Un Model al Organizației Națiunilor Unite, cunoscut și sub numele de Model ONU sau MUN (, pronunțat în engleză , în limba română ), este o simulare educațională și/sau o activitate academică în care elevii pot învăța despre diplomație, relații internaționale și Organizația Națiunilor Unite. Activitățile MUN îi implică în mod activ pe participanți și îi învață să vorbească, să dezbată și să scrie, dezvoltându-le gândirea critică, abilitățile de lucru în echipă și abilitățile de conducere.  Deși elevii participă de obicei la activitățile MUN în afara programului școlar, există și școli care oferă modelele ONU ca materie. Programul dorește să implice elevii în activități educaționale și să le permită să își dezvolte o înțelegere mai profundă asupra problemelor actuale ale lumii.

Participanții la modelele Organizației Națiunilor Unite, denumiți delegați, sunt plasați în comitete și le sunt repartizate țări pe care să le reprezinte, sau ocazional, alte organizații sau figuri politice, caz în care aceștia vor reprezenta membri ai acestei entități. Elevilor li se comunică ce țară au de reprezentat, dar și subiectul despre care aceștia vor discuta în cadrul comitetului, anterior competiției. Delegații desfășoară activități de cercetare asupra țării și subiectului lor înainte de conferințele propriu-zise și își formulează poziții asupra subiectului pe care apoi le vor dezbate cu ceilalți delegați din comitet, rămânând pe toată durata ședinței în rolul țării pe care o reprezintă. De obicei, la sfârșitul unei conferințe, delegaților și delegațiilor care au avut cele mai bune interpretări din fiecare comitet le sunt acordate premii.

Participanții la modelele ONU sunt elevi și studenți, împărțiți pe niveluri: școală gimnazială, liceu și universitate, majoritatea conferințelor fiind dedicate doar unuia dintre aceste trei niveluri (cele mai frecvente fiind conferințele de liceu și universitate). Delegații participă de obicei la conferințe împreună într-o singură delegație trimisă de către cluburile modelelor ONU de la școlile sau universitățile lor, deși unii delegați participă la conferințe în mod independent.

Istorie
Modelele ONU au început ca o serie de simulări ale conferințelor Ligii Națiunilor realizate de studenți. Se crede că primele conferințe după modelul Ligii Națiunilor au avut loc în anii 1920, înainte de a se face trecerea la modelele ONU, după formarea în 1945 a organizației succesoare a Ligii, Organizația Națiunilor Unite. Astăzi, unele conferințe modele ONU includ și simulări ale Ligii Națiunilor printre ofertele lor de comitete.

Prima conferință înregistrată după modelul Organizației Națiunilor Unite a fost la Colegiul Swarthmore pe 5 aprilie 1947. Peste 150 de elevi din peste 41 de colegii au participat. Delegații au simulat o Adunare Generală și au recomandat statelor membre "să stabilească un control internațional asupra dezvoltării energiei atomice", "să încheie un tratat privind dezarmarea țărilor", "să adopte un sistem uniform de oferire a cetățeniei pentru refugiați", ca ONU să își modifice carta pentru a adopta o definiție a agresiunii și ca națiunile "să promoveze reconstrucția zonelor devastate prin asistență economică prin ONU".

Un alt model istoric al Organizației Națiunilor Unite a avut loc la Universitatea St. Lawrence în perioada 11-13 februarie 1949. Acesta a fost inițiat de Dr. Harry Reiff, șeful Departamentului de Istorie și Guvern, cu ajutorul colegului său Otto L. George. Dr. Reiff a fost consultant tehnic în cadrul delegației Statelor Unite la Conferința de la San Francisco din 1945 (unde a fost scrisă Carta ONU) și la Conferința Organizației Națiunilor Unite de la Londra din 1945-1946 (unde a fost înființată ONU). Modelul ONU din 1949, de la Universitatea St. Lawrence, a avut și delegați din colegii și universități regionale, inclusiv de la colegiile Adelphi, Alfred, Champlain, Clarkson, McGill, Middlebury, Potsdam, St. Michael și Vermont. Conferința a continuat anual timp de mulți ani la St. Lawrence  și a fost reinițiată recent în cadrul universității. Alte modele ale Conferinței Națiunilor Unite au fost dezvoltate mai târziu la Berkeley și Harvard, precum și în multe alte colegii și universități.

În 1987, câțiva studenți americani au fondat TEIMUN la Haga. În ultimele decenii, modelele ONU s-au extins în Asia de Est și de Sud, Orientul Mijlociu, Europa, Africa de Nord și Africa sub-sahariană. Alți organizatori principali ai conferințelor, cum ar fi Indian International Model United Nations, Harvard și THIMUN realizează conferințe suplimentare în aceste regiuni pentru a răspunde cererii în creștere. Modelul Organizației Națiunilor Unite al Ivy League, de la Universitatea din Pennsylvania, găzduiește conferințe pentru delegații de liceu din India și China.

Proceduri

În scopul de a menține decența, majoritatea modelelor de comitete ale ONU utilizează procedura parlamentară derivată din regulile de ordine ale lui Robert. Cu toate acestea, majoritatea comitetelor de criză renunță la formalitatea procedurii parlamentare, pentru a asigura o funcționare mai ușoară. În plus, recent, Organizația Națiunilor Unite a realizat eforturi pentru a introduce noi reguli de procedură ale modelelor ONU, care sunt mai strâns aliniate cu cele ale ONU. Deoarece nu există un organism de conducere pentru MUN, fiecare conferință diferă în regulament și manieră de procedură. Următoarele reguli de procedură se aplică în general pentru MUN, dar nu se aplică fiecăruia în mod necesar:

Modelele ONU sunt gestionate de un grup de administratori cunoscut sub numele de secretariat. Un secretariat este condus de un secretar general. Fiecare comitet are, de obicei, un președinte (cunoscut și ca moderator sau director), un membru al departamentului academic al secretariatului, care aplică regulamentul de procedură și supraveghează progresul dezbaterii în cadrul comitetului. Un delegat poate solicita comitetului în ansamblu să efectueze o anumită acțiune; aceasta este cunoscută ca o moțiune. Documentele care vizează abordarea problemei cu care se confruntă comitetul sunt cunoscute sub denumirea de rezoluții și sunt votate, în cazul în care sunt considerate acceptabile de către președinția comitetului.

Comitetele modelelor ONU pot fi împărțite în trei tipuri de sesiuni generale: dezbaterea formală, întrunirea prezidată și întrunirea neprezidată. Într-o dezbatere formală, personalul menține o listă a celor care doresc să vorbească, iar delegații vorbesc pe rând, respectând ordinea scrisă pe acea listă. Delegații pot cere să fie adăugați la listă prin ridicarea pancartelor sau prin trimiterea unei note către președinte. În timpul dezbaterii formale, delegații vorbesc către întreaga comisie. Ei vorbesc, răspund la întrebări și dezbat cu privire la rezoluții și amendamente. Dacă nu există alte propuneri, comisia revine în mod implicit la o dezbatere formală. Există de obicei o limită de timp. Atunci când se intră într-o întrunire prezidată, comisia intră în pauză și regulile de procedură sunt suspendate. Oricine poate vorbi atâta timp cât este recunoscut de către președinte. Pentru a începe o întrunire prezidată este necesar votul asupra unei moțiuni. Există o limită de timp relativ mai scurtă pentru fiecare discurs decât în dezbaterea formală. Într-o întrunire neprezidată, delegații se întâlnesc neoficial cu alți delegați și cu personalul pentru discuții.

Rezoluțiile stau la baza tuturor dezbaterilor. Acestea sunt considerate rezultatele finale ale conversațiilor, scrierilor și negocierilor. Rezoluțiile trebuie să treacă printr-un proiect inițial, aprobarea de către președinție și dezbaterea și modificarea ulterioară.

Aspecte academice
Participarea la modelele ONU este menită să promoveze abilitățile de negociere, vorbire și comunicare. În plus, comitetele de criză, care se ocupă de scenariile de criză care pot fi contemporane sau istorice, pot dezvolta abilități de conducere și abilitatea de a se adapta și de a face față unor situații neașteptate. Chestiunile materiale ale diplomației și politicii sunt abordate, de asemenea, printr-un proces cvasi-academic. În pregătirea pentru o conferință, subiectele sunt alese pentru fiecare comitet și, de regulă, ghidurile de cercetare și de cadru (numite Ghiduri de studiu) sunt puse la dispoziție de organizatorii unei conferințe pentru fiecare comitet. Delegații din fiecare comitet ar trebui, în general, să pre-formuleze poziția țării sau a grupului pe care îl reprezintă pe baza acestor ghiduri de cadru și să prezinte rezultatul acestei pregătiri comitetului lor ca fiind așa-numitul Document de poziție (). Scopul acestei proceduri este de a familiariza delegații cu subiectele de bază ale dezbaterii, de a încuraja cercetarea și scrierea academică și de a permite pregătirea substanțială a conferințelor.

Deși există mai multe ghiduri privind tehnicile de scriere a documentelor de poziție, inclusiv șabloane și exemple,  niciuna dintre conferințe nu își publică Ghidurile de studiu, documentele de poziție sau rezoluțiile. În prezent, este disponibilă numai o singură bază de date care conține documente de poziție, cu acces pe bază de abonament. MUN nu dorește să dezbată natura unei întrebări, să dovedească fapte cercetate științific ori să susțină o agendă de politică externă, ci să oferă soluții pe care fiecare națiune și om le pot încerca și urma pentru a rezolva crize și a își uni forțele pentru a menține pacea și securitatea internațională. Aceasta este diferența dintre parlament și ONU, distingând lupta de putere de către diplomație.

Limbile

În mod tradițional, engleza a fost limba oficială și de conversație a majorității conferințelor, dar, întrucât modelele ONU au devenit populare în întreaga lume, iar conferințele din țări precum Statele Unite au căutat să se adreseze minorităților sub-reprezentate (cum ar fi cele spaniole), au devenit comune comitetele care folosesc alte limbi decât limba engleză sau care sunt bilingve. Trebuie remarcat însă că acest fenomen încă nu este încă de amploare, mai ales în Statele Unite, unde majoritatea comitetelor  bilingve sau spaniole se găsesc la conferințe găzduite în Puerto Rico sau în sud, în afară de Spania.

Ținută
Aproape toate conferințele model ONU le cer delegaților să poarte haine formale (sacou și cravată), deoarece îmbrăcarea profesionistă este o modalitate importantă de a arăta respectul pentru națiunea, organizația sau individul pe care îl reprezintă delegatul, precum și pentru restul comitetului.

Comitetele
În timp ce conferințele model ONU simulează de obicei organismele Organizației Națiunilor Unite, există și comitete care simulează activitatea Uniunii Europene, cabinete guvernamentale și organisme regionale, cum ar fi ASEAN, precum și consilii corporative, ONG-uri sau așa-numitele Corpuri de presă sau comitete fictive. Un exemplu pentru un astfel de comitet special care nu are un echivalent în structura Organizației Națiunilor Unite și care se ocupă de o criză, este cunoscut drept "Comitet de criză".  În acest comitet, o situație de criză este prezentată unor echipe de elevi, iar aceștia trebuie să vină cu soluții. Comitetul de criză se axează în mod tradițional pe un eveniment istoric unic, dar recent s-au folosit și evenimente curente și viitoare. Evenimentul poate fi fictiv sau non-fictiv.

Organizare
Conferințele după modelul Organizației Națiunilor Unite sunt, de obicei, organizate de cluburi de liceu sau cluburi din colegii.

Modelele ONU pe regiune și țară
Deși modelul ONU își are originea în Statele Unite, cluburile și conferințele MUN nu sunt prezente doar în acea țară. Mai degrabă, la fel ca ONU, conferințele se găsesc în țări din întreaga lume. Deoarece modelul ONU este descentralizat și s-a dezvoltat autonom în întreaga lume, există diferențe semnificative între regiuni în ceea ce privește modul în care MUN se realizează.

