pregovori su okončani 1997., kada je zajamčena autonomija. Bogatstvo koje se krije u otočnom rudniku Panguna procijenjeno je na 58 milijardi dolara.

Referendum o neovisnosti

Od 23. studenog do 7. prosinca 2019. godine održan je referendum o neovisnosti Bougainvillea. Biračkih mjesta je 829. Na samom Bougainvilleu ih je 800, u ostalim provincijama Papuanske Nove Gvineje ih je 25, a četiri su na zabačenim rudarskim mjestima. Bugenvilci iz dijaspore također su mogli glasovati, na dva mjesta u Australiji i dva na Salomonskim Otocima.

Mnogi sumnjaju u održivost neovisnog Bougainvillea. Satish Cand, profesor financija na University of New South Wales-a, upozorava da je Bougainville prikupio samo 705.000 američkih dolara od poreza na tvrtke, carine i drugih poreza. 12.100.000 dolara dobili su od vlade Papuanske Nove Gvineje, što znači da je Bougainville do 2016. godine dostigao samo 6% fiskalne samoodrživosti.

Mnoštvo ljudi okupilo se u subotu, prvog dana referenduma, u prikladno nazvanom parku Bel Isi (Mir) u Buki, prvog dana dvotjednog referenduma, kako bi odlučilo treba li otočje postati neovisno od Papuanske Nove Gvineje. Usred značajnog prisustva sigurnosnih snaga, stotine Bugenvilaca marširalo je ulicama dok su slijedili predsjednika autonomne regije, Johna Momisa, dok je stigao na biračko mjesto dati svoj glas. Momis je u pratnji svog ministra unutarnjih poslova, Pukaa Temua, te povjerenika za referendum, Rubyja Mirinke, prvi dao svoj glas.

Na referendumu je, od 206 731 registriranih birača, biračko pravo iskoristilo njih 181 067. Od njih je za veću autonomiju unutar Papuanske Nove Gvineje glas dalo 3 043 ljudi (1.69%). Bilo je 1 096 nevažećih listića. Golema većina birača, njih 176 928 (98.31%), glasovalo je za punu neovisnost Bougainvillea.

Izvori

Vanjske poveznice

 Službena stranica bugenvilske vlade
 Povjerenstvo referenduma o neovisnosti 2019.

Zemljopis Papue Nove Gvineje
Nesamostalni teritoriji država Australije i Oceanije

Bougainville


RAM (සසම්භාවී ප්‍රවේශ මතකය)

පරිගණකකරණය යනු පරිගණක මෘදුකාංග හා දෘඩාංග ඇතුළත්ව පරිගණක තාක්ෂණය දියුණු කිරීමේ හා භාවිතා කිරීමේ ක්‍රියාවයි. එය තොරතුරු තාක්ෂණයේ පරිගණක සඳහා විශේෂිත කොටසයි. පරිගණක විද්‍යාව යනු පරිගණකකරණයේ සෛද්ධාන්තික/න්‍යායාත්මක පදනම අධ්‍යයන‍ය කිරීම හා පරිගණකකරණයේ දී න්‍යායන් / සිද්ධාන්ත යොදා ගැ‍නීමයි.

2005 - පරිගණක විෂය මාලාව - නිර්වචනය

දළ වශයෙන් සලකන කළ අපට පරිගණක නිෂ්පාදනයට අදාල, පරිගණක සේවා අවශ්‍ය වන හෝ පරිගණකවලින් දායකත්වය ලබා ගන්නා ඉලක්කගත ඕනෑම ක්‍රියාවලියක් ලෙස පරිගණකකරණය අර්ථ දැක්විය හැක. මේ හේතුවෙන් විවිධ අවශ්‍යතා ගණනාවක් සඳහා එක එකකට ගැලපෙන පරිදි දෘඪාංග සහ මෘදුකාංග පද්ධතීන් සැලසුම් කිරීම සහ නිර්මාණය කිරීමත් පරිගණකකරණයට අයත් වේ. එසේම දත්ත සැකසුම, ව්‍යුහකරණය සහ විවිධ වර්ගවලට අයත් තොරතුරු කළමනාකරණය ; පරිගණක භාවිතයෙන් විද්‍යාත්මක අධ්‍යයනයන් කිරීම ; බුද්ධිමත් ආකාරයට හැසිරෙන පරිදි පරිගණක පද්ධති නිර්මාණය ; සන්නිවේදක සහ විනෝදාශ්වාදයට අදාල වැඩසටහන් නිර්මාණය සහ භාවිතය ; ඕනෑම නිශ්චිත අවශ්‍යතාවයක් සඳහා අදාලවන තොරතුරු සෙවීම සහ රැස් කිරීම ආදී ලෙස විශාල කාර්යයන් ගණනාවක් පරිගණකකරණයට අයත් වේ. ඒවා පරිමිත ලැයිස්තුවකට ලබා ගත නොහැකි තරම් වන අතර මෙම ක්ෂේත්‍රයේ විභවතාවයන් ද විශාල වේ.

http://en.wikipedia.org/wiki/Compute

පරිගණකකරණය


Mișcarea völkisch (în germană völkische Bewegung) a reprezentat interpretarea germană a mișcării populiste, cu accent pe aspectele romantice ale folclorului și ale "organicului", i.e. o "comunitate natural dezvoltată în unitate", caracterizată de metafora trupul-poporului (Volkskörper) care caracteriza întreaga populație începând cu târziul secolului XIX până în perioada nazistă.

Traducere
Termenul völkisch (derivat din cuvântul german Volk) corespunde ideii de "grup etnic" al unei populații sau popor, având în limba germană conotația de "alimentat de popor". Conform istoricului James Webb, termenul implică și "aspecte ce țin de națiune, rasă și trib". Völkisch nu are un termen echivalent în limba engleză sau română, însă poate fi caracterizat drept "etnonaționalist", "rasial-naționalist" sau "etnorasial". Mișcarea völkisch nu a fost o mișcare unificată, ci "un amalgam de credințe, frici și speranțe care și-au găsit afirmare în variate mișcări și au fost deseori articulate pe un ton sentimental" declara Petteri Pietikainen cu privire la influențele völkisch asupra lui Carl Gustav Jung. Această mișcare a fost "cu siguranță cel mai mare grup" din cadrul mișcării revoluționare conservatoare în Germania. Totuși, asemenea "revoluționar-conservator" sau "fascist", völkisch este un termen complex. Într-o definiție mai restrânsă poate fi utilizat pentru a a desemna strict grupurile care consideră ființele umane ca fiind esențialmente "preformate" din sânge, i.e. din trăsături moștenite. Ideea definitoare, în jurul căreia mișcarea völkisch se regăsește, a fost aceea de Völkstrum (sensul fiind similar combinației dintre cuvântul "folclor" și "etnie"). Volkstümlich ar însemna "populist" sau "popular" în acest context.

Origini în secolul XIX
Mișcarea völkisch își are originile în naționalismul romantic susținut de primii romantici precum Johan Gottlieb Fichte în lucrarea Addresses to the German Nation publicată în perioada războaielor napoleoniene, începând cu 1808, în special în cel de-al optulea discurs, "Ce este un popor, în sensul pur al termenului, și ce este dragostea de patrie?", unde în încercarea de a răspunde la următoarea interogație: ce-ar putea justifica strădania individului nobil "și credința sa în veșnicia și imortalitatea lucrării sale", precizează că ar putea fi doar "natura spirituală particulară a mediului uman din care el însuși, cu toate gândurile și acțiunile sale... a răsărit, și anume oamenii a cărui moștenitor este și în cadrul cărora s-a format și a crescut în ceea ce este". Mișcarea a combinat interesul - mânat de sentimentul patriotic - în folclorul german, istoria locală și populismul antiurban cu numeroase asemănări din lucările lui William Morris. "În parte, această ideologie a reprezentat o revoltă împotriva modernității", remarcă Nicholls. Scopul era o viață trăită independent într-o relație mistică cu tărâmul; era o reacție la alienarea culturală a Revoluției industriale și a liberalismului "progresiv" specific perioadei târzii a secolului XIX și a banalității sale materialiste. Sentimente asemănătoare erau exprimate și în Statele Unite în anii 1930 de către scriitorii populiști uniți într-o adunare intitulată Southern Agrarians.

Mișcarea völkisch, în evoluția sa, a implementat uneori aspecte ezoterice și arcane ale ocultismului folcloric alături de "iubirea față de rasă" și, în unele cercuri, un tip de antisemitism corelat cu naționalismul etnic. Multe asemenea mișcări au adoptat idei anticomuniste, anticapitaliste, antiparlamentare și antiimigratie. Mai târziu, ideea völkisch de "comunitate națională" (în germană Volksgemeinschaft) a fost adoptată cu rolul de a-i exclude pe evrei.

Înainte și după Primul Război Mondial
Un număr de mișcări populiste völkisch care au evoluat pe parcursul secolului XIX în Imperiul German, sub influența naționalismului romatic, au dezvoltat trăsături propagandiste în urma înfrângerii Germaniei în cadrul Primului Război Mondial, iar politizarea termenul de "popor" (în germană Volk) a fost intensificată. Același termen a fost utilizat ca stindard pentru noi forme de naționalism etnic, precum și de partidele socialiste internaționale în calitate de sinonim pentru proletariatul din ținuturile germane. De la politicienii de stânga, elementele culturii folk s-au răspândit la partidele claselor mijlocii. În timp ce Volk avea sensul de "proletariat" în contextul politicii de stânga, în cele de centru și dreapta avea sensul de "rasă". Deși interesul principal al mișcărilor mistice germane era renașterea tradițiilor și obiceiurilor native păgâne (deseori postulate în contextul unui ezoterism cvasi-teosofic), preocuparea evidentă față de puritatea rasei a motivat ramificațiile sale cu caracter politic accentuat precum Germanenorden (Ordinul Germanic sau Teutonic), o societate secretă întemeiată la Berlin în 1912 care își obligă candidații să demonstreze că nu aveau descendență "neariană" și să promită păstrarea purității în căsătorie. Grupări locale ale cultului se întâlneau să sărbătorească solstițiul de vară, o festivitate neopăgână importantă în cercurile volkisch - și mai târziu în Germania nazistă -, și mai regulat să citească Edda și alți mistici germani. Această ramura a mișcării völkisch s-a dezvoltat rapid într-un sentiment ultranaționalist și a adoptat antisemitismului aflat în creștere în perioada respectivă.

O altă mișcare völkisch din aceeași perioadă a fost Tatkreis. George Mosse a examinat literatura völkisch în 1966 și a identificat unele dintre cele mai "respectabile" și fundamentale modalități prin care aceste sensibilități se transmiteau: textele școlare care expuneau o perspectivă romantică a trecutului german "pur", orientarea spre natură a Mișcării Tineretului German și nuvelele cu eroi volkisch ideali și cruzi precum Der Wehrwolf  de Hermann Löns (1910). Nu toate societățile folclorice influențate de naționalismul romantic erau localizate în Germania. Mișcarea völkisch reprezenta o forță și în Austria. Comunitatea Monte Verita care a luat naștere în 1900 în Ascona, Elveția, este descrisă de criticul de artă Harald Szeemann drept "avanpostul sudic al unui lebensreform nordic". Acesta implementa o combinație de elemente anarhice, anarho-comuniste și variate forme de boemianism sau neopăgânism artistic.

Influențe asupra ideologiei naziste
Ideologiile völkisch au influentat dezvoltarea ideologiei naziste. Joseph Goebbels a declarat public în 1927 la adunarea Nürnberg că dacă mișcarea populistă (völkisch) ar fi înțeles puterea și cum să scoată mii de oameni în stradă, ar fi obținut puterea politică pe 9 noiembrie 1918 (izbucnirea Revoluției Germane din 1918-1919 care a reprezentat sfârșitul monarhiei germane). Adolf Hitler a redactat în Mein Kampf (în română: Lupta mea) că: "ideile fundamentale ale mișcării național-socialiste sunt populiste (völkisch) și ideile populiste sunt național-socialiste". Perspectiva nazistului radical era formulată în termeni populiști în perioada când Eugen Fischer își susținea discursul inaugural în calitate de rector afiliat partidului nazist intitulat The Conception of the Völkisch state in the view of Biology (29 iulie 1993). Societatea Thule a fost fondată pe 17 august 1918 de Rudolf von Sebottendorff sub denumirea originală de Studiengrupper fur Germanisches Altertum (Grup de studiu al Antichității germane), și a diseminat propagandă antisemită și antirepublicană. Karl Harrer, membrul Thule implicat în mod direct în crearea DAP în 1919, a fost marginalizat la finalul anului când Hitler a introdus reglementări împotriva cercurilor conspiraționiste, iar Societatea Thule a fost dizolvată câțiva ani mai târziu. Cercurile völkisch au transmis moștenirii naziste un singur lucru semnificativ: în 1919, membrul Thule Friedrich Krohn a creat versiunea originală a svasticii naziste.

În ianuarie 1919, Societatea Thule a avut un rol esențial în întemeierea Deutsche Arbeiter-Partei (Partidul Muncitorilor Germani sau DAP) care a devenit mai târziu Partidul Muncitoresc Național-Socialist German (NSDAP), cunoscut drept Partidul Nazist. Membri Thule sau vizitatori care se vor alătura curând partidului nazist îi include pe Rudolf Hess, Alfred Rosenberg, Hans Frank, Gottfried Feder, Dietrich Eckart și Karl Harrer. Remarcabil, Adol Hitler nu a fost vreodată membru al Societății Thule, iar Rudolf Hess și Alfred Roseberg erau doar oaspeți aflați în vizită în cadrul societății în anii de dinaintea afilierii acestora cu mișcarea nazistă. Munchener Beobachter (ro: Observatorul Munich), deținut de Sebottendorff, a reprezentat presa unui alt partid naționalist mai mic, devenind mai târziu Völkischer Beobachter (ro: Observatorul Poporului). Societatea Thule nu a avut membri din eșalonul superior al partidului și oficialilor naziști li s-a interzis orice implicare în societăți secrete, astfel legătura dintre ideologiile völkisch și NSDAP poate fi exagerată. Conform istoricului Nicholas Goodrick-Clarke, o mitologie imaginativă a crescut în jurul așa-zisei influențe a Thule-Gesellschaft în interiorul partidului nazist.

Vezi și
 Teorie rasială

Referințe și Note

Bibliografie
 Dohe, Carrie b. Jung's Wandering Archetype: Race and Religion in Analytical Psychology.Italic text'London: Routledge, 2016.
 Goodrick-Clarke, Nicholas. 1985. The Occult Roots of Nazism: The Ariosophists of Austria and Germany 1890-1935. Wellingborough, England: Aquarian Press. ISBN 0-85030-402-4. (1992. The Occult Roots of Nazism: Secret Aryan Cults and Their Influence on Nazi Ideology. New York: New York University Press. ISBN 0-8147-3060-4)
 Kurlander, E. 2002. "The Rise of Völkisch-Nationalism and the Decline of German Liberalism: A Comparison of Liberal Political Cultures in Schleswig-Holstein and Silesia 1912–1924", European Review of History 9(1): 23-36. Abstract
 Mosse, George L. 1964. The Crisis of German Ideology: Intellectual Origins Of The Third Reich. New York: Grosset & Dunlap.
 Stern, Fritz. 1961, 1963. The Politics Of Cultural Despair: A Study In The Rise Of The Germanic Ideology. Berkeley: University of California Press.

Naționalism
Mișcări sociale
Cuvinte și expresii în limba germană
Fascism

Mișcarea Völkisch


Karl Georg Büchner, ( d. 17 Ekim 1813, Goddelau, Hessen Büyük Dükalığı - ö. 19 Şubat 1837, Zürih, İsviçre) Alman oyun yazarıdır. 20. yüzyıl Alman tiyatrosunun temellerini atmıştır. Alman romantizminin aksine yapıtlarında, insanları toplumsal, tarihsel ve psikolojik boyutları ile ele aldı. 1835'te yazdığı, ilk oyunu olan Danton'un Ölümü, Fransız Devrimi'ni konu alıyordu. 1836'da yazmaya başladığı fakat yarıda kalan oyunu Woyzeck sonradan Alban Berg tarafından opera olarak bestelendi. Lenz adında bir uzun öykü yazmıştır.

Darmstadt yakınlarındaki Goddelau'da Dünya'ya geldi. 1831'de Strazburg'da tıp okumaya başladı. 1833'te Giesen Üniversitesi'ne geçti; felsefe, tarih dersleri aldı. 1834'te "Hessenli Köy Habercisi" adlı bir bildiri dağıtarak, köylülere kendi haklarını elde etmeleri ile ilgili bir çağrıda bulundu. Ancak bizzat köylüler tarafından ihbar edilip, kaçmak zorunda kaldı. 1835'te Zürih Üniversitesi'nde doğa bilimleri doktorası yaptı. Victor Hugo'dan oyunlar çevirdi. 1836 yılında Zürih Üniversitesi'nde Karşılaştırmalı Anatomi Kürsüsü'nde hoca oldu.

Çağdaş tiyatronun gelişmesinde derin bir etkisi olan Büchner, bir oyun yazarının tarihle ilgilenmesi gerektiğini savunmuş ve bireyin adaletsiz toplumsal yaşam düzeni içinde yalnızlığını ve iletişimsizliğini, toplumsal ve tarihsel koşulların elvermezliğini ortaya koymaya çalışmıştır. Fransız Devrimi ve Aydınlanma hareketinin etkilerini taşıyan yapıtlarında, tarihte halkın konumu, sıradan insanların yazgı sorunlarını (Danton'un Ölümü), monarşinin gülünçlüğü (Leonce ve Lena), insan kişiliğini ezen toplumsal baskıyı ve bu baskıya karşı bilincin uyanışını (Woyzeck) işleyen Büchner, son yıllarında içinde yaşadığı Alman romantik akımını aşmış, yeni bir gerçekçilik anlayışıyla kesin kurallara bağlı dramatik tiyatro anlayışının dışına çıkmıştır. Maddeci düşünür Ludwig Büchner onun kardeşidir.

23 yaşında tifo hastalığı yüzünden Woyzeck'i tamamlayamadan ölmüştür.

Seçilmiş oyunları
 Danton'un Ölümü
 Lenz
 Woyzeck
 Leonce İle Lena

Kaynakça

Ayrıca bakınız
 Georg Büchner Ödülü

1813 doğumlular
1837 yılında ölenler

Alman oyun yazarları
Alman devrimciler

Tifüsten ölenler

Karl Georg Büchner


Unter Kulturministerium versteht man ein Ministerium, das sich um die Angelegenheiten der Kulturpolitik kümmert. Neben den allgemeinen Agenden (Kulturförderung, Veranstaltungswesen und Ähnlichem) umfasst das Portefeuille in vielen Staaten im Besonderen das Kulturerbe (Kulturerbeministerium, also Denkmalschutz).

Sonderfälle sind Ministerien mit dem Schwerpunkt auf der nationalen Volkskultur (Ministerium für Volkskultur) oder auf Angelegenheiten der Künste (Kunstministerium).

Liste

Historische Staaten
 : Ministerium für Kultur

Ministerien für Volkskultur

Ministerien, die sich speziell um die nationale Kultur kümmern
Siehe auch:
 Minderheitenministerium – zu Angelegenheiten der nationalen Indigenen Völker
 :  –  – TPK, für Entwicklung der Angelegenheiten der Māori
 Religionsministerium – zu religiöser Kultur
 Integrationsministerium – zur Integration der Kulturen
 Diasporaministerium – zu Auslands-Staatsangehörigen
im Allgemeinen:
 : , für Kulturelles Erbe und Kommunikation, insbesondere die Sprachen Frankreichs
 : , für Kunst, Kulturelles Erbe und Gälische Kultur
 :  – seit 2010

historisch:
 : 1937–1945 Ministero della Cultura Popolare (Minculpop) – 1934 als Staatssekretariat für Presse und Propaganda

Siehe auch
 Kultusministerium (ein Bildungsministerium in Deutschland)
 Ständige Konferenz der Kultusminister der Länder in der Bundesrepublik Deutschland, kurz: Kultusministerkonferenz
 Beauftragter der Bundesregierung für Kultur und Medien, Staatsminister in Deutschland

Literatur
 Béla Rásky, Edith M. Wolf Pérez, Veronika Ratzenböck; Österreichische Kulturdokumentation, Internationales Archiv für Kulturanalysen (Hrsg.): Cultural policy and cultural administration in Europe: 42 outlines. Band 4 von Schriftenreihe der Österreichischen Kulturdokumentation, Verlag Österreichische Kulturdokumentation, Internationales Archiv für Kulturanalysen, 1996.
 H. Edward Flentje: State Administration in Cultural Context. Kapitel 4 in: John J. Gargan: Handbook of State Government Administration. Band 75 von Public administration and public policy. CRC Press, 1999, ISBN 978-0-8247-4203-4, S. 59–95.

Einzelnachweise

Liste (Ministerien)

Kulturministerium


سيدي بلعطار إحدى بلديات دائرة عين تادلس التابعة لولاية مستغانم.

مراجع

أماكن مأهولة في ولاية مستغانم
سيدي بلعطار

سيدي بلعطار


Strumaria, biljni rod u porodici zvanikovki, dio podtribusa Strumariinae. Postoji 27 priznatih vrsta, lukovičastih trajnica na jugu Afrike.

Rod je opisan 1797., a tipična je vrsta Strumaria truncata Jacq.

Vrste

 Strumaria aestivalis Snijman
 Strumaria barbarae Oberm.
 Strumaria bidentata Schinz
 Strumaria chaplinii (W.F.Barker) Snijman
 Strumaria discifera Marloth ex Snijman
 Strumaria gemmata Ker Gawl.
 Strumaria hardyana D.Müll.-Doblies & U.Müll.-Doblies
 Strumaria karooica (W.F.Barker) Snijman
 Strumaria karoopoortensis (D.Müll.-Doblies & U.Müll.-Doblies) Snijman
 Strumaria leipoldtii (L.Bolus) Snijman
 Strumaria luteoloba Snijman
 Strumaria massoniella (D.Müll.-Doblies & U.Müll.-Doblies) Snijman
 Strumaria merxmuelleriana (D.Müll.-Doblies & U.Müll.-Doblies) Snijman
 Strumaria perryae Snijman
 Strumaria phonolithica Dinter
 Strumaria picta W.F.Barker
 Strumaria prolifera Snijman
 Strumaria pubescens W.F.Barker
 Strumaria pygmaea Snijman
 Strumaria salteri W.F.Barker
 Strumaria speciosa Snijman
 Strumaria spiralis (L'Hér.) W.T.Aiton
 Strumaria tenella (L.f.) Snijman
 Strumaria truncata Jacq.
 Strumaria unguiculata (W.F.Barker) Snijman
 Strumaria villosa Snijman
 Strumaria watermeyeri L.Bolus

Sinonimi
 Bokkeveldia D.Müll.-Doblies & U.Müll.-Doblies
 Carpolyza Salisb.
 Eudolon Salisb.
 Gemmaria Salisb.
 Hessea P.J.Bergius ex Schltdl.
 Hymenetron Salisb.
 Nesynstylis Raf.
 Pugionella Salisb.
 Stylago Salisb.
 Tedingea D.Müll.-Doblies & U.Müll.-Doblies

Izvori

Amaryllidoideae

Strumaria


"This Is Me Trying" (estilizado em letras minúsculas) é uma canção gravada pela artista musical estadunidense Taylor Swift, presente em seu oitavo álbum de estúdio Folklore (2020). Foi composta pela intérprete em conjunto com Jack Antonoff, com produção assinada por ambos; enquanto Joe Alwyn foi creditado como co-produtor. "This Is Me Trying" é uma faixa orchestral pop e dream pop com uma produção apresentando órgão, batidas lentas e trompas.