Europa

Danemarca
MUN este relativ popular în Danemarca, cu conferințe atât la nivel liceal, cât și universitar. A fost introdus pentru prima oară în 2003, iar de atunci s-a răspândit, ajungând la 3 conferințe majore la nivel de liceu cu cel puțin 400 de participanți la fiecare conferință, BIGMUN fiind cea mai mare conferință din Scandinavia.

Spania
MUN a devenit popular în Spania la începutul acestui deceniu, orașul cu cele mai multe conferințe găzduite fiind Madrid. Una dintre ele este modelul internațional Complutense al Organizației Națiunilor Unite (COMPIMUN) , care va include pentru cea de-a treia ediție a sa alte organizații internaționale, cum ar fi Dialogul de cooperare din Asia sau 9-11, în afară de comitetele tradiționale legate de ONU.

Țările de Jos
Cea mai mare conferință din Țările de Jos este conferința internațională Modelul Organizației Națiunilor Unite din Haga (THIMUN), care cuprinde peste 3500 de participanți provenind din aproximativ 200 de școli și 100 de țări diferite. Deși nu se află în apropierea sediului Organizației Națiunilor Unite din New York, este unul dintre pionierii conferințelor modelului Organizației Națiunilor Unite din lume, deoarece a fost fondat în 1968 și situat în orașul Curții Internaționale de Justiție (ICJ) din Haga. O întreagă rețea de conferințe este marcată de afilierea lor la THIMUN, o etichetă care descrie în principiu universalitatea procedurilor care guvernează conferința și o fac parte din fundația recunoscută de ONU. În 1995, Fundația THIMUN a fost acreditată ca Organizație Non-guvernamentală (ONG) asociată Departamentului pentru Informații Publice al Națiunilor Unite. De asemenea, THIMUN și-a înființat propria rețea de conferințe pe parcursul timpului: THIMUN Qatar, THIMUN Singapore, THIMUN Online MUN (O-MUN) și THIMUN America Latină, care au fost înființate în 2005. Cea de-a doua și a treia cea mai mare conferință mondială a Țărilor de Jos sunt MUNISH (Modelul Organizației Națiunilor Unite la Școala Internațională din Haga) și HMUN (Haarlem Model United Nations). Există, de asemenea, Modelul Internațional European ONU TEIMUN, care a fost fondat în 1987 și este cel mai vechi model universitar ONU din Europa.

Turcia
În Turcia, conferințele modelului Organizației Națiunilor Unite sunt în cea mai mare parte deținute de cluburi universitare nonprofit. Istanbul găzduiește mai multe conferințe decât toate celelalte orașe turce combinate. Clubul Modelul Națiunilor Unite Yeditepe, cel mai vechi și unul dintre cele mai populare cluburi din Turcia, ține trei conferințe diferite: Conferința Yeditepe după modelul Organizației Națiunilor Unite pentru Dezvoltare și pregătire, Justinianus Moot Courts , și Conferința Modelului Organizației Națiunilor Unite de la Istanbul (MUNIST)  . De asemenea, Conferința Modelului ONU a Universității Koç (KUMUN)  , Conferința Modelului ONU a Universității Kadir Has (HASMUN) , împreună cu conferința de instruire a Conferința de instruire a Modelului ONU a Universității Kadir Has (HASTRAIN), Conferința Modelului ONU a Universității de Economie Izmir (ECOMUN) , alături de conferința de instruire, conferința de pregătire a Universității de Economie Izmir (EcoTRAIN) sunt cele mai calificate conferințe din Turcia. Aceste conferințe simulează nu numai comitetele Adunării Generale, ci și Comitetele mixte de criză, Comitetele futuriste, ficționale și istorice.

Regatul Unit
Există un număr foarte mare de conferințe ale Organizației Națiunilor Unite, atât la nivelul Universității, cât și la nivelul de liceu în Regatul Unit. Aproape fiecare universitate care are o societate MUN ține o conferință anuală, de o mărime variabilă, Cea mai mare și mai prestigioasă este Modelul Organizației Națiunilor Unite din Londra - atât de mult încât un film a fost realizat despre ea (Gemenele cuceresc orașul, ), urmat de CUIMUN găzduit în Cambridge și OxiMUN în Oxford. Cu toate acestea, în ultimii ani, conferințele precum YorkMUN și ScotMUN din Edinburgh au devenit populare în rândul delegațiilor din Regatul Unit. Circuitul MUN din Marea Britanie nu este foarte bine integrat în circuitul european, majoritatea delegațiilor britanice netrecând frontierele internaționale pentru a ajunge la conferințele europene, iar delegațiile străine la conferințele din Marea Britanie (în afara celor trei principale) fiind rarități, dar recent conferințele europene au început să recruteze personal pentru președenția comitetelor din Marea Britanie.

Asia și Pacific

Afganistan
Modelul Organizației Națiunilor Unite din Kabul a fost înființat la Kabul în 2014. Obiectivele sunt de a aduce persoane tinere și din ambele sexe împreună pentru a discuta problemele globale și a promova diplomația, drepturile omului, consolidarea păcii și bunăstarea socială. Participanții sunt studenți de până la vârsta de 30 de ani. Ei provin din patru sau cinci provincii din Afghanistan pentru a dezvolta abilități de gândire critică și vorbire publică. Modelul internațional Pamir al Națiunilor Unite (PIMUN) a fost înființat în octombrie 2016.

Australia
Conferințele după modelul Națiunilor Unite din Australia sunt, de obicei, separate pe nivelurile terțiar și liceal. La nivel de liceu, marea majoritate a evenimentelor după modelul Națiunilor Unite sunt organizate de diferitele filiale de stat și teritoriu ale ONU Youth Australia, sau de numeroșii parteneri ai Rotary Australia. Evenimentele pentru ciclul terțiar, care se întind de obicei peste trei sau patru zile, au loc în mai multe state australiene și sunt programate să coincidă cu perioadele de vacanță în semestrele terțiare, cele mai importante trei fiind VicMUN, NCMUN și SydMUN.

Bangladesh
Modelul Națiunilor Unite este practicat în Bangladesh din 2002, când a avut loc pentru prima dată Modelul Națiunilor Unite pentru Combaterea Terorismului - Modelul Națiunilor Unite din Bangladesh. De atunci, în țară au avut loc numeroase conferințe model ale Națiunilor Unite. Dar conceptul de MUN a devenit unul popular în Bangladesh din 2013.

Asociația Națiunilor Unite pentru Tineret și Studenți din Bangladesh (UNYSAB) a înființat MUN în Bangladesh. Conferințele modelului Națiunilor Unite din Bangladesh includ: Bangladesh International Model United Nations 2012; Dhaka+20, Brainwiz MUN 2013 și UNYSAB MUN 2014, organizate de UNYSAB. Conferințe cu un număr mult mai mare au fost organizate de UNYSAB atunci când au organizat sesiunea a șaptea a modelului Națiunilor Unite din Bangladesh (BANMUN), în iunie 2015, cu peste 560 de delegați  și Sesiunea a doua a modelului internațional din Bangladesh (BIMUN), în noiembrie 2015, cu peste 850 delegați, cel mai mare număr de delegați din istoria Bangladeshului.

MUN din Bangladesh a crescut rapid după formarea în 2011 a primului club universitar MUN din țară — MUN Universitatea Dhaka, iar prima conferință a MUN-ului Universității Dhaka (DUNMUN) a avut loc în 2012. Cea mai mare marcă de modeluri ONU din India, Indian International Model United Nations și-a desfășurat o conferință la Dhaka în Februarie 2016.

China
Modelul Națiunilor Unite a ajuns pentru prima dată în China în 1995, când elita Universității de Afaceri Externe din China a ținut prima conferință universitară a modelului ONU. Ajuns în liceele chineze în 2005, modelul ONU s-a extins rapid. Studenții de la Universitatea Peking (PKU) au organizat prima conferință națională model ONU pentru elevii de liceu din China după ce au participat la HMUN-ul Harvard. Conferința PKU a fost susținută inițial de UNA-SUA, însă sprijinul a fost retras în 2010 din cauza Marii Recesiuni.

Între 2005 și 2010, conferințele naționale model ONU, precum cele organizate de PKU și universitatea rivală Fudan din Shanghai, au atras cei mai buni elevi de liceu din întreaga țară, care au concurat pentru spații limitate. De-a lungul timpului, conferințele naționale mai puțin cunoscute, precum și conferințele regionale și chiar locale pentru elevii de liceu, au început să se dezvolte și să se răspândească treptat în orașele de dincolo de Beijing și Shanghai.

Majoritatea conferințelor model ONU din China sunt organizate prin întreprinderi private sau academice, cu toate acestea au apărut recent unele MUN-uri afiliate guvernului și recent, conferințele neoficiale organizate de studenți au început să domine scena MUN chineză.

India
În 1996, Cathedral Model United Nations a fost găzduit de către școala The Cathedral and John Connon School din Mumbai. De atunci, școlile și universitățile din India au început să ofere modelurile ONU ca activități opționale pentru elevi și studenți.

În 2011 a fost creat Modelul Națiunilor Unite (VHMUN)  al Grupul de Școli VIBGYOR. Această simulare este organizată de elevii în fiecare an.

În 2016, pe 24, 25 și 26 septembrie, The Sri Sri Academy din Calcutta a organizat primul său model ONU, SSMUN.

În 2017, pe 11 și 12 November, Symbiosis International School din Pune a găzduit ediția inaugurală a conferinței sale model ONU organizată integral de elevi, SymbiMUN. Fondatorul și secretarul general al conferinței, Siddharth Baphna, împreună cu echipa sa organizatorică de elevi de la școala Symbiosis a colaborat cu organizația educațională nonprofit Teach for India pentru a pregăti și sponsoriza douăzeci de elevi defavorizați să participe. Aceștia au donat toate câștigurile provenite din eveniment către organizația Teach for India, și plănuiesc să se extindă și să ofere pe viitor mai multor copii defavorizați oportunitatea de a participa la conferințele model ONU.

În același an, în 2017, a fost fondată o conferință model UN particulară denumită Backslash Model United Nations.

În 2018, Siliguri Model United Nations și-a organizat conferința inaugurală, în colaborare cu Națiunile Unite.

În 2018, a fost fondată o conferință model ONU cu scopul de a ajuta părțile defavorizate ale societății, denumit Modelul Social Națiunile Unite (TSMUN)

În 2018, a avut loc conferința BMVB Model Națiunilor Unite (BMVB MUN) în colaborare cu societatea Servants of the People.

Japonia

Se crede că Kansai High School Model United Nations (KHSMUN) este prima conferință organizată de tip MUN destinată elevilor de liceu care învață limba engleză ca limbă străină (EFL). Prima conferință a avut loc în 1990 ca proiect pentru elevii din anul III la cursul de studii internaționale și culturale al liceului Kyoto Gaidai Nishi. Această conferință a a inclus 40 de studenți ai liceului Kyoto Gaidai Nishi și 13 elevi de la Liceul Internațional Kansai din Toyonaka, Osaka. Conferința de două zile, care a avut loc la Universitatea de Studii Străine din Kyoto, a simulat Comisia pentru drepturile omului și a dezbătut punctul de ordine al agendei privind conflictul dintre Israel și Palestina. Conferința a continuat ca o adunare anuală a elevilor de liceu care studiază EFL în Japonia. Spre deosebire de majoritatea altor evenimente MUN din întreaga lume, Kansai High School Model United Nations este un eveniment MUN necompetitiv.