"This Is Me Trying" foi escrito a partir da "perspectiva de três personagens diferentes"; Swift transmitiu as emoções sentidas em 2016 e 2017. O narrador de "This Is Me Trying" abraça a perspectiva da "parte rejeitada com efeitos devastadores". Swift tenta se esconder como narradora da faixa, ao aceitar o ponto de vista de outras pessoas sobre ela. Nas resenhas do Folklore, os críticos elogiaram a produção e seu conteúdo lírico, e alguns elogiaram o desempenho vocal de Swift. "This Is Me Trying" alcançou a posição trinta e nove na Billboard Hot 100 dos Estados Unidos e entrou nas paradas da Austrália, Canadá, Cingapura e Reino Unido. Recebeu a certificação prata da British Phonographic Industry (BPI). Swift gravou a canção para o documentário Folklore: The Long Pond Studio Sessions, do Disney+, e cantou-a para a The Eras Tour (2023–2024). A faixa foi usada nos Jogos Olímpicos de Verão de 2020 e foi apresentada na série de televisão estadunidense Gossip Girl (2021).

Antecedentes e produção
A cantora e compositora estadunidense Taylor Swift concebeu seu oitavo álbum de estúdio, Folklore (2020), como frutos de visuais mitopoéticos em sua mente, como resultado de sua imaginação "correndo solta" enquanto se isolava durante a pandemia de COVID-19. Ela recrutou Jack Antonoff, que havia escrito e produzido canções para os três álbuns de estúdio anteriores de Swift, como produtor do álbum. Eles escreveram e produziram quatro canções no Folklore, incluindo "This Is Me Trying". O ator inglês Joe Alwyn, então namorado de Swift, foi creditado como co-produtor da faixa. Swift escreveu a letra "a partir da perspectiva de três personagens diferentes"; ela transmitiu as emoções sentidas em 2016 e 2017: "Senti que não valia absolutamente nada". O primeiro verso trata de um personagem que está em crise de vida e fracassando no relacionamento, enquanto o segundo verso é sobre alguém que "tem muito potencial, mas sente que perdeu na vida", caindo no álcool vício e tem "problemas para lutar todos os dias". No terceiro verso, Swift se perguntou como seria a música se fosse produzida pela banda The National.

A música foi gravada no Kitty Committee Studio em Beverly Hills por Laura Sisk e Antonoff. Este último também tocou baixo, guitarra elétrica, bateria, órgão e teclado, que foram gravados no Conway Recording Studios em Los Angeles e no Electric Lady Studios em Nova Iorque.

Estrutura musical e conteúdo lírico
"This is Me Trying" foi escrita a partir de múltiplas perspectivas. A música foi inspirada em seu estado de espírito entre os anos de 2016-2017, quando ela "sentiu que [ela] não valia absolutamente nada". Também contém temas de dependência e crise existencial. De acordo com Swift, as pessoas ao seu redor não sabiam que ela tentava "não cair nos velhos padrões"; ela também disse que a música toca no alcoolismo. A letra também aborda "onde está a vida dela", notada no verso, "Eu me desperdicei como todo o meu potencial". A música documenta a responsabilidade e o arrependimento de alguém que admite sentir que não é suficiente. No entanto, existem "sentimentos de esperança e crescimento".

O narrador de "This Is Me Trying" abraça a perspectiva da "parte rejeitada com efeitos devastadores". Swift tenta se esconder como narradora da faixa, pois dá "crença à visão que a outra pessoa tem dela". Ela transmite a ideia de que tem o hábito de precisar "da última palavra, em público e privado" e isso tem sido sua queda. "This Is Me Trying" é uma faixa orchestral pop e dream pop. Sua instrumentação apresenta um órgão "bocejante", trompas "sutis", percussões, cordas e um saxofone. "This Is Me Trying" evolui para uma "grandeza orquestral destruída". Laura Snapes, do The Guardian, escreveu que a canção "[soava] ainda mais perturbadora pela forma como a voz de Swift, processada de uma forma vasta e fantasmagórica, parece abranger toda a música com seu desespero".

Uso na mídia
Folklore foi lançado em 24 de julho de 2020, pela Republic Records. Na lista de faixas, "This Is Me Trying" ocupa a décima posição entre dezesseis faixas. A canção alcançou as paradas nacionais em Cingapura (15), Austrália (18), e Canadá (30). Nos Estados Unidos, entrou na posição trinta e nove tanto na Billboard Hot 100, Hot Rock & Alternative Songs, quanto no Rolling Stone. Em outras paradas, a faixa alcançou a posição dezoito no Heatseeker Chart da Suécia e número trinta e nove no Audio Streaming Chart do Reino Unido. Recebeu a certificação prata da British Phonographic Industry (BPI), pela venda de 200 mil unidades.

Após o lançamento do álbum, Swift gravou uma versão simplificada de "This Is Me Trying" para o documentário Folklore: The Long Pond Studio Sessions, do Disney+, e seu álbum ao vivo em 25 de novembro de 2020. Em 2023, Swift embarcou em seu sexta turnê, a The Eras Tour, que contém um segmento de "músicas surpresa" onde ela canta músicas aleatórias de sua discografia. Em 18 de março, Swift cantou "This Is Me Trying" como uma "música surpresa" durante um show em Glendale, Arizona, como parte da turnê. A faixa foi usada em um vídeo promocional lançado em agosto de 2021 comemorando o retorno da ginasta estadunidense Simone Biles aos Jogos Olímpicos de Verão de 2020, depois que ela desistiu de vários eventos devido a problemas médicos. Foi apresentado no sétimo episódio da primeira temporada da série de televisão estadunidense Gossip Girl (2021).

Notas

Referências

Canções de 2020
Canções gravadas por Taylor Swift
Canções compostas por Taylor Swift
Canções produzidas por Taylor Swift
Canções compostas por Jack Antonoff
Canções produzidas por Jack Antonoff

This Is Me Trying


Sidi Bel Abbes (, ) er en af Algeriets 48 provinser. Administrationscenteret er Sidi Bel Abbes.

Eksterne henvisninger

Provinser i Algeriet

Sidi Bel Abbès (provins)


Basalt bezeichnet

 Basalt, ein basisches (SiO₂-armes) Ergussgestein
 Basalt  Deckname des Projektes "Dachs IV"

Orte in den Vereinigten Staaten:
 Basalt (Colorado), im Eagle County
 Basalt (Idaho), im Bingham County
 Basalt (Nevada), im Mineral County

Sonstiges:
 Operation Basalt, Kriegshandlung im Zweiten Weltkrieg auf der Insel Sark, eine der Kanalinseln
 Basalt Lake, See im Southeast Fairbanks, Alaska
 Basalt Canal, Kanal im Bonneville County, Idaho
 Basalt Quarry, Mine im Cibola County, New Mexico

Siehe auch:
 Basalt Creek
 Basalt Point

Basalt (Begriffsklärung)


YaCy (pronunțat "ya si:") este un motor de căutare distribuit, gratuit, construit pe principiile rețelelor peer-to-peer. Codul sursă este scris în Java, distribuit pe câteva sute de computere, așa-numiții YaCy-peers. Fiecare YaCy-peer străbate internetul, analizează, indexează rezultatele și salvează rezultatele indexate într-o bază de date comună (așa-numitul "index"), care este împărțită cu ceilalți YaCy-peers folosind principiile rețelelor P2P.

Comparat cu motoarele de căutare semi-distribuite, rețeaua YaCy are o arhitectură descentralizată. Fiecare YaCy-peer este egal și nu există niciun server central. Motorul de căutare poate fi rulat atât în modul "robot de căutare" cât și ca un server proxy local, indexând paginile vizitate pe calculatorul utilizatorului (Sunt asigurate mai multe mecanisme pentru protejarea identității utilizatorilor).

Accesul la funcțiile de căutare este făcut de un server care rulează local, având o bară de căutare, care returnează rezultatele la fel ca și orice alt motor popular de căutare.

Componentele sistemului
Motorul de căutare YaCy este bazat pe 4 componente majore:
Robotul Un motor de căutare care trece de la pagină la pagină, analizând conținutul fiecăreia.
Indexatorul Creează un index de cuvinte inversate, (în engleză Reverse Word Index, RWI), pentru ca fiecare cuvânt din RWI să aibă propria listă de adrese relevante și informații bine clasificate. Cuvintele sunt salvate sub formă de hash-uri de cuvinte.
Interfața de căutare și administrare Facută ca o interfață web asigurată de un servlet HTTP local cu un motor servlet.
Depozitul de date Folosit pentru a stoca indexul de cuvinte inversate într-un tabel hash distribuit.

Avantaje

 Pentru că nu există un server central, rezultatele nu pot fi cenzurate cu ușurință, și reliabilitatea este (cel puțin teoretic) ridicată, pentru că nu există un singur punct de eșec, iar indexul de căutare este salvat în mod redundant.
 Pentru că motorul nu este deținut de o companie, nu există un sistem centrat de reclame.

Dezavantaje
 Pentru că nu există un server central și rețeaua YaCy este deschisă tuturor, persoane rău-intenționate sunt capabile să insereze rezultate contaminate comercial sau greșite.
 Verificarea rezultatelor este făcută de pe dispozitivul clientului, ceea ce face computerul care rulează YaCy încet și face căutarea mult mai înceată decât pe un motor de căutare al competiției, de exemplu Google.

Vezi și
 Dooble; un browser web open-source având încorporat motorul de căutare YaCy
 Sciencenet; un motor de căutare a datelor științifice, bazat pe YaCy
 Arado.sf.net – un motor de căutare open-source, cu bază de date a adreselor web

Note

Legături externe

 pagina dezvoltatorului pe GitHub

Motoare de căutare
Software multiplatformă
Software liber

YaCy


Tu mirada es una telenovela se fue producción Canal 4 por realiza por Griselda Álvarez, La telenovela comenzó a emitirse en el Canal 4 el 20 de febrero de 2012, reemplazando a Enamorada. Esta Protagonizada por Patricia Moroyoqui y Ernesto Quintana como coprotagonista de Maritza Rodríguez y Luis Alcaraz, y con las participaciones antagónicas de Yamel Mendivi y Rosendo López.

Argumento
Isabella Juares "La Savilana", es una tierna y humilde joven trabajadora que vende flores en su puesto en un mirador en Bogotá, y es allí donde la conoce José Ángel Rivero del Castillo, un hombre rico y atractivo que se enamora perdidamente de ella. Sin embargo para que ellos puedan ser felices deben atravesar muchas adversidades ya que habrá bastantes oponentes en el camino. Entre ellos la madre y novia de Alejnadro "Alex", Julia y Déborah "La Debodora" quienes harán hasta lo imposible por deshacerse de Isabella "La Savila - La Savilana".

Mientras tanto Azucena consigue llegar a trabajar en el vivero de los Gaxiola Rivero debido a su gusto por las flores y es así como acerca más y más a Alejnadro "Alex", pero a la vez se acerca más al peligro, ya que Déborah la engaña, logrando así que la pobre Azucena termine en la cárcel. Estando en la cárcel conoce a Fernando, un apuesto abogado que la ayudará a salir de la cárcel, mientras que Alejandro "Alex" hasta la acusó de los crímenes que supuestamente había cometido.

Cuando Azucena finalmente logra salir de la cárcel tendrá que decidir si volver con Alejandro "Alex" o quedarse con la persona que la había apoyado durante el proceso legal, Y Isabella "La Savilana" y Alejandro por amor en Tu mirada.