Coreea de sud
Cea mai mare conferință MUN din Coreea de sud este Conferința Modelului Națiunilor Unite din Seul (SEOMUN), care include sute de participanți din întreaga lume. Aceasta se desfășoară anual din 1997. Responsabilitatea de găzduire se rotește între trei școli internaționale din Coreea: Școala Internațională Coreeană, Școala Internațională din Seul și Școala Străină din Seul. Conferința are loc de obicei la Coex Mall din districtul Gangnam, Seul.

Taiwan
Cea mai mare conferință MUN din Taiwan este Conferința Pan Asia MUN (PAMUN), care este organizată de Universitatea Națională din Taiwan; de asemenea, PAMUN este recunoscută pe scară largă ca fiind cea mai internațională conferință MUN din Taiwan. Există, de asemenea, unele conferințe MUN regionale, cum ar fi Taiwan Model United Nation (TWMUN), organizată de Universitatea Națională Tsing Hua (NTHU) și Universitatea Națională Chiao Tung (NCTU), Taipei Model United Nation (TMUN), susținută de Universitatea Națională Chenchi (NCCU), și Phoenix MUN susținut de Universitatea Națională Cheng Kong (NCKU). Spre deosebire de China, engleza este limba oficială obișnuită a MUN în Taiwan, cu excepția unor comitete speciale care folosesc chineza ca limbă oficială. Există, de asemenea, conferințe pentru elevii de liceu din Taiwan, cum ar fi Taiwan Model United Nation (TAIMUN), găzduit de American School in Taichung, South Taiwan Model United Nation (STMUN), care este găzduită de Kaohsiung American School și I-Shou International School. În 2017, New Taipei City Model United Nations (NTCMUN) a avut loc în New Taipei City. Cu resursele și susținerea administrației locale, participanților li se permite să participe gratuit; în plus, se oferă echipamente de traducere simultană pentru a ajuta participanții să înțeleagă mai bine procesul. A doua sesiune a NTCMUN s-a lansat în august 2018.

Tailanda
MUN în Thailanda este de obicei găzduit de școlile și universitățile internaționale din Thailanda. Bangkok Patana School, Concordian International School, Ekamai International School, Harrow International School, International Seaboard Eastern School, NIST International School, Chulalongkorn University și Thammasat University au găzduit toate conferințele model ale Națiunilor Unite. Aceste conferințe sunt de obicei separate în nivel universitar și liceu. Conferințele model ale Organizației Națiunilor Unite sunt conduse de școală sau clubul universitar, cu îndrumări ale consilierilor lor. Există, de asemenea, conferințe precum ThaiMUN și APMUN, ambele fiind mai mari decât cele găzduite de Școala Internațională și de universitate. APMUN a fost găzduită de Ambasada Regală a Thailandei în perioada 20-24 septembrie 2012. Spre deosebire de alte conferințe model ale Națiunilor Unite, APMUN și ThaiMUN sunt conferințe de 3-4 zile, în timp ce alte conferințe model ale Națiunilor Unite sunt de obicei găzduite timp de 1 zi. Conferințele ThaiModel ale Națiunilor Unite sunt găzduite de școli sau universități internaționale în fiecare an. Elevii de la mai multe școli internaționale se adună și formează un comitet gazdă. Comitetul gazdă decide unde va fi găzduit ThaiMUN în acel an. Conferințele MUN din Thailanda, spre deosebire de majoritatea conferințelor MUN din întreaga lume, nu sunt competitive și sunt destinate să ajute studenții să își îmbunătățească abilitățile academice și sociale.

Pakistan
Sindh: În provincia Sindh, multe dintre modelele Națiunilor Unite au fost organizate de multe universități, organizații și institute de învățământ.

Punjab: În provincia Punjab, multe dintre modelele Națiunilor Unite au fost organizate de multe universități, cum ar fi Universitatea de Științe a Managementului Lahore. Punjab deține de asemenea, prima academie specială pentru modele ONU din Pakistan, cunoscută sub numele de The Model UN Academy. În orașul Bahawalpur, MUN-urile sunt organizate de Școala Publică de Armată și Școala Publică Sadiq.

Noua Zeelandă
Un număr mare de licee din Noua Zeelandă își desfășoară propriile evenimente MUN, iar ONU pentru tineret din Noua Zeelandă funcționează ca organizație de administrare. ONU pentru tineret organizează, de asemenea, evenimente regionale și naționale, împreună cu Aotearoa Youth Declaration, Pacific Project și delegația THIMUN din Noua Zeelandă.

Singapore
Următoarele sunt Conferințele Model Națiunilor Unite, Conferințele Model ASEAN și alte conferințe diplomatice model organizate la Singapore, împreună cu anul organizării.

 SIMUN Singapore Model United Nations la Singapore French School
 Raffles Model United Nations Conference 2019
 Dunman High Model ASEAN Plus Summit 2019
 National Public School International Model United Nations 2019
 Hwa Chong Conflict Resolution and Inquiry 2019
 International Model United Nations Conference / Middle Eastern Summit 2019
 River Valley Model United Nations 2019
 Sustainable Development Youth Convention 2019
 Nanyang Technological University Model United Nations
 Singapore Chinese Girls' School Model United Nations 2019
 United Nations Association of Singapore Model United Nations Preparatory Conference 2019
 Saint Joseph's Institution Model United Nations 2018
 Singapore Model United Nations 2019
 OnePeople.sg Model United Nations 2019
 Jurong-Pioneer Junior College Model United Nations 2019

Vietnam

Ideea modelului Națiunilor Unite este relativ nouă în rândul tinerilor vietnamezi. Au existat un număr din ce în ce mai mare de astfel de conferințe, inclusiv cele pe bază de invitație precum UNISMUN, SAIMUN și multe alte cu intrare fără invitație. Aceste conferințe sunt adesea organizate de școli sau organizații conduse de studenți, cu scară și exclusivitate variabilă. Unul dintre cele mai populare conferințe model ONU din țară este Vietnam National Model United Nations (VNMUN), deschis nu numai vietnamezilor din toate părțile țării, dar și studenților internaționali care studiază în întreaga lume.

Orientul Mijlociu
Modelul Națiunilor Unite crește în popularitate în regiune. Cea mai mare conferință din regiune a avut loc în Doha, Qatar, care are loc în fiecare ianuarie la Qatar National Convention Center. THIMUN Qatar găzduiește în prezent peste 1500 de elevi participanți. Regiunea se mândrește cu peste 8 conferințe afiliate THIMUN în locuri precum Istanbul (MUNDP ) Iordania (AMMUN), Dubai (DIAMUN), Bahrain (BayMUN), Cairo (CIMUN și MUN MIU) și Doha (DCMUN). Majoritatea țărilor din regiune găzduiesc numeroase conferințe mai mici. Regiunea are, de asemenea, propria revistă MUN regională, The Olive Branch, coeditată de THIMUN Qatar, THIMUN Online și Best Delegate.

Liban
Deși conferințele MUN locale sunt populare în Liban, abia în 2017 a fost organizată o conferință internațională MUN care a făcut din BeyMUN (modelul Beirut Națiunilor Unite) prima conferință internațională MUN organizată în Liban. În primul său an, conferința a atras peste 100 de participanți din universități locale și internaționale. După succesul lui BeyMUN'16, a avut loc o a doua ediție a conferinței în 21-23 aprilie 2017.

Emiratele Arabe Unite
Indian High School Model United Nations este unul dintre cele mai mari conferințe model ale Națiunilor Unite din regiune. Acesta a susținut multe conferințe, intrașcolare și internaționale în trecut.

Arabia Saudită
Modelul Națiunilor Unite joacă un rol important în activitățile extrașcolare în multe școli. Școala Internațională Americană din Riyadh găzduiește o conferință anuală intra-școlară, cu o prezență semnificativă a Școlii Internaționale Britanice din Riyadh. În Școala Internațională Britanice, o ședință săptămânală se desfășoară pentru a ține o conferință model ONU și pentru a dezbate o rezoluție.

Israel
Modelul ONU a devenit recent popular în Israel, organizația proMUN preluând conducerea cluburilor și conferințelor locale din țară.

Africa

Algeria
Modelul Conferinței Națiunilor Unite a fost organizat pentru prima dată în Algeria în 2014 de domnul ARIF Abdeljalil, iar până în prezent este o șansă unică pentru talentele tinerilor algerieni de a se conecta unii cu alții și de a discuta problemele mondiale, precum și posibilitatea de a participa la o educație experiențială în elaborarea de politici globale practice.

Algeria MUN și-a sărbătorit cea de-a treia conferință anuală în decembrie 2016, care a fost organizată în 3 limbi: engleză, arabă și franceză. Profilul participantului la acest eveniment pentru tineret este acela al unui elev/student care învață în prezent, cu o vârstă cuprinsă între 16 și 29 de ani, care înțelege limba engleză și ia un rol activ în societate.

Tunisia
Conferințele în Tunisia se organizează mai ales în Tunis și sunt de obicei sponsorizate de Tunisian International Model United Nations (TIMUN). Cea mai cunoscută conferință din Tunisia este Grande Simulation annuelle du TIMUN din Tunis, care găzduiește peste 300 de delegați. Aceste conferințe sunt de obicei găzduite de cele mai mari universități naționale. De la a 6-a ediție, Grande Simulation annuelle se află sub patronajul ministrului tunisian al afacerilor externe și primește miniștrii și diplomații din Tunisia.

Alte țări
Alte conferințe din Africa includ NIAMUN la Marrakech. Înființată în august 2012 de o coaliție de tineri nord-africani, NAIMUN este cea mai mare conferință model a Organizației Națiunilor Unite organizată de studenți în Africa și Orientul Mijlociu, cu 4 sub-filiale în Maroc, Tunisia, Algeria și Egipt. Formează și încurajează tinerii să abordeze probleme globale presante și îi implică în soluționarea problemelor globale. NAIMUN este o organizație non-profit care oferă o oportunitate egală tuturor tinerilor de a participa activ la o dezbatere deschisă. JoMUN la Johannesburg și IMIRAMUN, recent fondat în Windhoek, au avut loc în Benin, în Cotonou. Prima ediție a modelului Națiunilor Algeria a avut loc în decembrie 2014. Modelul Națiunilor Unite din Africa de Est (EAMUN ) are loc la Nairobi, Kenya. De asemenea, se menționează modelul Națiunilor Unite Lagos, realizat recent la Universitatea din Lagos, în Nigeria, primul de acest fel din Africa de Vest. Conferința s-a desfășurat pentru prima dată în 2016 și se speră că va avea loc anual. Ideea a fost realizată de studenți nigerieni de la Facultatea de Drept a Universității menționate, după mai multe experiențe ale MUN Național, în special câștigând multe premii.

America de Sud

Brazilia
AMUN

Americas Model United Nations (AMUN) a fost prima conferință MUN care a avut loc în America Latină, aniversând 21 de ani de istorie în 2018 cu ediția Bring Walls Down, Build Up Connections. Limba oficială a evenimentului este engleza, fapt care a permis AMUN să primească elevi și studenți din diferite țări din întreaga lume. Modelul încearcă să se apropie cât mai mult de realitatea unui forum diplomatic multilateral, inclusiv de regulile și procedurile sale specifice. Comisiile variază cu fiecare ediție a proiectului, precum și temele abordate, printre care se numără siguranța internațională, cooperarea, drepturile omului, democrația și crimele transnaționale. Evenimentul durează cinci zile și extrapolează sfera academică, permițând experiențe interpersonale și activități culturale. Printre activitățile culturale, există un tur în jurul Brasíliei, orașul care găzduiește evenimentul și Nations Fair, în care particularitățile și obiceiurile fiecărei țări sunt prezentate de participanții reprezentanți la Conferință.

BRAMUN - BRAMUN este o conferință care are loc anual în martie și este destinată elevilor de liceu din diferite țări din America de Sud. Conferința are loc la Costa do Sauípe din Bahia, Brazilia și și-a aniversat cea de-a șaptesprezecea ediție în 2019. BRAMUN 2019 a avut zece comisii: cinci comitete "normale", printre care se numără Consiliul de securitate, Consiliul istoric de securitate, Comitetul politic, ECOSOC și Consiliul pentru Drepturile Omului, și cinci comisii speciale. Câteva exemple de comisii speciale sunt Cabinetul de criză al Frontului Popular Spaniol, Comisia Europeană, Curtea Internațională de Justiție și Cabinetele lui Hrușciov și Eisenhower, care vor avea subiecte comune. BRAMUN are, de asemenea, activități la care delegații să participe atunci când nu participă la comisiile respective. Aceste activități fac parte din Cupa BRAMUN, care în trecut includea fotbal, baschet, volei, concurs de cunoștințe generale, domnul și doamna BRAMUN, o vânătoare de comori și un Delegate Luau.

SMUN - Modelul Elvețian al Națiunilor Unite - este o conferință anuală pentru elevi de liceu. Conferința este susținută de Colégio Suíço-brasileiro de Curitiba, de unde și numele "elvețian". În fiecare an, conferința este reinventată: ediția din 2016 a avut comisii precum Comisia pentru stupefiante și Subcomisia științifică și tehnologică a COPUOS (Comitetul pentru utilizările pașnice ale spațiului cosmic), în timp ce conferința din 2017 a fost compusă integral din comitete de criză cu un comitet special numit Comitetul Direcției pentru Crize, special creat pentru proiectarea și dezvoltarea crizei. Liceele internaționale sunt invitate în fiecare an să participe, cu toate acestea, școlile pot participa voluntar.

FAMUN - Modelul FACAMP Națiunile Unite - este un model organizat anual de FACAMP - Faculdades de Campinas, situat în orașul Campinas, São Paulo, Brazilia. Este o inițiativă multidisciplinară cu obiectivul de a simula diferite organizații internaționale, în special cele de sub umbrela organizațională a Organizației Națiunilor Unite. Pe parcursul a 5 zile, aproximativ 500 de studenți de liceu și universitate din diferite orașe braziliene discută probleme de mare relevanță internațională prin îndeplinirea rolului de șefi de stat și de guvern, miniștri și diplomați. Organizarea FAMUN urmărește orientarea abordării UN4MUN: dezvoltată de Departamentul de Informații Publice al Națiunilor Unite, abordarea propune să apropie practicile conferințelor MUN de procedurile reale ale Națiunilor Unite. Rezultatul este o concentrare asupra dezbaterii care surprinde spiritul de cooperare și procesul de a ajunge la un consens.

La nivel universitar, Modelul Națiunilor Unite a început în Peru în 2006 cu Cercul de Studii al Națiunilor Unite (CENU), o echipă de colegiu de la Universitatea Lima fondată pentru a concura la <i>Harvard National Model United Nations</i>. Această echipă a evoluat într-o organizație la scară largă, Asociația Peruviană pentru Studiul Națiunilor Unite (AENU Peru fiind acronimul său spaniol), o organizație non-guvernamentală non-profit, cu sarcina de a promova MUN în Peru și de a crea prima Delegație Națională a Peru, folosind experiența din trecut pentru a selecta cei mai buni delegați din cele mai bune universități din Peru, creând astfel echipa de dezbatere a universităților din Peru. Începând cu inugurarea noii lor mărci din 2011, echipa de dezbatere a universităților a obținut premiul "Best Large Delegation" la <i>Harvard World Model United Nations</i> 2014, care a avut loc la Bruxelles, Belgia și premiul "Best Large Delegation" la <i>Harvard National Model United Nations - Latin America</i> 2017, care a avut loc în Lima, Peru.

În 2014, Societatea Peruană de Dezbatere a fost fondată de delegații MUN experimentați, ca o nouă alternativă pentru a concura în cadrul conferințelor ale Consiliului de Relații Internaționale de la Harvard. Începând pe scară largă în 2015, PDS a obținut premiul pentru cea mai bună delegație la <i>Harvard National Model United Nations - Latin America</i>, în trei dintre cele patru participări. Recent, echipa a devenit a doua delegație peruană care a câștigat premiul pentru cea mai bună delegație la <i>Harvard World Model United Nations</i> 2018, care a avut loc în Ciudad de Panamá, Panama.

La nivel de liceu, MUN este o activitate extracurriculară populară din 2012, cu prima conferință de liceu Lima Model United Nations (LiMUN) 2012, urmată de modelul Villa Maria Model United Nations (VMMUN) 2015, Newton Model United Nations  (NewMUN) 2015 și Carmelitas Model United Nations, cea din urmă școală fiind gazda primei conferințe a modelului Ivy League Model United Nations Conference Peru (ILMUNC 2016). Fiecare delegație școlară găzduiește propria sa conferință, care se întinde de la capitala Lima la Cusco, Arequipa și Piura.

În 2015, Promotora Internațională de Dezbateri - Perú (PRIDE Peru) a fost fondată ca ONG pentru crearea primei delegații inter-școlare, Școlile Unite din Peru, pentru a concura pe plan internațional. Echipa a obținut de două ori premiul pentru cea mai bună delegație internațională la Ivy League Model United Nations Conference (2016 și 2018) și la WFUNA International Model United Nations (WIMUN 2017 și 2018).

America de Nord

Statele Unite

Participanți importanți

 Kiyotaka Akasaka, fostul secretar general pentru comunicații și informații publice al ONU
 Ban Ki-moon, fost secretar general al Națiunilor Unite
 Chelsea Clinton, fosta primă fiică a Statelor Unite
 Tom Donilon, fost consilier pentru securitate națională în administrația Obama
 Suzan G. LeVine, ambasadorul SUA în Elveția și Liechtenstein
 Willem-Alexander al Țărilor de Jos, regele Țărilor de Jos
 Stephen M. Schwebel, fost judecător și președinte al Curții Internaționale de Justiție
 Joel Stein, jurnalist american, fost scriitor pentru Los Angeles Times și colaborator regulat la Time
 George Stephanopoulos, jurnalist de televiziune și fost consilier al președintelui american Bill Clinton
 Rainn Wilson, actorul cel mai cunoscut pentru interpretarea lui Dwight Schrute în The Office NBC

Vezi și

 Învățare experiențială
 Civică globală
 Sali de curs globale
 Lista modelelor conferințelor Națiunilor Unite
 Simulare de proces
 Model Arab League
 Model de congres
 Națiunile Unite
 Asociația Națiunilor Unite ale Statelor Unite ale Americii

Citește și

 Dille, Brian (2017). Implicarea Națiunilor Unite: o scurtă introducere în cadrul ONU . Învățarea implicării. ISBN   9780998851808 .
 Leslie, Scott A. (2004). Un ghid pentru pregătirea delegaților: un model de manual al Națiunilor Unite. Asociația Națiunilor Unite ale Statelor Unite ale Americii, ediția 2004 (octombrie 2004), copertină soft, 296 pagini.  ISBN   1-880632-71-3 .
 Muldoon, JP (1995). Modelul Națiunilor Unite revizuit. Simulare și jocuri, 26 (1), 27–35. doi : 10.1177 / 1046878195261003

Referințe

Legături externe

 Calendarul Modelelor ONU
 Căutare MUN
 Cel mai bun delegat
 Delegate pal
 Model UNA-SUA Resurse ONU
 Ghidul manifestului MUN pentru modelul Națiunilor Unite
 Modelul Cercetării Națiunilor Unite de la UCB Libraries GovPubs
 MUNPlanet
 MyMUN
 MUN-DP

Programe educaționale
Pages with unreviewed translations
Organizația Națiunilor Unite

Model al Organizației Națiunilor Unite


Augustin Deac se poate referi la:

 Augustin Deac (1879-1960), avocat din Orăștie, deputat în Marea Adunare Națională de la Alba Iulia;
 Augustin Deac (1928-2004), istoric din România, promotor al unor teze protocroniste.

Augustin Deac (dezambiguizare)


Indigofereae,  tribus mahunarki iz potporodice Faboideae. Pripada mu 6 rodova.

Rodovi
 Cyamopsis DC.
 Indigastrum Jaub. & Spach
 Indigofera L.
 Microcharis Benth.
 Phylloxylon Baill.
 Rhynchotropis Harms

Izvori

Faboideae

Indigofereae


Sport-Club Freiburg e.V., oftast þekkt sem SC Freiburg  er þýskt knattspyrnufélag staðsett í Freiburg .

Tengill
 Heimasíða félagsins

Þýsk knattspyrnufélög
Freiburg
stofnað 1904

SC Freiburg


Köstebekgiller (Talpidae), memeliler aleminde böcekçiller takımına ait, yeraltında, kazdıkları tünellerde yaşayan memeli grubunu kapsayan bir familyadır. Bazı türleri tamamen suda yaşarken bazıları yarı su yarı kara ortamında yaşar. Tamamen kürkle kaplı silindirik vücut yapıları ve küçük gözleri vardır. Ayrıca genellikle kullakları görünmeyecek şekildedir. Yer altında yaşayan omurgasız canlılarla beslenirler. Kuzey Amerika, Avrupa ve Asya'da yaşarlar.

Bu familya üç ana altfamilyaya ayrılır:

 Desmaninae
 Talpinae (köstebekler)
 Uropsilinae

Özellikleri
Toprakları kazarak ve eşeleyerek yaşamaya uyum sağlamışlardır. Ağız ve burunları hortum gibi uzamıştır. Gövdeleri silindir biçiminde, gözler körelmiş ya da körelerek deri altında kalmıştır. Kulak kepçeleri yoktur. Ön ayakları kazmaya uyum sağlamış ve kürek biçiminde genişlemiştir. Parmak sayıları önde ve arkada 5'tir. Tırnakları ön ayaklarda kazmaya uyum sağlamıştır.Postları kısa ve sık kıllarla kaplıdır. Diş yapıları sivrifarelere göre daha ilkeldir. Genellikle hepsi toprak altında yaşarlar. Yüzeye çıkardıkları toprak yığınları ile tanınırlar. Yuvaları çok karmaşık biçimdedir.

Adlandırma
Anadolu'da köstebek, köstü, kör köstü adları Talpa levantis türü böcekçil için kullanıldığı gibi, Nannospalax nehringi (kör fare) türü kemirgen için de kullanılmaktadır.

Zararları
Köstebekler bazı ülkelerde tarımsal açıdan zararlı bir hayvan olarak kabul edilirken, Almanya gibi ülkelerde koruma altına alınmış bir türdür. Köstebekler, yeni ekilmiş olan tarım arazilerinin toprak altyapısını, kazdıkları tüneller nedeniyle, bozmaktadır ve dolayısıyla da tarım ürünlerinin veriminde önemli düşüşler gözlenir. Ayrıca gelincik ve tarla faresi gibi diğer türler köstebeklerin açmış olduğu tünelleri kullanarak bitkilerin köklerine ulaşıp zarar vermektedir.

Köstebeklerin zararlı bir canlı türü olarak kabul edilmesindeki diğer bir etken ise insanlar tarafından kullanılan çimenliklerde açmış oldukları çukurlar ve bunlarla birlikte oluşan köstebek tepeciklerinin estetik problemlere neden olmasıdır.

Köstebekler, kurulan çeşitli tuzaklar ve zehirli maddelerle kontrol altına alınmaktadır.

Köstebekler Hindistan'da oldukça kirli, kötü kokulu ve pis hayvanlar olarak kabul edilmektedir. Hindistan'da köstebekler için kullanılan छछुन्दर / tʃʰətʃʰund̪ər / kelimesi çok pis ve korkak insan anlamına da gelmektedir.