Elenco
 Patricia Moroyoqui - Isabella Juárez "La Savila" / "La Savilana"
 Ernesto Quintana - Alejandro Gaxiola Rivero "Alex"
 Yamel Mendivi - Déborah de la Cruz "La Deboradora"
 Rosendo López - Enrique Landa Rangel
 Luis Alcaraz - Martin Lee
 Maritza Rodríguez - Lucía Parra
 Guadalupe Pineda - Ximena Gonzáles
 Lupita Patiño - Noberta Torres
 Paty Báez - Julia de González
 Julia Flores - Valentina de Juárez
 Salvador Cañedo - Vicente Espinoza
 Reyna Borbon - Karina Hernández Sanz
 Luz Serrano - Camila Villanueva
 Tania Re - Helena Sotomayor
 Sergio Renteria - Mauricio Sánchez
 Norma Gutiérrez - Luz Elena Ríos
 Patricia Amarillas - Leticia Escoban "Lety"
 Siria Contreras - Margarita López
 Concepción Clark - Juliana Torres "July"
 Oralia Toledo - Linda García Rangel
 Linda Aguilar - Rebecca Allende
 Milagros Barreras - Sarai Coronado "La Sirenita"
 Maribel Almada - Patricia Hurtado "Patty"
 Claudia Cota - Cinthya Contreras
 Propero Ibarra - Ernesto Bravo López
 Claudia Encinas - Ángela Osuna
 Kika Félix - Bárbara Nieblas "La Barbie"
 Silvia Monares - Julieta Váldez
Actuaciones especiales:
 Maria Julia - Andrea
 Adrián Ruiz - Gilberto
 Andrés Manuel López Obrador - El mismo
 Jocelin Elizondo - Mariana Renteria
 Sergio Goyri - Rafael
 Noris Mendivil - Alicia
 Yuri - Ella misma (Concierto)
 David Bisbal - El mismo (Concierto)
 Jesús Ángel Bochita - El mismo (Conferencias internacionales)
 Enrique Peña Nieto - El mismo (Ganador a la Presidencia de México)
 Angélica Rivera - Ella misma
 Espinoza Paz - El mismo
 Río Roma - (Cantante)
 Claudia Pavlovich - Claudia (Ganadora de Senadora)
 Ernesto Gándara Camou - El Borrego (Ganador de Senador)
 Luis Peña - El Pollo
 Shirley Vázquez - El Gordita
 Ramon Díaz - El Chavalo
 Josefina Vázquez Mota - Josefina
 Máximo Othón - El Pachón
 Florencio Díaz Armenta - Chito Díaz Edith Márquez - Ella misma Francisco Búrquez Valenzuela - Pancho Búrquez Camila Valencia - Camila Natanael "Pitillo" Guerrero - Natanael Victoria Ruffo - Ella misma Jesse & Joy - (Concierto)
 Laura Bozzo - Laura El Coyote - Federico (Concierto)
 César Lozano - El mismo Alicia Castro - Silvia Noel Orduño - Alonso Aveldaño Manuel Mijares - Mijares (Concierto)
 René Quiñones - Fernando Lucero - Ella misma Jaime Camil - El mismo José Curriel - José Ana Gabriela Guevara - Gabriela''

Premios

Premios TVyNovelas

Otras Versiones
 La telenovela Colombiana en año 2006 - 2007 es Por amor producida por Fox Telecolombia para RCN Televisión y Telefutura por realiza María de Jesús Arellano y Verónica Pimstein. Está protagonizada por Ana María Medina y Abel Rodríguez, como antagonistas Mónica Franco y José Narvaez.

Referencias

Telenovelas de 2012

Tu mirada (telenovela)


بي جي إم-71 تاو  صاروخ موجه مضاد للدروع أمريكي من صنع شركة هيوز، دخل الصاروخ في الخدمة عام 1970 في الجيش الأمريكي كما صدر إلى كثير من دول العالم. يمكن إطلاق الصاروخ من منصات تركب على المركبات أو إطلاقه من المروحيات، المدى الأقصى للصاروخ يبلغ 3,750 متر وبإمكانه اختراق دروع بسمك 600 ملم إلى 1000 بحسب فئة الصاروخ.
أول استخدام قتالي للصاروخ كان في عام 1972 في حرب الفيتنام حينما نجحت صواريخ تاو أطلقت من طائرات عمودية في اختراق وتدمير الدبابات السوفيتية الصنع بي تي-76.

المستخدمون

  النسخة الإيرانية

التطوير والتصميم
التصميم الأولي الذي أطلق عليه اسم XBGM-71A طور بين عامي 1963 و 1968 من قبل شركة هيوز للطائرات، وكان التصميم يعتمد على إطلاق صاروخ مضاد للدروع من الأرض أو من خلال منصات إطلاق محمولة جوا بالمروحيات. لاحقا أنتجت شركة رايثون صاروخ BGM-71 TOW الذي يوجه بواسطة سلك ويستخدم كصاروخ خارق للدروع والتحصينات.

انظر أيضا
 إتش جيه-8
 إتش جيه-10
 منظومة كورسار المضادة للدروع

صور

مراجع

صواريخ الحرب الباردة من الولايات المتحدة
صواريخ الولايات المتحدة الموجهة المضادة للدروع
صواريخ جو سطح من صنع الولايات المتحدة
صواريخ مضادة للدروع في الحرب الباردة
عتاد ألمانيا العسكري
عتاد عسكري 1970–1979

بي جي إم-71 تاو


التسارع الزاوي هو معدل التغير في السرعة الزاوية بالنسبة للزمن. بوحدات SI يقاس التسارع الزاوي براديان\ثانية مربعة (rad/s2)، ويرمز له عادة بالحرف اليوناني ألفا (α).

تعريف رياضي

يمكن تعريف التسارع الزاوي بالعلاقة:

، أو

،
حيث  السرعة الزاوية,  التسارع المماسي الخطي, و r هو نصف قطر الانحناء.

معادلات الحركة
بالنسبة لحركة الدورانية يمكن تعديل قانون نيوتن للحركة لوصف العلاقة بين العزم والتسارع الزاوي:

، حيث  العزم الكلي المبذول على جسم، و هي كتلة الجسم عزم العطالة.

تسارع ثابت
في حال قيم ثابتة للعزم, , لجسم, يكون التسارع الزاوي ثابت أيضا. بالنسبة لهذه الحالة الخاصة من التسارع الزاوي, سوف تنتج المعادلة السابقة قيمة ثابتة معرفة للتسارع الزاوي:

تسارع غير ثابت
عند تغير العزم، يتغير التسارع الزاوي أيضا بالنسبة للزمن. تصبح المعادلة معادلة تفاضلية بدلا من قيمة ثابتة، يعرف التسارع الزاوي لجسم على أنه معادلة الحركة للمنظومة ويمكنه وصف حركة الجسم كلياً. كما أنه يعتبر أيضًا الطريقة الأمثل في حساب السرعة الزاوية.

إنظر أيضا
 زخم زاوي
 سرعة زاوية
 غزل

المصادر

تسارع
دوران
عزم الدوران
كميات فيزيائية
معدلات زمانية

تسارع زاوي


මෙම යෙදුම විවේචනය කරන වුෘත්තිමය පත්‍ර කලාවේදීන් සහ මහජනතාව පවසන්නේ වාස්තවිකත්වයෙන් තොර පත්‍රකලාවේදනය සුදුසු නොවන බවත් එයින් මහජන යහපත නොසෙලෙන බවත්‍ය. කටකතා පැතරවීම, සහ ජනමාධ්‍ය වේදය, උද්වේගකරණය හෝ සදාචාර විරෝධි වාර්තා කරණ ය වැනි පිළිගත් සම්මතයන්ට එරහි හැසිරීම් මේ මගින් ජනිත විය හැක.

වාස්තවික ,විශ්වාස තැබිය හැකි තොරතුරු මූලාශ්‍රයක් වශයෙන් සිදුවිය හැකියය බියක්ද පවති. එසේම පක්ෂපාති මාධ්‍ය වේදීන් ඉදිරිපත් කරන කරුණු වාස්තවික යැයි ජනතාව වරදවා වටහා ගතහොත් එයද විශාල ගැටලුවකි.

පක්ෂපාති පත්‍රකලා වේදීන් ම‍ෙම විවේචන වලට විවිධ පිළිතුරු ලබා දෙති. සමහරු පවසන්නේ ප්‍රධාන ප්‍රවාහනයේ සහ විකල්ප ජනමාධ්‍ය විවිධ අරමුණු සහ විවිධ පාථක කණ්ඩායම් පාදක කරගන්නා අතර මෙම වෙනස පිළිඹදව මහජනයා දැනුවත් බවය. බොහෝ දෙනාගේ විශ්වාසය නම් ප්‍රධාන ප්‍රවාහයෙන් මාධ්‍ය තුල වාස්තවිකත්වයක් හෝ විශ්වසනකත්වයක් නොමැති බැවින් කිර්තියක් ලබාගැනිමට අයිතියක් නොමැත බවය.

පක්ෂපාති පත්‍ර කලාවේදනය - විවේචන


World Boxing Council (WBC) međunarodna je boksačka organizacija koja organizira službene mečeve i imenuje svjetskog prvaka na profesionalnom nivou. Organizaciju su u Mexico Cityju, 14. veljače 1963., osnovale jedanaest država: SAD, Portoriko, Argentina, Ujedinjeno Kraljevstvo, Francuska, Meksiko, Filipini, Panama, Čile, Peru, Venezuela i Brazil. Predstavnici država okupili su se u Meksiku na poziv Adolfa Lópeza Mateosa, tadašnjeg meksičkog predsjednika, da bi osnovali međunarodnu organizaciju s ciljem ujedinjenja različitih boksačkih komisija i na taj način utjecali na razvoj boksa diljem svijeta.

Komisije koje su do tada priznavale boksače kao prvake uključivale su New York State Athletic Commission, National Boxing Association u SAD-u, Europeiska Boxningsunionen i britanska Boxing Board of Control, i do tada im je često nedostajao "međunarodni status" koje su tvrdile da imaju. Osnivanjem WBC-a dobila se "nadorganizacija" koja je uključivala manje podorganizacije. Tako je WBC postala druga boksačka organizacija usporedo s World Boxing Association, koja se nekoliko mjeseci prije reorganizirala u svjetsku organizaciju.

Internationell Boxing Hall of Fame priznaje WBC kao jednu od četiri velike organizacije koje organiziraju boksačke mečeve za prvaka svijeta. Tri ostale su International Boxing Federation (IBF), World Boxing Association (WBA) i World Boxing Organization (WBO).

Danas WBC ima 164 člana.

Izvori

Boks
Športske organizacije

World Boxing Council


FIA Formula 3 prvenstvo je klasa jednosjeda u automobilizmu koju je odobrila Međunarodna automobilistička federacija. Prvenstvo je nastalo spajanjem Europske Formule 3 i GP3 prvenstva, a prva sezona se vozila 2019.

Staze

Sezone

2019.

Prva sezona FIA Formula 3 prvenstva vozila se od 10. svibnja do 29. rujna, a sadržavala je 8 runda, s po dvije utrke na svakoj rundi. Natjecalo se 10 momčadi, a ukupno je 34 vozača odvozilo barem jednu rundu, odnosno dvije utrke ove sezone. Pobjednik glavne utrke prve runde bio je Robert Švarcman, koji je osvojio i naslov u prvoj sezoni FIA Formula 3 prvenstva, s ukupno tri pobjede i 212 bodova. Jednak broj pobjeda upisali su i viceprvak Marcus Armstrong, te četvrtoplasirani Jüri Vips. Trećeplasirani Jehan Daruvala pobijedio je na dvije utrke. Po jednu pobjedu ostvarili su: Pedro Piquet, Christian Lundgaard, Jake Hughes, Leonardo Pulcini i Yuki Tsunoda. Prema Racing je kod momčadi dominantno osvojila naslov prvaka s osam pobjeda i 527 bodova. Drugoplasirani Hitech Grand Prix je osvojio 223 boda, a trećeplasirani ART Grand Prix 174 boda.

2020.

2021.