Sınıflandırma
Alt familya: Uropsilinae (Asya sivri köstebeğigiller)
Cins: Uropsilus (Asya sivri köstebekleri)
Anderson sivri köstebeği (Uropsilus andersoni)
Narin sivri köstebek (Uropsilus gracilis)
Meraklı sivri köstebek (Uropsilus investigator)
Çin sivri köstebeği (Uropsilus soricipes)
Alt familya: Scalopinae (Yenidünya köstebeğigiller)
Oymak: Condylurini (Yıldız burunlu köstebekgiller)
Cins Condylura (Yıldız burunlu köstebekler)
Yıldız burunlu köstebek (Condylura cristata)
Oymak: Scalopini (Öz Yenidünya köstebeğigiller)
Cins: Parascalops (Tüy kuyruklu köstebekler)
Tüy kuyruklu köstebek (Parascalops breweri)
Cins: Scalopus (Doğu Amerika köstebekleri)
Doğu Amerika köstebeği (Scalopus aquaticus)
Cins: Scapanulus (Gansu köstebekleri)
Gansu köstebeği (Scapanulus oweni)
Cins: Scapanus (Batı Amerika köstebekleri)
Geniş ayaklı köstebek (Scapanus latimanus)
Kıyı köstebeği (Scapanus orarius)
Townsend köstebeği (Scapanus townsendii)
Alt familya: Talpinae (Eskidünya köstebeğigiller)
Oymak: Talpini (Öz Eskidünya köstebeğigiller)
Cins: Euroscaptor (Asya köstebekleri)
Büyük Çin köstebeği (Euroscaptor grandis)
Kloss köstebeği (Euroscaptor klossi)
Uzun burunlu köstebek (Euroscaptor longirostris)
Himalaya köstebeği (Euroscaptor micrura)
Japon dağ köstebeği (Euroscaptor mizura)
Küçük dişli köstebek (Euroscaptor parviden)
Cins: Mogera (Uzak Doğu köstebekleri)
Niigata köstebeği (Mogera etigo)
Küçük Japon köstebeği (Mogera imaizumii)
Ada köstebeği (Mogera insularis)
Kobe köstebeği (Mogera kobeae)
Uzun köstebek (Mogera robusta)
Sado köstebeği (Mogera tokudae)
Japon köstebeği (Mogera wogura)
Kano köstebeği (Mogera kanoana)
Senkaku köstebeği (Mogera uchidai)
Cins: Parascaptor (Ak kuruklu köstebekler)
Ak kuyruklu köstebek (Parascaptor leucura)
Cins: Scaptochirus (Kısa suratlı köstebekler)
Kısa suratlı köstebek (Scaptochirus moschatus)
Cins: Talpa (Gerçek köstebekler)
Altay köstebeği (Talpa altaica)
Kör köstebek (Talpa caeca)
Kafkas köstebeği (Talpa caucasica)
Avrupa köstebeği (Talpa europaea)
Acem köstebeği (Talpa davidiana)
Doğu Akdeniz köstebği (Talpa levantis)
Batı Akdeniz köstebeği (Talpa occidentalis)
Roma köstebeği (Talpa romana)
Balkan köstebeği (Talpa stankovici)
Oymak: Scaptonychini (Uzun kuyruklu köstebekgiller)
Cins: Scaptonyx (Uzun kuyruklu köstebekler)
Uzun kuyruklu köstebek (Scaptonyx fusicaudus)
Oymak: Desmanini (Desmangilller)
Cins: Desmana (Rus desmanları)
Rus desmanı (Desmana moschata)
Cins: Galemys (Pirene desmanları)
Pirene desmanı (Galemys pyrenaicus)
Oymak: Urotrichini (Japon sivri köstebeğigiller)
Cins: Dymecodon (Japon sivri köstebekleri)
True sivri köstebeği (Dymecodon pilirostri)
Cins: Urotrichus (Japon sivri köstebekleri)
Japon sivri köstebeği (Urotrichus talpoides)
Oymak: Neurotrichini (Yenidünya sivri köstebeğigiller)
Cins: Neurotrichus (Yenidünya sivri köstebekleri)
Amerika sivri köstebeği (Neurotrichus gibbsii)

Kaynakça

Dış bağlantılar
 British Kolombiya köstebekleri hakkında , 18 Kasım 2008 tarihinde erişildi.

Memeliler familyaları
Gotthelf Fischer von Waldheim tarafından adlandırılmış taksonlar

Köstebekgiller


Grøntoppet turako () er en turakoart. Grøntoppet turako lever i skovene i Vest- og Centralafrika. Området strækker fra Senegal til DR Congo og i syd til det nordlige Angola. IUCN kategoriserer arten som ikke truet.

Noter
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger

Fugle fra Centralafrika
Fugle fra Vestafrika
Turakoer

Grøntoppet turako


Hervededo es una localidad del municipio de Camponaraya, conocida por su cercanía a la vecina Narayola en la comarca de El Bierzo, en la provincia de León, Comunidad Autónoma de Castilla y León, (España).

Situación
Se encuentra rodeado por las siguientes localidades:
 La Válgoma al SO.
 Magaz de Abajo al O.
 Magaz de Arriba al NO.
 Cabañas Raras al NE.
 Cortiguera al E.
 Fuentesnuevas al SE.
 Camponaraya al S.

Geografía

Hervededo está situado a 518 m. sobre el nivel del mar, en la zona central de la hoya del Bierzo. El pueblo se encuentra enclavado en un valle rodeado de suaves colinas arcillosas. Estas alcanzan alturas que rondan los 600 metros ( 598 m. en el Valegrande). El suelo está compuesto de arcillas rojizas y cascajo.
Los campos están ocupados por viñedos, frutales, praderas semiabandonadas y zonas de monte de roble, castaño, pino, matorral y bosquecillos de ribera. Los montes más extensos son el Jaradal y el monte adyacente de la Cogolla, si bien tras la concentración parcelaria se roturaron parte de los montes comunales.
Diversas regueras y canales de riego recorren el término, permitiendo la introducción del regadío tras la construcción del embalse de Bárcena.
Desde cualquier altozano del pueblo pueden divisarse los montes Aquilianos, los pinares de Sancedo y Arganza, algunos de los picos de los Ancares, en segundo término, y la peña de la Seo, hacia Oencia.

Clima

El clima es de transición entre el mediterráneo continental y el oceánico. Comparte las características del de otros pueblos de la Hoya del Bierzo, si bien puede señalarse que la temperatura suele ser un par de grados inferior a la de Ponferrada.
Los inviernos son fríos, pero menos que en la parte montañosa o mesetaria de la provincia. Suele nevar todos los años, pero en cantidad escasa y pocos días.
Las heladas son muy frecuentes y se alargan hasta el mes de abril. En ocasiones afectan gravemente a los cultivos de viña, frutales y huertos. Asociadas a estas están las nieblas por irradiación, tan frecuentes en el Bierzo, que en ocasiones hacen que las heladas se prolonguen durante varios días. El hielo que puede formarse en la Plaza del Rollo ha provocado accidentes, al patinar los coches que toman la curva hacia la carretera de Cortiguera a excesiva velocidad.
Los veranos son relativamente calurosos, pero refresca por las noches, y ocasionalmente se dan días de temperaturas bastante bajas en agosto.
Algunos vecinos señalan el otoño y la primavera como las estaciones más agradables por lo suave del clima, y la belleza del paisaje en estas épocas del año.

Flora y fauna

Destacan los montes de castaños (Castanea sativa), con el hermoso soto de castaño bravo que se extiende al pie del Valegrande. También abundan los castaños injertados, cuyo cultivo está un tanto abandonado, viéndose afectados por la tinta y el chancro. Algunos de ellos presentan formas extrañas y sugerentes, con los troncos ahuecados, y recuerdan a los árboles de los cuentos infantiles. Sus frutos son consumidos en los tradicionales magostos. En la actualidad se discute si el castaño fue introducido por los romanos en la Península, desde la costa del mar Negro de Anatolia, o si es una especie autóctona, teoría que parece estar imponiéndose.

También entre la vegetación forestal autóctona podemos señalar los bosquecillos de roble rebollo (Quercus pyrenaica) y encinas (Quercus ilex); y algún chopo del país (Populus nigra) y "salgueros" (Salix fragilis) entre la vegetación de ribera. La mayor parte de los rebollos presentan un tamaño reducido, o son simples matorrales.

Según algunas etimologías, el madroño (Arbutus unedo) —érbedo en gallego— da nombre al pueblo, si bien no parece existir en las inmediaciones. Sí existen algunos escasos ejemplares de alcornoque (quercus suber) en torno al término municipal, como por ejemplo uno de porte monumental cercano al vértice geodésico que hay ya en término de Cabañas Raras. Igualmente, cerca de esta zona se han plantado abedules en una repoblación, árbol presente en la orla montañosa del Bierzo, pero no en el valle, donde resulta desconocido para muchos vecinos.
Los negrillos (Ulmus niger) tan abundantes y característicos en el pasado, han muerto en su mayor parte como consecuencia de la grafiosis.

Los pinos no forman parte de la vegetación autóctona, pero son cada vez más frecuentes debido a las repoblaciones forestales. Originariamente se plantaban pinos resineros (Pinus pinaster), como en el alto del Valegrande; pero en las últimas décadas se viene observando la repoblación masiva con el californiano pino de Monterrey (Pinus radiata), en ocasiones a costa del robledal autóctono, como sucede en el monte del Jaradal. Para la producción de papel y madera ligera se introdujo el álamo americano (Populus canadensis), que crece en regadío y plantación geométrica.
Se viene observando el cultivo de roble americano en antiguos campos de cultivo para la producción maderera. Su madera es muy apreciada en la fabricación de barricas para el vino.

Entre la vegetación arbustiva destacan las urces (Calluna vulgaris), los tojos (Ulex europaeus) y las escobas (retama sphaerocarpa) y las zarzas.
Abunda el endrino (Prunus spinosa), el espino blanco y el torvisco (Daphne gnidium) en campos abandonados y márgenes de los caminos.
En regueras y zonas inundadas suele crecer la espadaña (Typha angustifolia)y el junco(Juncus acutus).

La fauna, hace años no tan rica, se está recuperando merced al abandono de los cultivos por el éxodo rural. Entre la ornitofauna se puede citar el arrendajo "gaio", la urraca "pega", la paloma torcaz, la perdiz roja, el ratonero (a falta de confirmación), la golondrina, el gorrión y la cigüeña blanca, abundantísima hasta que se clausuró el vertedero.

Con respecto los mamíferos, se tienen referencias de la presencia del corzo (Capreolus capreolus) y el jabalí (Sus scrofa) en la última década. Frecuentemente dañan los cultivos. Seguramente proceden de la reserva de caza de Ancares y aledaños, si bien hoy en día son muy abundantes en casi todos los montes del Bierzo.

Igualmente abundan los conejos, y en mucha menor medida estarían presentes las liebres.
Los lirones, seguramente caretos, son citados por los vecinos mediante este nombre, si bien cabe la posibilidad de confusión con algún otro tipo roedor. También se puede señalar la presencia de unos pocos ejemplares ardilla roja. Son abundantes los erizos, aquí conocidos como puercoespines, que con demasiada frecuencia son víctimas de atropellos, o de los perros del pueblo. También se da el topo común.

Entre los carnívoros, hay constancia de la presencia de zorros o raposas (Vulpes vulpes) que en ocasiones matan algunas gallinas; y se presupone la presencia de otros pequeños depredadores como la "donecilla" o comadreja (Mustela nivalis),y otros mustélidos adaptables a los medios antropizados.

Capítulo aparte merece el lobo (Canis lupus signatus). Hay referencias de la presencia del lobo, con testimonios de ataques a rebaños de ovejas en los alrededores el pueblo, al menos hasta los años cincuenta. Igualmente, se señala entre los naturales del pueblo, el hecho de que los lobos atrajeran a los perros de los vecinos fuera de las casas para luego devorarlos. En los últimos años se ha vuelto a tener constancia de la presencia, probablemente ocasional, de lobos en los alrededores. Por la poca extensión de los bosques y áreas de matorral, es de suponer que son ejemplares de paso y no crían en el término.
En general, la actitud hacia el lobo, como en el resto de España, es bastante negativa, si bien su presencia forma parte de la cultura popular.