Prvaci

Vozači

Momčadi

Pobjednici

Vozači
Slovo G označava pobjede na glavnim utrkama, dok slovo S označava pobjede na sprint utrkama.

Izvori

Vanjske poveznice
FIA Formula 3 Championship

Međunarodna automobilistička natjecanja

FIA Formula 3 prvenstvo


Peenestrom er den vestlige udmundingsarm af floden Oder, der forbinder Stettiner Haff og Østersøen, og ligger den nordlige del af Landkreis Vorpommern-Greifswald i den tyske delstat Mecklenburg-Vorpommern. Den har navn efter floden Peene, der munder ud fra vest i et lille delta ved Anklam. Peenestrom adskiller øen Usedom fra fastlandet og er 42 km lang. Ved udløbet ved Stettiner Haff er den ganske smal men udvider sig så til den store sø Achterwasser, men smalner ind igen ved Wolgast og udmunder i Østersøen neden for Peenemünde. Ud for udmundingen ligger den lille ø Ruden.

Se også
De to andre udløb til Oderlagunen øst for Peenestrom er Świna og Dziwna som begge ligger i Polen.

Eksterne kilder og henvisninger

Søer i Mecklenburg-Vorpommern
Landkreis Vorpommern-Greifswald

Peenestrom


පාමංකඩ (කොළඹ 6) යනු ශ්‍රී ලංකාවේ, කොළඹ පිහිටි උපනගරයකි.

සංචාරක ආකර්ෂණ
පාමංකඩ බලපොකුණ - පුරාණ බලපොකුණ රජ මහා විහාර පරිශ්‍රයෙහි පිහිටි ස්වභාවික පොකුණක් වූ පාමංකඩ බලපොකුණ, හයවන පරාක්‍රමබාහු රජ දවස ඔහුගේ බටයන් විසින් සිය ජල අවශ්‍යතා වෙනුවෙන් ප්‍රයෝජනයට ගන්නා ලදැයි පැවසේ.

මූලාශ්‍ර

ශ්‍රී ලංකාවේ බස්නාහිර පළාතේ ජනාකීර්ණ ප්‍රදේශ
ශ්‍රී ලංකාවේ නගර සහ ගම්මාන

පාමංකඩ


Plantin este o stație a premetroului din Antwerpen, care face parte din rețeaua de tramvai din Antwerpen. Stația este situată sub intersecția străzilor Simonsstraat și Plantin en Moretuslei.

Caracteristici
Stația Plantin este una de mici dimensiuni și reprezintă prima oprire subterană pentru tramvaiele liniei 2 (venind dinspre Hoboken), liniei 6 (venind dinspre Olympiade), liniei 9 (venind dinspre Eksterlaar) și liniei 15 (venind dinspre Boechout). Stația, la care lucrările au început în 1974 și care a fost dată în folosință în 1980, datează din perioada mai generoasă financiar în care rețeaua de tramvaie era administrată de MIVA (Maatschappij voor het Intercommunaal Vervoer te Antwerpen, în ) și este placată cu marmură. Totuși, lungimea de 90 de metri proiectată inițial pentru peroane a fost redusă în timpul construcției la 60 de metri. Stația a fost deschisă pe 10 martie 1980, împreună cu stația vecină Diamant și un tronson de tunel de 1,2 km, permițând astfel corespondența cu Gara Centrală.

La nivelul -1 al stației se află un mic hol unde sunt prezente casele de bilete și care permite accesul către toate direcțiile intersecției de deasupra. La nivelul -2 se află peronul pentru tramvaiele care circulă către stația Diamant și centrul orașului. La nivelul -3 se află peronul către ieșirile din tunel din Belgiëlei și Mercatorstraat. Începând de la 1 septembrie 2012, cea de-a doua ieșire este folosită de noua linie 9 de tramvai.

Note

Vezi și
Premetroul din Antwerpen

Imagini

Stații de premetrou din Antwerpen

Plantin (stație de premetrou din Antwerpen)


William Corbin McGraw (* 22. Januar 1916 in Des Moines, Iowa; † 6. Juni 1999 in Portland, Oregon) war ein amerikanischer Journalist, Kinderbuchautor und Haselnussfarmer.

Leben
Nach seinem Studium in Englischer Literatur an der Drake University in Iowa und einer kurzen Zeit an der Harvard University arbeitete er ab 1939 als Journalist für den Athens Messenger in Ohio, den Plan Dealer in Cleveland, die Oklahoma City Times in Oklahoma und die Union-Tribune in San Diego. 1940 heiratete er die spätere Kinderbuchautorin Eloise Jarvis McGraw und zog mit ihr ins Willamette Valley im Süden von Portland. Die beiden hatten zwei Kinder. Seine Frau fing 1949 mit dem Schreiben in San Diego an, wo William Corbin McCraw zu der Zeit als Nachrichtenreporter arbeitete.

Er selbst schrieb 1952 mit Deadline seinen ersten Roman, der einem Bildungsroman für junge Erwachsene ähnelte, da er den Reifungsprozess des 18-jährigen Dan Logan beschrieb, der eine Journalistenkarriere bei einer kleinen Tageszeitung beginnt. Um Verwechslungen vorzubeugen, nutzte er seinen zweiten Vornamen als Teil seines Pseudonyms. Seinen eigenen journalistischen Hintergrund nutzte er – wenn auch in etwas geringerem Umfang – in seinem Roman High Road Home † (1953), in dem ein ehemaliger Flüchtling und Jungreporter bei einer landesweiten Suche nach einem Kolumnisten forscht.

Typischer für ihn waren jedoch seine späteren Kinderbücher, in denen sich meist alles um Hunde und Pferde drehte. Ein typisches Beispiel dafür war Smoke (1967), in dem die Versöhnung zwischen einem Jungen und seinem Stiefvater darauf beruht, dass sich beide um einem verhungernden Deutschen Schäferhund kümmern.

Als Journalist und Kinderbuchautor merkte er in einer Besprechung ironisch an, dass männliche Schriftsteller zu seiner Zeit noch immer weibliche Bibliothekarinnen karikierten, um sich für deren indirekte Zensur gegenüber Mark Twains Die Abenteuer des Huckleberry Finn zu revanchieren.

Eloise Jarvis McGraw überlebte ihren Mann um 18 Monate.

Werke
 Deadline. Coward-McCann, New York 1952.
 High road home. Coward-McCann, New York 1954.
 Golden mare. Illustriert von Pers Crowell. Coward-McCann, New York 1955.
 Pony for keeps. Illustriert von Peter Burchard. Coward-McCann, New York 1958.
 deutsche Ausgabe: Tipsy, willst du mein Freund sein? Eine Ponygeschichte. Übersetzt von Sonda Heyer. Albert Müller Verlag, Rüschlikon/Stuttgart/Wien 1973, ISBN 3-275-00495-6.
 Horse in the house. Illustriert von Sam Savitt. Coward-McCann, New York 1964.
 deutsche Ausgabe: Ein Pferd im Haus. Übersetzt von Ursula von Wiese. Albert Müller Verlag, Rüschlikon/Stuttgart/Wien 1968.
 Smoke. Coward-McCann, New York 1967.
 deutsche Ausgabe: Christoph und sein Hund. Übersetzt von Marga Ruperti. Albert Müller Verlag, Rüschlikon/Stuttgart/Wien 1969.
 The everywhere cat. Illustriert von Consuelo Joerns. Coward-McCann, New York 1970.
 The day Willie wasn't. Illustriert von Gioia Fiammenghi. Coward McCann & Geoghegan, New York 1971.
 The prettiest gargoyle. Coward, McCann & Geoghegan, New York 1971.
 deutsche Ausgabe: Das Rätsel von Notre Dame. Übersetzt von Marianne Pietsch. Thienemann, Stuttgart 1974, ISBN 3-522-12080-9.
 The pup with the up-and-down tail. Illustriert von Charles Robinson. Coward, McCann & Geoghegan, New York 1972.
 deutsche Ausgabe: Supertex der Superhund. Übersetzt von Marianne Pietsch. Illustriert von Ruth von Hagen-Torn. Thienemann, Stuttgart 1975, ISBN 3-522-12230-5.
 A dog worth stealing. Orchard Books, New York 1987, ISBN 0-531-05712-7.
 Me and the end of the world. Simon & Schuster Books for Young Readers, New York 1991, ISBN 0-671-74223-X.

Auszeichnungen
 1958: Young Readers Choice Award, verliehen von The Pacific Northwest Library Association für: Golden mare

Literatur
 Something about the author. Facts and pictures about contemporary authors and illustrators of books for young people. Band 3. Gale Research, Detroit 1972, S. 124–125.

Weblinks
 Guide to the Eloise and William McGraw Papers  – Nachlassverzeichnis

Einzelnachweise

Journalist (Vereinigte Staaten)
Autor
Kinder- und Jugendliteratur
Literatur (Englisch)
Literatur (Vereinigte Staaten)
Literatur (20. Jahrhundert)
Landwirt (Vereinigte Staaten)
US-Amerikaner
Geboren 1916
Gestorben 1999
Mann

William Corbin


An Phloeophila nummularia in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Heinrich Gustav Reichenbach, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Leslie Andrew Garay. An Phloeophila nummularia in nahilalakip ha genus nga Phloeophila, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Phloeophila

Phloeophila nummularia


العَيْر الزرافي أو الأُكاب (الاسم العلمي: Okapia johnstoni) هو حيوان ثديي من شفعيات الأصابع، موطنه الأصلي منطقة أفريقيا الوسطى. ينتمي الأكاب إلى عائلة الزرافة (Giraffidae).

الوصف
حيوان الأكاب حيوان غريب ذو لون جسم بني محمر، ووجهه رمادي، وأرجله مخططه باللونين الأبيض والأسود ويعتقد أن هذه العلامات لمساعدة الصغار على تتبع أمهاتها في الغابات المطيره الكثيفة، وهي أيضا بمثابة تمويه. له لسان أزرق طويل شبيه بلسان الزرافة يستخدمه في تنظيم أذنيه، وقرنين فوق رأسه.
وأهم ما يميز الأكاب أن قائمتيه الخلفيتين تشبهان قائمتي الحمار الوحشي مما أحدث خللاً في اعتقاد العلماء من نوعه أو أن له سلالة مستقلة. وتشتهر حيوانات الأكاب بصفة الخجل، لذلك يصعب مشاهدتها في الغابات.

شكل الجسم مشابة لشكل الزرافة إلّا أن حيوانات الأكاب لديها رقاب أقصر بكثير وعلى الرغم من الصلة الوثيقة التي تجمع ما بين الأكاب والزرافة فإنه يختلف عنها حجماً ولوناً فارتفاعه حتى المنكبين لا يزيد على متر ونصف المتر، وقوامه وعنقه أقصر من قوائم الزرافة وعنقها كلا النوعين لها لسان طويل جدا (حوالي 30 سم) مرن ولونه أزرق تستخدمه في سحب البراعم والأوراق من الأشجار.

مناطق تواجده

يتواجد في الغابات الماطرة في أفريقيا الوسطى، وبالأخص في جمهورية الكونغو الديمقراطية. ويعتقد اليوم بوجود حوالي 15 ألفاً من الأكاب يتواجد معظمها في الكونغو. ويواجه هذا الحيوان تهديداً في موطنه وذلك للهجرة البشرية ونشاطات التعدين والبحث عن المصادر الطبيعية في منطقة تواجده.

غذاؤه

ينشط الحيوان في الصباح ويتغذى على الأعشاب وأوراق وبراعم الأشجار، بالإضافة إلى نباتات السرخس والفاكهة والفطريات.

التكاثر

يعيش غالباً وحده. تحمل أنثى الأكاب لمدة تتراوح ما بين 420 إلى 450 يوماً قبل أن تلد . يشرب رضيع الأكاب الحليب لمدة ستة أشهر. ينضج الأكاب في سن الرابعة أو الخامسة. يمكن أن يصل عمر الأكاب إلى 30 عاماً أو أكثر.

الجدل حول الأكاب

احتار بعض العلماء الذين درسوا الأكاب في الماضي، لكون شكله مزيج من الزرافات والحمير الوحشية.

معرض صور

مراجع

أصنوفات سماها فيليب سكويتر
أنواع مهددة بالانقراض حسب القائمة الحمراء للاتحاد العالمي للحفاظ على الطبيعة ومواردها
ثدييات جمهورية الكونغو الديمقراطية
ثدييات وصفت في 1901
حيوانات إفريقيا الضخمة
حيوانات إفريقيا الوسطى
حيوانات متوطنة في جمهورية الكونغو الديمقراطية
زرافي
مستحاثات حية

أكاب


Gaston Berger (1 de outubro de 1896 em São Luís, Senegal - 13 novembro de 1960, Longjumeau) foi um filósofo, futurólogo e membro do alto escalão do governo francês.

É conhecido principalmente por seus estudos sobre Edmund Husserl, seus trabalhos sobre caracterologia e por ter participado da criação do INSA Lyon. Ele é o inventor do termo prospectiva, que significa "estudo dos futuros possíveis" e da antropologia prospectiva, que ele define como a ciência do homem por vir.

Biografia
Gaston Berger Nasceu no Senegal, então colônia francesa. Ele seguiu seus estudos primários e secundários no Lycée de Perpignan. O divórcio dos pais o levou a trabalhar desde os 14 anos.

Na véspera de seu aniversário de 18 anos, Gaston Berger antecipa o chamado e se alista voluntariamente no exército francês, por onde permaneceu durante cinco anos. Passou quase três anos em várias frentes, participou da campanha oriental, da Grécia aos Dardanelos. Ele voltou como oficial e condecorado com a Cruz de Guerra. Depois da guerra, voltou ao lagar onde trabalhou em Marselha, tornando-se gerente.

Aos 25 anos, apaixonado pela filosofia, decidiu retomar os estudos e se preparar para o bacharelado no Lycée Thiers, onde deu início a sua bem-sucedida e diversificada carreira intelectual. Na década de 1930, exerce simultaneamente a atividade de administrador de empresas, a de diretor de estudos filosóficos e a redação de sua tese sobre Husserl.

Gaston Berger faleceu em um acidente automobilístico em 1960. Ele era pai do coreógrafo Maurice Béjart.

Títulos, funções e honrarias
 Cruz de Guerra da França, 1914-1918
 Fundador da Sociedade de Estudos Filosóficos do Sudeste (1926)
 Presidente do primeiro Congresso Nacional das Sociedades Filosóficas Francesas (1938)
 Secretário-geral da Comissão Fulbright , responsável pelas relações culturais entre a França e os Estados Unidos (1949)
 Diretor responsável pelo ensino superior no Ministério da Educação Nacional da França (entre 1953 a 1960)
 Membro da Academia de Ciências Morais e Políticas (1955)
 Fundador da revista e do centro sobre Prospectiva (1957)
 Criou com Robert Goetz o INSA Lyon (1957)

Obra
 As condições de inteligibilidade e o problema da contingência , col. "Prospective", Paris: L'Harmattan, 2010 (ISBN  978-2-296-13589-5) .
 "Husserl e Hume", Revisão Internacional de Filosofia, 1939
 Pesquisa sobre as condições do conhecimento , Paris, PUF, 1941
 O Cogito na Filosofia de Husserl , Paris, Aubier, 1941
 Fenomenologia do tempo e perspectiva , Paris, PUF, 1964
 O homem moderno e sua educação, Paris, PUF, 1967,
 Tratado prático de análise de caráter , Paris, PUF, 1950 - reed. 2010
 Questionário caracterológico , PUF, Paris, 1950
 Caráter e Personalidade , Paris, PUF, 1954
 Philippe Durance (ed.), De la prospect, Textos fundamentais do prospectivo francês 1955-1966 (16 textos, incluindo 11 de Gaston Berger), Paris, L'Harmattan, 2007.

Filósofos da França
Filósofos do século XX
Filósofos do período posterior à Segunda Guerra Mundial
Naturais de São Luís (Senegal)

Gaston Berger


Aleksandr Shamílievich Mélik-Pasháyev (en ruso, Александр Шамильевич Мелик-Пашаев) (Tiflis, 23 de octubre de 1905 - Moscú, 18 de junio de 1964) fue un director de orquesta armenio-soviético. Fue director del Teatro Bolshói entre 1953 y 1963.

En 1938 obtuvo el segundo premio en el Concurso de Directores de Orquesta de la Unión Soviética.

Enlaces externos
Biografía
"Retrato musical"

Directores de orquesta de Rusia
Armenios de Georgia
Personas de Tiflis
Músicos clásicos del siglo XX de Rusia
Músicos clásicos del siglo XX de Armenia
Fallecidos en Moscú

Aleksandr Mélik-Pasháyev


Ernst Aust, né le  à Hambourg-Eimsbüttel et mort le  à Müden) est un éditeur et homme politique allemand du Parti communiste d'Allemagne (KPD). Fin 1968, il fonde le Parti communiste d'Allemagne/Marxistes-léninistes.

Biographie
Pendant la Seconde Guerre mondiale, Aust est détenu par les Britanniques et y fait la connaissance de militants communistes allemands. Il adhère ensuite au KPD  et au « Kulturbund pour le renouveau démocratique de l'Allemagne ». À partir de 1951, il est rédacteur pour le Hamburger Volkszeitung.

En 1953, au nom du parti, Aust reprend le magazine Blinkfüer issu du mouvement de libération de Heligoland. Il est un opposant à la déstalinisation et prend parti pour la République populaire de Chine et l'Albanie dans le conflit entre Pékin et Moscou. En , il publie le journal Roter Morgen (Matin rouge).

Le , il fonde le parti maoïste KPD/ML à Hambourg - l'un des premiers groupes K en Allemagne (Les K-Gruppen étaient des petits partis à tendance maoïstes issu des mouvements étudiants de 1968). Après le congrès extraordinaire du parti à la fin 1971, il est élu président.

Le parti connaît plusieurs scissions. Dès 1970, Aust se brouille avec Willi Dickhut, le rédacteur en chef de l'organe théoricien Revolutionärer Weg. Dickhut devient plus tard le fondateur du KABD, une fusion du KPD/ML (Voie révolutionnaire) et de l'Union des travailleurs communistes/marxistes-léninistes (KAB/ML), à partir de laquelle l'actuel Parti marxiste-léniniste d'Allemagne émerge en 1982. Alors que Dickhut reste maoïste même après la mort de Mao Zedong, Aust suit la ligne politique des communistes albanais d'Enver Hoxha en 1978. En 1974, Hoxha reçoit Aust pour la première fois en audience individuelle.

Bibliographie
 Ernst Aust gestorben. Ehemaliger Vorsitzender der Kommunistischen Partei Deutschlands/Marxisten-Leninisten, in: Frankfurter Rundschau Nr. 197 vom 27. August 1985, p. 4
 : Maoist Ernst August Aust gestorben; in: Frankfurter Allgemeine Zeitung Nr. 198 vom 28. August 1985, p. 4

Notes et références

Liens externes

Journaliste allemand
Journaliste de presse écrite
Personnalité du Parti communiste d'Allemagne
Naissance en avril 1923
Naissance à Hambourg
Décès en août 1985
Décès en Basse-Saxe
Décès à 62 ans

Ernst Aust


Šikulja je brdo u Bosni.

Zemljopisni položaj
Nalazi se sjeveroistočno od Kiseljaka i jugozapadno od Visokog. Prostire se u općinama Kiseljaku i Visokom. Zatvara Kiseljačku kotlinu. Južno protječe Fojnička rijeka.
Bio je bio važna strateška točka u doba muslimanske agresije na Hrvate Srednje Bosne i mjesto brojnih borbenih djelovanja.
Kao i svi brdski dijelovi općine Kiseljaka, prekriven je šumom različite kvalitete, od šikara, šumskog rastinja do kvalitetnog drva. U uvjetima nebrige i suša može predstavljati opasnost za izbijanje požara. 2000-ih je na ovom brdu bila neplanska sječa drva.

Izvori

Brda u Bosni i Hercegovini
Kiseljak

Šikulja


Several settlements have been named Coalgate:

 Commerce, Alberta, Canada, originally named Coalgate
 Coalgate, New Zealand
 Coalgate, Oklahoma, USA
 Coalgate, West Virginia, USA

Coalgate may also refer to:
 Indian coal mining controversy, a corruption scandal

See also
 Colgate (disambiguation)

Coalgate


Stephen Donald Black (Athens, 28 de julho de 1953) é um supremacista branco americano. Ele é o fundador e Webmaster do fórum de discussão antissemita, neo-nazi, supremacista branco, negacionista do Holocausto, homofóbico, islamofóbico, e racista Stormfront. Ele foi um Grand Wizard no Ku Klux Klan e um membro do Partido Nazi Americano nos anos 70, embora na altura em que ele foi membro o partido era conhecido como o "Partido Nacional Socialista de Pessoas Brancas". Ele foi condenado em 1981 por tentativa de golpe para derrubar o governo na ilha de Dominica em violação do Ato de Neutralidade americano.

Início de vida
Black nasceu em Athens, Alabama, e tornou-se num defensor de supremacia branca quando era jovem e começou a passar panfletos adornados com suásticas do Partido Nacional Socialista de Pessoas Brancas na sua escola secundário, Secundária de Athens, antes de ser transferido para a Academia Madison no outuno de 1970 para evitar andar numa escola com estudantes negros. Isto levou a uma decisão pelo conselho escolar de banir a distribuição de literatura política. Black respondeu com o envio pelo correio de literatura para os estudantes cujas moradas foram obtidas pelos livros dos arquivos escolares.No verão de 1970, depois do seu terceiro ano na Secundária de Athens, Black viajou até Savannah, Geórgia, para trabalhar na campanha para governador de J.B. Stoner, um segregacionista e líder do Partido Nacional de Direitos Dos Estados. Foi nesta eleição que Jimmy Carter ganhou a governação de Georgia. Foi pedido que Black obtivesse uma cópia da lista de membros do partido pro Robert Lloyd, um líder do Partido Nacional Socialista de Pessoas Brancas, previamente conhecido como o Partido Nazi Americano. Na altura, Black era um membro do ramo da juventude do partido, o Movimento Nacional Socialista de Juventude.

Também a trabalhar na campanha de Stoner estava Jerry Ray, irmão de James Earl Ray, que cometeu o Assassinato de Martin Luther King Jr. A 25 de julho de 1970, Jerry Ray alvejou Black (que tinha 16 anos) no peito com uma bala de ponta oca de calibre 38. para o parar de levar os ficheiros do escritório da campanha de Stoner. Ray foi absolvido de todas as acusações, dizendo que ele alvejou Black em defesa pessoal depois de Black alcançar o que parecia ser uma arma.

Black acabou o secundário na Academia Madison, uma escola privada em Huntsville. Depois do secundário, Black formou-se na Universidade do Alabama em Tuscaloosa em 1975. No início dos anos 70, Black viajou numa road trip para uma conferência do Partido Nazi Americano em Virgínia com os colegas supremacistas brancos David Duke e Joseph Paul Franklin (Franklin foi condenado de múltiplos atos de terrorismo racial e antissemita e executado por homicídio em série).

O Ku Klux Klan e a Operação Red Dog
Black juntou-se aos Cavaleiros do Ku Klux Klan em 1975, um ano depois de David Duke assumir a organização. Ele mudou-se para Birmingham para se tornar o organizador do grupo do estado. Depois da renúncia de Duke em 1980, Black tornou-se Grand Wizard, ou diretor nacional, do Klan. Em 1979, ele concorreu para prefeito de Birmingham, recebendo 2.5% do voto. Richard Arrington Jr. ganhou a eleição de prefeito, tornando-se no primeiro prefeito afro-americano de Birmingham.