Finalmente, entre la herpetofauna, pueden destacarse el lagarto ocelado y la rana común, entre otras especies.

Evolución demográfica

Lengua y cultura popular

Hervededo se sitúa en una zona de transición entre el gallego y el leonés, si bien en la actualidad apenas quedan restos del habla tradicional de la zona, más allá del español con vocabulario berciano que habla la mayoría de la población.
La línea de demarcación entre las variedades leonesas y las gallegas se viene situando por parte de algunos filólogos en torno al río Cua, si bien es evidente que la línea no puede ser impermeable. Resulta imposible, y seguramente errado, establecer de forma absoluta y clara la pertenencia a un dominio lingüístico u otro, de los pueblos de la zona de transición. El gallego evolucionaba en el Bierzo hasta convertirse en leonés, de forma paulatina, sin rupturas repentinas en el idioma.

Algunos naturales del pueblo consideran su habla menos gallega que la de la vecina La Válgoma. Si bien con respecto al gallego, se puede hablar de algún tipo de autoconciencia de pertenencia a una comunidad lingüística, no sucede lo mismo con las variantes dialectales leonesas, que según parece asimilan a un castellano fuertemente influido por palabras leonesas. Esto no impide un sentimiento de identidad leonesa, aunque matizada por las influencias gallegas, asturianas y propiamente bercianas.

Existían, hasta hace no demasiados años, creencias populares y supersticiones relacionadas con el mal de ojo, el uso de las campanas para alejar las tormentas de granizo, y las apariciones de difuntos y animales con comportamientos propios de seres humanos.
Igualmente se hacían invocaciones para protegerse del mal, como las siguientes: "arrenegau sea el enemigo" o "el enemigo tiene cara gocho".

En cualquier caso resulta difícil dilucidar hasta donde llega la creencia popular, y en que medida esta no se mezcla con cuentos y relatos oídos en la más tierna infancia y relaborados como leyendas.

Quedan algunos recuerdos en la conciencia de la gente en torno a la Guerra Civil, la presencia de huidos, la de un destacamento de moros en el pueblo, etc...

Puedo señalar la creencia en la mala suerte asociada a un determinado día del mes, y en los presentimientos de desgracias.
Por otra parte, se cree que la madera cortada en determinadas fases lunares y meses no se estropea con tanta facilidad.
Existe una cierta tradición de las promesas de peregrinación, al igual que en otros pueblos del Bierzo.

Pervive en el recuerdo de algunos naturales del pueblo, un hombre de edad avanzada, que no tenía residencia definida, y que de forma regular acudía al pueblo recibiendo alojamiento y manutención por unos días, a cambio de contar historias y cuentos y entretener a los niños. Según parece, también poseía algún conocimiento de medicina popular. Esta persona es todavía recordada con cariño por quienes tuvieron la suerte de oír sus historias.

Se utilizaban amuletos de cuero con oraciones en latín para proteger a las vacas. Estas como sucede en Galicia, y supongo en otras zonas del Noroeste, gozaban de una consideración casi de miembro de la familia. Se les ponía nombre, a diferencia de lo que sucedía con cerdos, o más llamativo burras o caballos. Las vacas constituían una fuente de riqueza y orgullo para las familias.
Contrasta el trato dado a las vacas (lo cual no excluía el venderlas para carne al final de su vida útil), con el trato que merecían los perros. Estos no parecían gozar de especial consideración, y existen numerosas anécdotas al respecto. Su piel se utilizaba para la "mullida" de las vacas. En otras zonas del Bierzo las he visto también de piel de lobo. Es frecuente que los perros anden sueltos por los alrededores, como sucede en otras zonas rurales de la provincia.

Podemos señalar algunos locuciones populares conocidas en Hervededo, en relación con criaturas reales y fantásticas, o el clima:

De las personas vivarachas se dice en Hervededo que son como donecillas (comadrejas).

Un niño pequeño y charlatán puede ser denominado "codornizo".

Estar alaprado supone estar recostado y escondido, de lepus, leporis; liebre en latín. Se establece una analogía con el comportamiento defensivo del lagomorfo.

Estar hecho un renuberu significa estar muy enfadado y con cara de pocos amigos. El renuberu es un personaje mítico del folclore leonés, gallego y asturiano, al que se atribuyen las tormentas y granizadas. No me consta que se conozca el origen mítico de la expresión; parece haber quedado fosilizada la locución, perdiéndose, no obstante, el conocimiento del mito que le dio origen.

El equivalente utilizado en Hervededo para los gamusinos son los biabardos. Existe una especie de rima popular que reza: Billabardo alpabardo, que por ti aguardo.

De algo muy frío se dice ser más frío que un Teleno. El Teleno es la montaña más alta de los Montes de León; según parece era sagrada para los astures del entorno de Astorga. Curiosamente este monte no se divisa desde la hoya del Bierzo.

Los instrumentos populares que solían acompañar las festividades, son el pandero, que solían tocar las mujeres, y el tamboril. Éste era tañido por un músico semiprofesional, el tamborilero, que tocaba además un pito, especie de flauta. Esta combinación se da en toda el área en los Montes de León, y curiosamente en Huelva. Esto último podría deberse a la repoblación leonesa en parte de la provincia andaluza.
Las gaitas y gaiteros también eran conocidas en Hervededo .

La vendimia y la matanza eran dos de las grandes festividades del calendario agrícola, así como la siega. En ocasiones, se contrataban temporeros, que bajaban desde las montañas limítrofes de Galicia, para ayudar en las tareas agrícolas en las épocas de más trabajo.
Una celebración popular en torno a las castañas es el magosto.

En Hervededo, como en el resto del Bierzo, los vecinos se agrupaban en concejo para realizar tareas comunes y tomar decisiones que afectaban a la comunidad. Cada familia era representada por un vecino (miembro del núcleo familiar).

La arquitectura tradicional se basa en el adobe para los muros y la pizarra para los tejados. Solo en la parte inferior del muro se alzaba un zócalo de piedra para proteger el adobe de la humedad. Sin embargo, la dificultad de conseguir adobes, y las nuevas modas en arquitectura popular van desplazando esta forma de construir.
La iglesia del pueblo consta de una espadaña, que es su parte más valiosa desde un punto de vista de la arquitectura popular, siendo el resto del edificio enteramente moderno.

El vino era una de las principales fuentes de riqueza del pueblo. La variedad de uva más cultivada es la mencía. Con todo, en los últimos años los viñedos se van abandonando por la edad de los agricultores, y el escaso rendimiento económico del cultivo. Algunos de los viñedos están amparados por la D.O. Bierzo, y sus uvas se utilizan en la producción comercial de vino.
Hay tradición de elaborar, para consumo propio, aguardiente a partir del hollejo de las uvas.

Las cerezas son abundantes, aunque no se explotan más que a nivel de autoconsumo, y al árbol aquí se le da el nombre de cerezal, al igual que suele hablarse de la nogal o conchal (juglans regia).

Al parecer las fresas silvestres se dan en alguna zona del término, y se denominan meruéndano o morodo, palabras leonesa y gallega, respectivamente.

En Hervededo la población sigue elaborando de forma artesanal chorizos, botillos, y unto para consumo propio. Cabe señalar, que en el pasado se elaboraban en algunas familias morcillas a base de cebolla y miel, sin aditamento de sangre de cerdo. El embutido se ahúma, a diferencia de lo que sucede en otras zonas de España.

Muchas de las creencias y costumbres aquí citadas no son exclusivas de Hervededo, sino que se dan también en otras zonas del Bierzo, León o Galicia.

Otros
El pueblo es mencionado de pasada en la novela romántica El señor de Bembibre, de Enrique Gil y Carrasco.

Referencias

Localidades de El Bierzo Bajo
Localidades de Camponaraya

Enlaces externos

Hervededo


Almanlar (Almanca: Deutsche), Almanya'nın yerlileri veya sakinlerine ve bazen daha geniş olarak Almanca kökenli bir dili veya Almanca dilini anadili olarak konuşan kişilere denir. Almanya anayasası Almanya'da yaşayanları Alman vatandaşı olarak tanımlar. Bugün, Alman dili, Alman kimliğinin birincil kriteri olarak görülmektedir. Dünyadaki toplam Alman sayısına ilişkin tahminler 100 ile 150 milyon arasında değişmektedir ve çoğu Almanya'da yaşamaktadır.

İsviçre vatandaşlarının dilleri Almanca olsa da İsviçreliler Alman milletinden görülmeyip sadece Almancayı almış ve Almanlarla özel ilişkiler kuran diğer Avrupalılar gibi tanımlanmaktadır. Ana dili Almanca olan yaklaşık 100 milyon insanın ortalama 80 milyonu kendisini Alman olarak görür. İngilizler, Danimarkalılar, Norveçliler, Hollandalılar vb. anadilleri Cermen dillerinden olan diğer Cermen kökenli halklar Alman değildir, yalnızca Almanlarla aynı proto (ön) halktan (Proto Cermenler) türemiş uluslardır.

Roma İmparatorluğu ve onun arkasında oluşan Avusturya Habsburg İmparatorluğu boyunduruğunda pek sivrilmeden yaşayan Almanlar 19. yüzyılın başına kadar sadece derebeylikler ve Frank Krallıkları kurmuşlardır. Napolyon'un sebep olduğu çalkalanmalar sonucu Alman millet yapısı ise 19. yüzyıl başlarında başlayan milliyetçilik akımı ile oluşmuştur. 1871 yılında İlk Alman İmparatorluğu ile millî devlet oluşturulmuştur. Vatandaşlarına ise "Reichsdeutsche" (İmparatorluk Almanları) denilmiştir. Bu millî sınırlar dışında kalan Alman kökenlilere ise diğer tabir yakıştırılmış; Öz Şıvablar veya Güney Almanları olarak adlandırılmışlardır. Nasyonal sosyalizm döneminde ise bunlara topluca "Volksdeutsche" (Alman Halkları) denmiştir.

Rus çarı Deli Petro'nun, ülkesine çağırdığı Alman zaanatkarlar asırlar boyunca Rus Çarlığı'nda etnik yapıya ulaşmışlar ve Stalin zamanında bunlar Kazakistan'a sürgün edilmişler, Alman hükûmetinin vatana ulaştırma projesinde tekrar geriye getirilmeye başlanmışlardır.

Alman boy tabirleri bugün tamamen kullanımdan kalkmıştır. II. Dünya Savaşı sonucu oluşan göçler ve birbirleri altında oluşan homojen karışmalar sonucu sadece folklorik özellikleri kalmıştır.

Etimoloji ve isimlendirme

Almanlar kendilerini isimlendirmek için standart Almanca Deutsche kelimesini kullanır. Bu kelime Yüksek Almanca dillerinde yer alan ve "halkla ilişkili" ve "etnik"anlamına gelen diutisc teriminden evrilmiştir. Orta Avrupa'daki Cermen halklarının kendilerini ortak bir Alman kimliğinin oluşmaya başladığı 8. yüzyıldan beri bu terimden türemiş kelimelerle isimlendirildiği kaydedilmiştir.

Bu endonim dışında diğer dillerde Almanları isimlendirmek için farklı egzonimler bulunmaktadır. Türkçede yer alan Alman kelimesinin kökeni Alemanni kabilesine dayanmaktadır ve Fransızca gibi diğer dillerde de bu adlandırma bulunur. Slav dillerinin çoğunda Almanları isimlendirmek için nemçe ve benzeri kelimeler kullanılmaktadır. Bu kelime Proto Slavcada yabancı, Alman veya dilsiz anlamlarına gelmiş *němьcь sözüne dayanmaktadır. Bazı diğer dillerde yer alan ve Türkçede yer alan Cermen kelimesinin de kökenini oluşturan Germani eski çağlarda Cermen halklarını tanımlamak için kullanılmış Latince ve Grekçe kökenli bir sözdür. Baltık-Fin dillerinde Almanlar için kullanılan egzonimler Sakson kabilesi kökenlidir.