A 27 de abril de 1981, Black e nove outros potenciais mercenários — muitos deles recrutados de organizações afiliadas ao Klan — foram presos em Nova Orleães enquanto se preparavam para embarcarem num barco carregado de armas e munições para invadir a ilha de Dominica no que eles chamariam de Operação Red Dog. A mídia local rotularam a tentativa falha de "Pântano de Porcos", um trocadilho como a falhada "Invasão da Baía dos Porcos" de Cuba de 1961.

Black mais tarde explicou a invasão como uma tentativa de estabelecer um regime anti-comunista, dizendo, "O que nós estávamos a fazer era com a melhor intenção para os Estados Unidos e a sua segurança no hemisfério, e nós sentimo-nos traídos pelo nosso próprio governo." A invasão era suposto ter restaurado o antigo primeiro ministro Patrick John para a ilha maioritariamente negra das Caraíbas. Os procurados disseram que o real propósito para a invasão seria para estabelecer operações de turismo, apostas, bancário offshore, e abate de árvores na ilha empobrecida.

Em 1981, Black foi condenado a três anos pelo seu papel na invasão falhada e da sua violação do Ato de Neutralidade. Black, #16692-034, foi libertado a 15 de novembro de 1984. Durante o seu tempo na prisão federal Black teve aulas de programação que o levaram a estabelecer o Stormfront na internet anos mais tarde.

Ele concorreu para o gabinete em Alabama, desta vez como um candidato do senado dos EUA do Partido Populista.

Stormfront
Em 1995, Black foundou o Stormfront, que foi o primeiro site da internet significativo a defender ódio racial. Continua a ser um dos recursos online mais populares para aqueles atraídos a ideologias racistas. O site já apresentou os textos de William Luther Pierce e David Duke como também trabalhos pelo Instituto de Revisão Histórica que nega o Holocausto, e a série Culture of Critique. No início, junto com estes artigos, o Stormfront era alojava uma biblioteca de gráficos de orgulho branco, Neonazismo e Skinhead white power para download, e um número de ligações para outros sites de nacionalismo branco.

Numa entrevista de 1998 para o jornal semanal alternativo Miami New Times, Black disse: "Nós queremos tomar a América de volta. Nós sabemos que uma nação jugoslava não se pode manter por muito tempo. Os brancos não terão escolha senão ter uma ação militar. São os interesses das nossas crianças que temos que defender."

Em 1999, Black criou o site "martinlutherking.org", que é administrado pelo Stormfront. Este site foi criado para difamar o caráter do Dr. King. Em janeiro de 2018, o site continuou online e superou sites contendo conteúdo confiável nos resultados de pesquisa do Google.

A dezembro de 2007, Black ganhou atenção por doar dinheiro para a campanha presidencial de Ron Paul de 2008.

Em 2008, Black disse que o estabelecimento de orgulho branco como um grupo de interesse especial dentro do Partido Republicano é crucial. Questionado por um entrevistador do jornal italiano La Repubblica se o Stormfront não era só o novo Ku Klux Klan, Black respondeu afirmativamente, porém destacou que nunca o diria a um jornalista americano.

A 5 de maio de 2009, foi anunciado que Black era um dos 22 na Lista de pessoas banidas de entrar no Reino Unido do Ministério do Interior (Reino Unido) por "promover atividade criminal séria e por albergar ódio que pode levar a violência inter-comunitária."

O fórum Stormfront age como uma das maiores concentrações online de racismo e de negacionistas do Holocausto no mundo, com tópicos neste tema a ganhar centenas de milhares de visualizações. Um número de programas de rádio publicados pelo site de Black têm contado com negacionismo do Holocausto.

Família
Em 2008, vários meios de comunicação reportaram que a mulher de Black, Chloe, trabalhou com assistente executiva para o barão de açúcar José Fanjul que dirige a empresa Florida Crystals e é dono de um negócio imobiliário em países da América Latina. Em particular, os deveres do trabalho dela incluem agir como a porta-voz de uma escola charter "para tirar crianças negras e hispânicas desprivilegiadas da pobreza." A história resultou em Black ser criticado por alguns nacionalistas brancos. Chloe foi previamente casada com David Duke.

Em agosto de 2008, o filho de 19 anos de Black, Derek Black, foi eleito como um dos 111 assentos no comité Republicano em Palm Beach County, Flórida, com 167 de 287 votos. O comité no entanto, recusou sentar Black, citando um juramento de lealdade que ele falhou a assinar antes de registar a sua candidatura. O juramento afirma que candidatos devem abster-se de atividades "prováveis a ferir o nome do Partido Republicano," Ele apresentou o Derek Black Show durante a semana numa estação de rádio AM local de West Palm Beach, Flórida; WPBR, para o qual Don Black pagava $600 semanais para transmitir o conteúdo. O programa de rádio acabou em janeiro de 2013, com Derek Black a aparecer em alguns episódios no último ano.

No verão de 2013, Derek Black questionou as suas ideologias racistas. e começou a renunciar o supremacismo branco e emitiu um pedido de desculpa aqueles que ele magoou com as suas antigas ações e crenças. A sua renuncia alegadamente chocou o seu pai e pessoas com a mesma mentalidade. Em 2016. Derek Black tinha renunciado completamente as suas opiniões nacionalistas e falava ativamente contra esse tipo de opiniões na imprensa. O colunista do Washington Post Eli Saslow detalhou a transformação ideológica de Derek que começou com a rejeição da sua família, mudar-se para Michigan e assumindo um novo nome e eventualmente tornando-se um estudante de doutoramento na Universidade de Chicago, estudando Islão Medieval.

Antissemitismo nos Estados Unidos
Alunos da Universidade do Alabama
Pessoas vivas
Nascidos em 1953

Don Black


أفروجيا أو فريجيا إقليم قديم في الوسط الغربي من الأناضول استوطنه ناس سماهم اليونانيون فريجي والذين حكموا آسيا الصغرى بعد انهيار الإمبراطورية الحيثية في القرن الثالث عشر قبل الميلاد وحتى انهيارهم وصعود ليديا في القرن السابع قبل الميلاد.

الشعب والتاريخ
شعب فريجيا من المحتمل أن يكونوا من الثراكيين واستوطنوا شمال غرب الأناضول في الألفية الثانية، وذهبوا للمرتفعات الوسطى وأنشؤوا عاصمتهم في غورديوم، وكذلك أنشؤوا مركزا دينيا آخر عند مدينة ميداس وهي الآن يازيليكايا.
بين القرنين الثاني عشر والتاسع أنشؤوا الجزء الغربي من تحالف خامل مع عدد من الشعوب (وعرفهم الآشوريون باسم موشكي وهزمهم الآشوريون في معركة عام 1115 ق.م.) وتبنت هذه الحضارة الكثير عن الحيثيين الذين جاؤوا قبلهم وأقاموا سلسلة من الطرق انتفع الفرس منها لاحقا.
في عام 730 ق.م. قام الآشوريون بحل الجزء الشرقي من التحالف، وانتقل مركز السلطة إلى فريجيا في حكم ملكهم ميداس التي كانت على حافة الانهيار. وفي نهاية القرن مع غزو القميريين من القوقاز الذين أحرقوا غورديوم انتقلت السلطة بعد ذلك إلى ليديا. وبعدها بدأت في تراجع حتى وقعت تحت ملوك الأناضول الأقوياء وقيم الفريجيون بعد ذلك كعبيد.

الآثار الثقافية

برع الفريجيون في الأشغال المعدنية والنحت على الخشب، ويقال أنهم اخترعوا التطريز وأحجار القبور المنحوتة والمزارات التي اكتشفت بعد الحرب العالمية الثانية من قبل الحفارين الأمريكيين. ومن ضمن الممارسات الدينية كانت هناك عبادة الإلهة كوبيلي Cybele التي سيطرت وانتشرت حتى اليونان.

اللغة
اللغة القديمة المحكية في شمال غرب آسيا الصغرى وشرق ليديا كانت الفريجية، وهناك صنفان للكتابة لزمنين مختلفين، الأول حوالي 730 و 450 ق.م. الذي يستخدم الأبجدية اليونانية القديمة، الثانية أغلبها نقوش قبرية بالأبجدية اليونانية في القرنين الأول والثاني ويقول أغلب الباحثين أنها لغة هندو أوروبية ربما لها قرابة من الأرمنية أو اليونانية.

الطاقية الفريجية

وهي طاقية من اللباد اللين أو الصوف مخروطية تسع الرأس مع تاج صغير في الرأس وكانت غطاء الرأس المعروف في فريجيا، وفي روما القديمة كان يلبسها العبيد الذين تم تحريرهم وفي القرن الثامن عشر أعيد استخدامها في الثورة الفرنسية كرمز للحرية.

الأساطير اليونانية
عرف الكثير من أهل فريجيا بالذات الملوك في الحكايات اليونانية منهم:
 ميداس الملك الذي كان كل ما يلمسه يتحول ذهبا.
 غورديوس باني مدينة غورديوم وواضع العقدة الغوردية.
 تانتالوس الملك الذي حُبس في تارتاروس وابنه بيلوبس ملك البيلوبونيس. وابنته نيوبي
 طروادة وتم تدميرها عندما كانت في العصر الفريجي (رغم أبحاث تقول أن هذا كان في العصر الحيثي).

مصادر

 Encyclopedia Britannica.

تاريخ محافظة أفيون قره حصار
تاريخ محافظة أنقرة
تاريخ محافظة إسكي شهر
دول وأقاليم انحلت في القرن 7 ق م
دول وأقاليم أسست في القرن 12 ق م
كنائس بولصية
ممالك سابقة
مناطق الأناضول التاريخية
مواقع مؤقتة في قائمة التراث العالمي لليونسكو

فريجيا


මුල් කාලීන ප්‍රවීනයන්

මෙම විද්‍යාවේ මුල්ම ප්‍රවීනයන් වූයේ ග්‍රීක - හෙලනයිස්ඩ් බටහිර ජිවත් වූ සෙටසිබස් (දියුණු විට c. 270 BC) හා ඇලෙක්සැන්ඩ්‍රියා හි හේරන්ය. උදාහරණ ලෙස බොහොමයක් රෝමානු වැඩ පළවල දී වතුර එසවීමට හා ගිනි එන්ජින් සඳහා භාවිතා කිරීමෙන් ජනප්‍රියව තිබූ බල පොම්පය වැනි ද්‍රව බලය යොදා ගන්නා බොහෝ උපකරණවල ක්‍රියාකාරීත්වය හේරන් විසින් විස්තර කරන ලදී.

චීනය

පුරාණ චීනයේ සුන්ෂෝ ආඕ (6වන සියවස BC) , සිමෙන් බාඕ ( 5වන සියවස BC), ඩූ ෂී (31 AD වකවානුව) ෂැන්ග් හෙන්ග් (78-139 AD), හා මා ජුන් (200 - 265 AD), යන අය වූහ. මධ්‍යතන චීනයෙහි සු සොන්ග් (1020 - 1101 AD) හා ෂෙන් කුඕ (1030 - 1031 - 1095) යන අය වූහ. පුරාතන ඉංජිනේරුවන් ද්‍රව විද්‍යාවේ ප්‍රායෝගික යෙදීම්වලට වඩා එහි පූජනීය හා නැවුම් භාවිත පිළිබඳ අවධානය යොමු කරන ලදී.

ශ්‍රී ලංකාව

පුරාතන ශ්‍රී ලංක‍ාවේ දී සිංහලයන් විසින් අනුරාධපුර හා පොළොන්නරු රාජධානිවල දී ද්‍රව විද්‍යාව බොහොමයක් යෙදීම් සඳහා භාවිතා කරන ලදී. පිටවන ජලය පාලනය කරන බිසෝ කොටුවෙහි න්‍යාය සොයා ගැනීම වසර 2000කට එහා වූ  සිංහලීය නිර්මාණශීලීත්වය කීර්තිය අත් කර දේ. A.D මුල් සියවස වන විටත් මහා පරිමාණයේ වාරිමාර්ග ව්‍යාපෘති කිහිපයක් සම්පූර්ණ වී පැවතුණි. ශ්‍රී ලංකාවේ සීගිරියෙහි කෘෂිකාර්මික හා ගෘහ වගා සඳහා මහේක්ෂීය හා අණුක ද්‍රව විද්‍යාව, පෘෂ්ටීය දිය බැස්සවීම් හා ඛාදන පාලනය, අලංකාරවත් හා විනෝදාත්මක ජල ව්‍යාපෘති හා රඳවා තබා ගන්නා ව්‍යුහ හා සිසිලන පද්ධති ද දක්නට ලැබේ. විශාල ගල් පර්වතය වු බල‍කොටුවෙහි ජලය එකතු කිරීම සඳහා වූ සිස්ටන ද දක්නට ලැබුණි.

රෝමානු නවීකරණ

රෝමානුවන්, පොදු ජල සැපයුම්, ගැනිය නොහැකි ශීර්ෂ වාරි මාර්ග, ජව භාවිතා කරන ජල මෝල් හා ද්‍රව - විද්‍යා කැනීම් ඇතුළත් විවිධ ද්‍රව විද්‍යා යෙදීම් දියුණු කරන ලදී. ඔවුන් නිම්න හරහා ජලය ගෙන යාමට සිපිෆන භාවිතා කළ මුල් අය අතර වූහ. මහා පරිමාණයෙන් ලෝහ ලෝපස් අපේක්ෂාව හා නිස්සාරණයට හෂින්ග් (hashing) මුල්වරට භාවිතා කළේ මොවුන් විසිනි. ඔවුන් විසින් ගෘහස්ථ හා පොදු සැපයුම්වල ජල නල සඳහා ඊයම් භාවිතා කරන ලදී.

පොදු ජනයාට දැකීමට තිබු, ශීර්ෂ වාරිමාර්ග පිළිබඳ ඔවුන් දැනගෙන තිබුණ ද රෝමානුවන්ගේ ජල බලයේ භාවිතා පිළබඳ භාවිත පිළිබඳ පොදු ජනයා එතරම් දැන සිටියේ නැත. කෙසේ නමුත් ඉතිරි වී ඇති අවශේෂවලින් පෙන්නුම් කරන්නේ ප්‍රශංසාවට වඩා පුළුල්ව විසිරී පැවතුණු බවයි. ද ක්‍රි.පු.25  දී ඕගස්ටය විසින් ආක්‍රමණය කරන ලද නිරිත දිග ස්පාඤ්ඤයේ රත්‍රං වැඩ බිම්වල ද්‍රව විද්‍යා පතල් කැනීම එහි උත්කර්ෂණීය තත්වයට ළඟා වී තිබිණි. උදාහරණ ලෙස ලාස් වේගාස්හි දියලු රත්‍රං පතල් ඔවුනගේ පතල්වලින් විශාලත්ව එක වූ අතර සෘජු විශාලත්වයෙන් නූතන පතල් සමඟ ද කරට කර යයි. එහි ශීර්ෂ වාරිමාර්ග 7 පමණ වැඩ කෙ‍රුණු අතර මෘදු තැන්පත් ඛාදනය ද ජල පහරවල් යොදා ගන්නා ලදී. ඉන්පසුව වටිනා රත්‍රං සඳහා ඉතිරි කොටස් සෝදන ලදී.

නූතන යුගය

බර්නෙඩෙට්ටෝ කැස්ටෙලි

1619 දී ගැලී‍ලියෝ ගැලි‍ලිගේ ශිෂ්‍යයෙකු වූ බර්නෙඩෙට්ටෝ කැස්ටෙලි (1576 - 1578–1643) විසින් Della Misura dell'Acque Correnti or "On the Measurement of Running Waters" යන කෘතිය එලි දක්වන ලදී. එය නූතන ද්‍රව ගතිකයේ පදනම්වලින් එකක් විය. ද්‍රව විද්‍යාත්මක කටයුතුවලදී රෝමයේ බිෂොප්තුමාගේ ප්‍රධාන උපදේශකයා ලෙස කටයුතු කරන ලදී. i.e. පපාල් ජනපදයේ ගංඟා කළමණාකරණය ආරම්භ කරන ලද්දේ 1626 දීය.

බ්ලෙයිස් පැස්කල්

බ්ලෙයිස් පැස්කල්ගේ (1623–1662-1672) තරල ගතිකය හා තරල ස්ථිතකය පිළිබඳ අධ්‍යයනය ද්‍රව තරලවල න්‍යායන් මත කේන්ද්‍රගත වී තිබිණි. ඔහුගේ නව නිපැයුම්වලට ද්‍රව පීඩනය ඇතුළත් විය. එමඟින් තැන් දෙකේදීම එකම පීඩනයකින් (හෝ යම් වෙනසක් සහිතව) යුතුව, විශාල ප්‍රදේශයක් මත ක්‍රියා කරන කුඩා බලයක් කුඩා ප්‍රදේශයක් මත ක්‍රියා කරන විශාල බලයක් බවට වැඩි කරයි. පැස්කල් නීතිය හෝ මූලධර්මය කියා සිටින්නේ නිදහසේ ඇති අසම්පීඩ්‍ය තරලයක් සඳහා පීඩන වෙනස්, උස වෙනසට සමානුපාතික බව හා මෙම වෙනස, පද්ධතියේ මුළු පීඩනය බාහිර බලයක් මඟින් වෙනස කළ ද නොකළ ද එලෙසම පවතින බවයි. මෙය ප්‍රකාශ කර සිටින්නේ රඳවා ඇති තරලයක ඕනෑම ස්ථානයක පීඩනය වැඩි කිරීමෙන් රැඳවුම් අනෙකුත් සෑම ස්ථානයකට සමාන වැඩි වීමත් සිදුවන බවයි. i.e තරලයේ ඕනෑම ස්ථානයකට යොදන ලද පීඩනයේ ඕනෑම වෙනස‍්‍වීමත් තරලය පුරා අඩු නොවී සම්ප්‍රේශණය වේ.

ජින් ලුවිස් මාරි පොයිසෙල්

ප්‍රංශ භෞතිකඥයෙකු වූ පොයිසෙල් ශරීරය හරහා රුධිර සම්ප්‍රේශණ අධ්‍යයනය කළ අතර එමඟින් තරලය ගලන සීඝ්‍රතාව හා ගලන නලයේ විශ්කම්භය අතර වැදගත් සබඳතාවක් සොයා ගන්නා ලදී.

විද්‍යා‍වේ ඉතිහාසය

ද්‍රව විද්‍යාවේ ඉතිහාසය


Le premier congrès universel d'espéranto est un évènement organisé en août 1905, à Boulogne-sur-Mer, en France.

Contexte

Notes et références

Voir aussi

Bibliographie

Articles connexes

 Congrès mondial d'espéranto
 Histoire de Boulogne-sur-Mer

1905
Espéranto en France
Congrès
1905 en France

Congrès universel d'espéranto de 1905


Mary Elizabeth Hartman (født 23. december 1943, død 10. juni 1987) var en amerikansk teater- og filmskuespiller.

Biografi
Hartman begyndte at optræde på gymnasiet og vandt Ohio Actress of the Year Award efter at have spillet Laura i en skoleopsætning af Glasmenageriet. Hun studerede derefter på Carnegie Mellon University (mens hun spillede teater med Kenley Players i løbet af somrene). Derefter flyttede hun til New York, hvor hun spillede en rolle i det kortlivede spil, Everybody Out, The Castle Is Sinking, som førte MGM opdagede hende. Hun fik en audition for instruktør Guy Green, som castede hende i rollen som Blind Selinas i filmen Et strejf af solskin, som er baseret på Elizabeth Katas' roman Be Ready With Bells and Drums. For denne præstation blev Hartman nomineret til en Oscar til bedste kvindelige hovedrolle og vandt en Golden Globe for "Årets nye stjerne"

Efter Et strejf af solskin blev Hartman kun tilbudt lignende roller som den tøvende og nervøse unge pige, herunder rollen som Joey i Gæt hvem der kommer til middag. Hun takkede nej, fordi hun ikke ønskede at spille en rolle i temaet "hvid pige mødes med sort mand". Ifølge hendes agent blev hun tilbudt op til 20 forskellige roller, som alle var enten blinde, døve eller havde en anden form for handicap. Efter at have afvist flere roller takkede hun ja til en rolle i Sheriffen, der ikke ville dø, fordi hun havde brug for pengene.

Kort tid derefter begyndte Hartman at udvise tegn på psykisk sygdom, hvilket ville føre til at hun blev indlagt på sindssygehospitaler 19 gange. Hun gjorde sit endelige bidrag som skuespiller i 1982, da hun indspillede fru Brisbys stemme i Fru Brisbys hemmelige verden. I 1987 blev Hartman mere og mere deprimeret, og den 10. juni begik hun selvmord ved at hoppe ud af et vindue fra sin lejlighed på femte sal.

Filmografi
 1965 – Et strejf af solskin
 1966 – Gruppen
 1966 – You're a Big Boy Now
 1968 – Jøden fra Kiev
 1971 – Een mand - syv kvinder
 1971 – Night Gallery (Tv-serie)
 1972 – In Pursuit of Treasure
 1973 – Sheriffen, der ikke ville dø
 1973 – The Wide World of Mystery (Tv-serie)
 1973 – Intermission
 1973 – Love, American Style (Tv-serie)
 1975 – Doctors' Hospital (Tv-serie)
 1980 – Willow B: Women in Prison (Tv-film)
 1981 – Full Moon High
 1982 – Fru Brisbys hemmelige verden (stemme)

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger

Skuespillere fra USA
Personer fra Ohio
Personer der har begået selvmord
Amerikanere i 1900-tallet
Oscar-nominerede skuespillere

Elizabeth Hartman


Norah Lange (October 23, 1905 – August 5, 1972) was a Norwegian-Argentine writer, who was associated with the Buenos Aires avant garde of the 1920s and 1930s.

Life

A member of the Florida group, which also included figures such as Oliverio Girondo (whom she married in 1943) and Jorge Luis Borges (who dedicated an article to her in his first book of prose, Inquisiciones), she published in the "ultraist" magazines Prisma, Proa, and Martín Fierro.

Her ultra-modernist poetry influenced other well-known Argentine writers such as Nydia Lamarque, Maria Elena Walsh, Maria Dhialma Tiberti, and Ines Malinow.

Her 1950 novel Personas en la sala was published in English as People in the Room (trans. Charlotte Whittle) by And Other Stories in 2018.

In 1958, SADE (the Argentine Society of writers) awarded her their Grand Prize of Honor.

Works

Poetry
 La calle de la tarde (The Street in the Evening, 1925), with a prologue by Borges
 Los días y las noches (Days and Nights, 1926)
 El rumbo de la rosa (1930)

Prose
 Voz de la vida (The Voice of Life, 1927), novel
 45 días y 30 marineros (45 Days and 30 Sailors, 1933), novel
 Cuadernos de infancia (Childhood Notebooks, 1937), autobiographical work, received the Buenos Aires Municipal Prize and the Argentine National Second Prize.
 Discursos (Speeches, 1942), speeches
 Antes que mueran (Before They Die, 1944), autobiographical work
 Personas en la sala (People in the Room, 1950), novel
 Los dos retratos (The Two Portraits, 1956), novel
 Estimados congéneres

References

External links
 Al rescate de Norah Lange, la dama de la vanguardia del 20

1905 births
Argentine people of Norwegian descent
Argentine people of Scandinavian descent
Argentine people of Irish descent
1972 deaths
Argentine women poets
Place of birth missing
Burials at La Recoleta Cemetery
20th-century Argentine women writers
20th-century Argentine writers
20th-century Argentine poets
Argentine women novelists
20th-century Argentine novelists

Norah Lange