Tarih

Erken tarih
Alman etnik kimliği Ren Nehri'nin doğu tarafına yerleşmiş Cermenler tarafından benimsenerek oluşmuştur. Saksonlar, Frizler, Thüringenler, Franklar, Alamanlar ve Bayuvarlar bu genel anlamda Alman kimliğinin belkemiğini oluşturmuştur. Keltik ve Slavlar ile Macarlar ve diğer uzaktan boylar Cermenlerle karışarak zamanla Alman dilini ve kültürünü benimseyip Almanlaşmış ve bu etnik yapıda yer edinmişlerdir.

Orta Çağ
Batı Roma İmparatorluğu'nun çöküşü sonucu çeşitli krallıklar ve derebeylikler kurmuşlar ve genelde Frank Krallıkları altında tarihte yerlerini almışlardır. 9. ve 10. yüzyıl ortalarında bir millet anlayışı ile birlikte Frank Krallığı'nı oluşturmuşlardır. Ancak belli başlı Cermen boylarının birleşmesi ile birlikte bir krallık altında Alman milleti oluşmaya başlamıştır. Bu sırada kuzeyde Frizler, Anglosaksonlar, Franklar güneyde ise Saksonlarla Bayuvarlar karakteristik ve folklorik yapılara ayrılmışlardır.

Modern dönem
1871'de kurulan Alman İmparatorluğu sonucu kendileri de Avrupa'da söz sahibi olmaya başlamışlardır. I. Dünya Savaşı'nın sonunda Alman İmparatorluğu yıkılmış ve yerine Prusya ağırlıklı Weimar Cumhuriyeti Cumhurbaşkanı Paul von Hindenburg'un 30 Ocak 1933 tarihinde şansölye olarak atadığı Adolf Hitler'in iktidara geçmesiyle sona ermiştir. Hitler'in Üçüncü Reich (Üçüncü İmparatorluk) olarak adlandırdığı diktatörlük Avrupa'da ve dünyada II. Dünya Savaşı'nın başlamasına neden olmuştur. Savaşın ardından Üçüncü Reich yıkılarak ikiye bölünmüş, biri Alman Demokratik Cumhuriyeti (Deutsche Demokratische Republik) adlı sosyalist, diğeri ise Almanya Federal Cumhuriyeti (Bundesrepublik Deutschland) adlı kapitalist iki Almanya kalmıştır. 1989'da şiddetsiz halk ayaklanması ve Sovyet lideri Mihail Gorbaçov'un umursamazlığı sonucu Alman Demokratik Cumhuriyeti lağvedilerek iki Almanya birleşmiş ve günümüzdeki Almanya Federal Cumhuriyeti kurulmuştur.

Kültür

Dil

Almancanın Hint-Avrupa dil ailesinden Batı Cermen dil grubuna dahil olduğu bilinmektedir ve daha çok İngilizce ile yakınlığı bulunmaktadır. Bugün Almanca dili altında korumuş olan ve hâlen kullanılan şiveler mevcuttur. Mesela Felemenkçe karışımı olan Frizce, Stuttgart taraflarında Şvebişçe, Karaorman bölgesinde Badence, Bavyera bölgesinde Bavyeraca, Saksonya bölgesinde ise Saksonca ve daha birçok örnekler gösterilebilir. Bugünkü Almanya sınırları dışında diğer ülkelerde birçok Alman soyundan gelen etnik topluluklar yaşamaktadırlar ve genelde yöre dili yanında kendi Alman şivelerini de korumuşlardır. Bunlarda Çekya'da yaşayan Sorbenler ile Romanya'da yaşayan Yedibürgerlileri sayabiliriz. Kökü ve fonetik yapısını Almanca'dan alan Avrupa Musevilerinin dili Yidiş'i ise parantez dışında tutarak burada da sayabiliriz.

Bugün Almanya'da kullanılan Almanca çok zengin dil, şive ve ağız özelliklerine sahip olup tarzlarında ve deyimlerinde ufak ayrılıklar getirmektedir. "Hochdeutsch" diye tabir edilen düzgün Almanca hemen hemen her büyük şehirlerde kullanılmakla beraber en iyi özelliklerini Dortmund ve Bonn şehirlerinde rastlanabilir. Almanya dışında resmi olan veya resmi olmayan dil olarak şu ülkelerde kullanılır: Danimarka, Avusturya, Lihtenştayn, Lüksemburg, Çekya, Belçika (Flanderler), Güney Tirol (İtalya) ve birçok İsviçre kantonlarında İsviçre Almancası "Schwyzerdütsch" konuşulur. Eski Almanya kolonilerinde ise hâlen Almanca konuşulmaktadır. Namibya buna bir örnektir. Tarihte Alman yerleşimcilerin göç ettiği Amerika Birleşik Devletleri, Brezilya, Şili, Paraguay, Peru ve Arjantin gibi ülkelerde Almanca lehçeleri (örneğin ABD'de Pensilvanya Almancası) konuşan topluluklar vardır.

Kaynakça

Avrupa'daki etnik gruplar
Cermen halkları
Amerika Birleşik Devletleri'ndeki etnik gruplar
Almanya'daki etnik gruplar
Arjantin'deki etnik gruplar
Avustralya'daki etnik gruplar
Avusturya'daki etnik gruplar
Belçika'daki etnik gruplar
Brezilya'daki etnik gruplar
Birleşik Krallık'taki etnik gruplar
Fransa'daki etnik gruplar
İspanya'daki etnik gruplar
İsviçre'deki etnik gruplar
İtalya'daki etnik gruplar
Kazakistan'daki etnik gruplar
Lihtenştayn'daki etnik gruplar
Lüksemburg'daki etnik gruplar
Polonya'daki etnik gruplar
Rusya'daki etnik gruplar
Şili'deki etnik gruplar
Almanlar

Almanlar


Fulíng (, pinyin: Fúlíng qū) es una ciudad-distrito bajo la administración del municipio de Chongqing, en el centro de la República Popular China. Se ubica en la cuenca de Sichuan cerca de la confluencia de los ríos Wu y Yangtsé. Su área es de 2941 km² y su población total es de 1 165 000 (proyección 2013).

Administración
La ciudad-distrito de Fulíng se divide en 5 subdistritos, 18 poblados y 14 villas.

Historia
A mediados y fines del periodo de las Primaveras y Otoños Fulíng se encontraba al sur del estado Ba (巴国). A mediados del periodo de los Reinos Combatientes fue parte del reino Chu. Fue llamado condado Zhi(枳县) en el 277 por el estado Qin. En el 347, durante la dinastía Jin del este se convirtió en la Comandería Fu (涪郡) también conocida como Commandería Zicheng (梓城郡). Se convirtió en condado Fulíng  en la dinastía Sui y en prefectura en 618 durante la dinastía Tang.

La ciudad está bajo la administración de Chongqing desde septiembre de 1996.

Clima
La temperatura en enero es de 7C y en julio es de 28C, siendo agosto el más caliente. Alrededor del 87% de la lluvia cae de abril a octubre.

Referencias

Ciudades-distrito de Chongqing

Fuling


Le raïon de Lodeïnoïe Pole (en ) est une subdivision administrative de l'oblast de Léningrad, dans le nord-ouest de la Russie. Son centre administratif est la ville de Lodeïnoïe Pole.

Géographie
Le raïon a une superficie de .
Il est situé au nord-est de l'oblast et borde le raïon d'Olonets de la république de Carélie au nord, le raïon de Podporojie à l'est, le raïon de Tikhvine au sud et le raïon de Volkhov à l'ouest.

Le raïon est sur l'autoroute R21 qui relie Saint-Pétersbourg à Mourmansk, à 220 km de Saint-Pétersbourg.
Il abrite le monastère Saint-Alexandre-de-Svir.

Subdivisions

Population
Recensements (*) ou estimations de la population :

Notes et références

Voir aussi

Liens externes

Articles connexes
 Ouïezd de Lodeïnoïe Pole

Raïon de Lodeïnoïe Pole

Raïon de Lodeïnoïe Pole


La Convención Alvensleben fue un tratado firmado por el Imperio ruso y el Reino de Prusia, llamado así en honor al general Gustav von Alvensleben. Fue concluido en San Petersburgo el 8 de febrero de 1863 por Alvensleben y Alexander Gorchakov.

La convención
En enero de 1863, sucedió un levantamiento contra el gobierno ruso en el Zarato de Polonia. De inmediato, Prusia cerró su frontera y movilizó al Ejército prusiano para asegurar sus provincias orientales contra un evento similar. Iniciado por el primer ministro Otto von Bismarck, Alvensleben, asistente personal del rey Guillermo de Prusia, fue despachado a la corte del zar Alejandro II de Rusia para negociar medidas en común con respecto a los insurgentes. Las dos potencias estuvieron de acuerdo en el derecho de cada una de sus fuerzas militares para cruzar la frontera en persecución de los revolucionarios polacos y para extraditarlos a cortes militares rusas.

La convención nunca fue implementada dado que Rusia lidió por su cuenta con el levantamiento polaco.

Consecuencias políticas

En Prusia

Bismarck, quien acababa de ser nombrado primer ministro en septiembre de 1862 y gobernaba sin una mayoría parlamentaria, fue criticado por políticos liberales prusianos como Hans Victor von Unruh y Heinrich von Sybel, que simpatizaban con los polacos, aunque mucho menos que en 1848.

El tratado llevó a enfrentamientos en el Landtag prusiano y, después de que el presidente del Parlamento interrumpiera a Bismarck durante una disputa sobre su política polaca, declaró que respondía solo al rey y que «no estaba sujeto a la autoridad disciplinaria conferida al presidente del Parlamento». La disputa entre Bismarck y la Dieta continuó y, el 22 de mayo de 1863, el Parlamento envió una fuerte nota al rey: «La Cámara de Diputados no tiene ningún otro medio para llegar a un acuerdo con este ministro... Cada negociación solo fortalece nuestra convicción de que un abismo separa a los consejeros de la Corona y el país». Como resultado, el rey finalmente disolvió la Dieta.

Mientras tanto, Bismarck dio marcha atrás y, bajo su instigación, Gorchakov declaró que la convención nunca había estado en vigor.

Asuntos internacionales
La convención fue criticada por liberales occidentales y llevó a una seria crisis diplomática. El Reino de Gran Bretaña y el Imperio austríaco protestaron y, especialmente, Napoleón III, emperador del Segundo Imperio Francés, mostró sus simpatías hacia la revuelta y sugirió el despido de Bismarck como primer ministro prusiano. La emperatriz Eugenia ya había mostrado un mapa de Europa al embajador austríaco, que contenía una Polonia independiente y un realineamiento importante de las fronteras europeas.

La convención mejoró las relaciones ruso-prusianas, mientras que las relaciones franco-rusas resultaron tensas debido a la abierta simpatía que Napoleón III había mostrado hacia los polacos. Posteriormente, el propio Bismarck lo consideró como una precondición para la neutralidad rusa en las guerras austro-prusiana y franco-prusiana.

Referencias

Historia de Polonia (1795-1918)
Guerras polaco-rusas
Política en 1863
Alvensleben
Alvensleben
Alvensleben
Rusia en 1863
Alemania en 1863

Convención Alvensleben


HMS Somerset is a Type 23 frigate of the Royal Navy. She is the eleventh ship of the class to join the fleet since 1989. She was built by Yarrow Shipbuilders Ltd on the River Clyde, in Scotland and was launched in June 1994 by Lady Elspeth Layard, wife of then 2nd Sea Lord Admiral and Commander-in-Chief Naval Home Command Admiral Sir Michael Layard. She entered service in 1996.  Lady Layard is the ship's sponsor. She is named after the Dukedom of Somerset.

The fourth Somerset to serve in the Royal Navy, she has inherited four battle honours from previous ships of the name; Vigo Bay (1702), Velez Malaga (1704), Louisburg (1758) and Quebec (1759). The previous ships all served during the 18th century and ensured that the name Somerset played a significant part in that period of naval history.

Somersets home port is HMNB Devonport. The ship has the Freedom of the City of Wells and is also affiliated with the County of Somerset, the Worshipful Society of Apothecaries, the 2nd and 4th Battalions of The Rifles (inherited from affiliation with the Royal Green Jackets), TS Weston and TS Queen Elizabeth Sea Cadet Units, Downside, Baytree and Helles Schools, Bridgwater College and the Somerset Legion House of The Royal British Legion.  The 19th Duke of Somerset takes a keen interest in the ship and is a regular visitor, and the ship also hosted Harry Patch, Simon Weston (in place of Johnson Beharry) and Marcus Trescothick whilst docked at Avonmouth for a remembrance service to launch the 2008 British Legion Poppy Appeal.

Operational history

1996–2000
On 2 November 1999, Somerset returned briefly to Sierra Leone to stand by for a possible evacuation of British nationals during a breakdown in the peace talks, though after several days of the talks resumed and Somerset was withdrawn.

2001–2010
In 2007, the first at-sea firing trials of the UK Royal Navy's new 30mm DS30M Mark 2 Automated Small Calibre Gun system were completed by Somerset.

On 18 February 2009, Somerset sailed from Devonport as part of the Taurus 09 deployment under Commander UK Amphibious Task Group, Commodore Peter Hudson. She was joined on this deployment by landing platform dock  as Hudson's flagship, landing platform helicopter , Type 23 frigate  and four ships of the Royal Fleet Auxiliary. In June 2009, she took part in exercise Bersama Shield with Ocean and  off the Malay Peninsula.

In May 2010 she sailed for Operation Telic, conducting boarding operations and oil platform protection operations in the Persian Gulf.

2011–present
On 3 May 2012, she began a refit at the Devonport Royal Dockyard operated by the Babcock International Group. The refit was expected to take nine months. She took part in Exercise Joint Warrior 2013. In January 2015, Somerset took part in the search for the crew of the Cyprus-registered cement carrier , which had capsized in the Pentland Firth.

On 23 April 2015, with the Border Force cutter , she intercepted the Tanzanian-registered tug Hamal in the North Sea about  off Aberdeen, leading to the seizure of more than three tons of cocaine, believed to be at the time the single largest seizure of a Class A drug in the UK. In Autumn 2015, she carried out security patrols in support of the European Heads of Government meeting in Malta. In November 2015, Somerset visited Valencia - the first Royal Navy ship to do so in a number of years. While there, she met a delegation led by Juan Carlos Valderrama Zurián, the Central Government Representative for the Valencia region, and hosted a lunch to thank representatives of various Armed Forces charities for their work. In December 2015, she returned to port after performing guard duties at the 2015 CHOGM.

In March 2016, as the , a tanker and a tug entered the United Kingdom's exclusive economic zone, they were intercepted and escorted by Somerset. Somerset was again tasked with escorting a Russian vessel in May 2017 when she monitored the  Krasnodar as it transited the English Channel. Somerset was awarded the 'Fleet Frigate Effectiveness Trophy' for 2017. A Royal Navy press release said; "HMS Somerset has been awarded the accolade for being the most successful and versatile of all of the Royal Navy's frigates, which are widely considered to be the workhorses of the fleet."

Somerset began a major upgrade in November 2018 and officially returned to service in March 2022. In August 2022, it was reported that the ship had suffered a "major systems failure" and had to be tied up in Rosyth for investigation and potential repair. However, pursuant to repairs, the frigate was then reported to have returned to sea later the same evening.

In 2022, Somerset spent 52 days at sea.

In January 2023, work began on installing Naval Strike Missiles (NSM) on Somerset to replace the Harpoon anti-ship missiles. Somerset was to be the first Royal Navy ship to be fitted with Naval Strike Missiles and the removal of the obsolete Harpoon racks and blast deflectors was completed in January 2023. However, reported "persistent defects" in the ship since she emerged from refit in 2022 forced her back into dry dock on three occasions. As of September 2023, she was again in dry dock with the planned fitting of NSM and the testing of other key systems delayed.  The ship was reported to have returned to sea in October.

Affiliations
Duchy of Somerset
The Rifles
Wells, Somerset
Worshipful Society of Apothecaries
Somerset County Council
Downside School CCF, Somerset

References

External links

Frigates of the United Kingdom
Military history of Somerset
Ships built on the River Clyde
1994 ships
Type 23 frigates of the Royal Navy

HMS Somerset (F82)


Mit iranske paradis er en dokumentarfilm fra 2008 instrueret af Katia Forbert Petersen, Annette Mari Olsen efter manuskript af Katia Forbert Petersen, Annette Mari Olsen.

Handling
En af filmens instruktører voksede op i Persien. Hendes far var dansk ingeniør, og hendes mor overlevende fra Stalins Gulaglejre. Denne vestlige families liv spejler sig i Irans historie fra 1930'erne og indtil olien begynder at splitte verden og den Islamiske Revolution bryder ud. Filmen nuancerer fjendebilleder og politiske generaliseringer og med almindelige menneskers øjne oplever vi, hvordan skæbner fra den ene dag til den anden ændrer sig, når politik og magthavere skifter ansigt. Ved at forstå fortiden afsløres nutidens Iran.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 2008

Mit iranske paradis


Yarralumla may refer to:

 Government House, Canberra, the residence of the Governor-General of Australia, sometimes referred to known as Yarralumla because of its location in that suburb
 Yarralumla, Australian Capital Territory, a suburb of Canberra
 Yarralumla Primary School

Yarralumla


Toba ist ein Ortsteil der Gemeinde Helbedündorf im Kyffhäuserkreis in Thüringen.

Geografie
Toba liegt südöstlich von Großbrüchter an der Landesstraße 1032 in einer landwirtschaftlich genutzten Flur. Richtung Osten schließt sich ein Wald in gebirgiger Landschaft des Dün an.

Geschichte
Am 26. März 1143 wurde der Ort erstmals urkundlich erwähnt.
346 Personen bewohnen heute das Dorf. Im 12. – 14. Jahrhundert war es Sitz der Grafschaft von Kirchberg, dann im 13. Jahrhundert hatten die Grafen von Honstein hier ihren Sitz. Drei Linden erinnern an erhöhten Standorten an diese Zeit. Auch die Namen der ehemaligen nicht mehr vorhandenen Tore, Kirch-, Fall- und Angerthor, erinnern an diese Macht. Bis 1918 gehörte der Ort zur Unterherrschaft des Fürstentums Schwarzburg-Sondershausen. Toba war und ist landwirtschaftlich geprägt. Die Bauern mussten in den 1950er Jahren den Weg der Kollektivierung der Landwirtschaft in der DDR gehen. Nach der politischen Wende fand man neue Formen der Landarbeit unter geänderten Eigentumsverhältnissen (siehe Keula). Herausragendes Bauwerk ist die Kirche St. Georg. Von 1606 bis 1608 aufwändig repariert, besitzt sie einen der schönsten Dorfkirchtürme Thüringens. In ihm hängen drei Eisenhartgussglocken aus dem Jahr 1921. Ihre Schlagtöne sind f′, a′ und c″. Die Kirche selbst ist ein gotischer Saalbau, dessen Innenraum von einer für Thüringen typischen Holztonne überspannt wird. Sehenswert sind der Hochaltar und die Orgel. Sie ist allerdings durch Regenwasser beschädigt und kann nicht bespielt werden.

Die Gründung der Gemeinde Helbedündorf erfolgte am 25. November 1993 (siehe dazu Helbedündorf).

Persönlichkeiten
 Johann Gottfried Gregorius (Melissantes) (1685–1770): geboren im Tobaer Pfarrhaus, Pfarrer in Dornheim (Thüringen) und "Polyhistor" (vielseits Gelehrter) in der Barockzeit.

Einzelnachweise

Weblinks

Geographie (Helbedündorf)
Ort im Kyffhäuserkreis
Ehemalige Gemeinde (Kyffhäuserkreis)
Ersterwähnung 1143
Gemeindeauflösung 1995

Toba (Helbedündorf)


Nahija Qalaat al-Madiq ()  je sirijska nahija u okrugu Al-Suqaylabiyah u pokrajini Hama. Po popisu iz 2004. (prije rata), nahija je imala 85.597 stanovnika. Administrativno sjedište je u naselju Qalaat al-Madiq.

Izvori

Sirijske nahije
Pokrajina Hama

Qalaat al-Madiq (nahija)


VejleMuseerne - Kulturmuseet i Spinderihallerne er et kulturhistorisk museum i Vejle, der beskæftiger sig med byens historie. Udstillingerne dækker jernalder og op til nyere tid.

Blandt museets udstillede genstande er moseliget Dronning Gunhild, der er fundet i Haraldskær mose lidt uden for Vejle i 1835. Liget er dateret til omkring 490 f.Kr., og stammer således fra jernalderen. Der er også udstillinger om renæssancen og om Vejles historie som bomuldsspinderiby. En stor del af museet er bygget op med lyd og billeder, samt touchskærme med digitalt indhold.

Eksterne henvisninger
Kulturstyrelsen: Kvalitetsvurdering af Vejlemuseerne; 2013

Museerne - Kulturmuseet
Museer i Region Syddanmark
Historiske museer i Danmark
Museerne - Kulturmuseet

VejleMuseerne - Kulturmuseet


Shigeki Tsujimoto (født 23. juni 1979) er en tidligere japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder Kyoto Purple Sanga.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Shigeki Tsujimoto


Jessica Yeaton, née le  à Perth, est une fondeuse australienne.

Biographie
Elle apprend à skier après avoir déménagé en Alaska à l'âge de douze ans et vécu auparavant à Dubai.

Représentant l'université de l'Alaska à Anchorage, Yeaton participe à ses premières compétitions officielles aux États-Unis lors de la saison 2011-2012. En fin d'année 2012, elle remporte sa première course dans l'US Super Tour, un sprint à Bozeman. Lors des étés 2013 et 2014, elle monte sur le podium de toutes les courses qu'elle dispute dans la Coupe australe.

Finalement, elle fait ses débuts internationaux en 2015, figurant à l'Universiade à Štrbské Pleso, puis apparaissant dans la Coupe du monde à Östersund, puis aux Championnats du monde à Falun, obtenant comme meilleur placement individuel une  sur le sprint.

En 2017, l'Australienne marque ses premiers points pour la Coupe du monde avec une  en sprint et une  place sur le skiathlon à Pyeongchang. Aux Championnats du monde à Lahti, elle finit notamment  sur le trente kilomètres.

En 2018, elle prend part à ses premiers jeux olympiques à Pyeongchang, courant cinq épreuves au programme, pour obtenir comme meilleur résultat individuel une  place au dix kilomètres libre et une douzième place en sprint par équipes avec Barbara Jezersek.

Yeaton réalise sa meilleure performance dans l'élite lors des Championnats du monde 2019 à Seefeld, arrivant au  rang du skiathlon. Juste après, elle se classe  au trente kilomètres classique d'Oslo. Cette année, elle déménage à Albuquerque, où elle finit ses études de thérapeute.

En 2020, elle prend part au Tour de ski (), une première pour une Australienne, puis remporte l'American Birkebeiner en fin de saison. Ensuite, en raison de la pandémie de covid-19 et des restrictions associées, elle n'apparaît pas en compétition pendant plus d'un an.

En couple avec le fondeur David Norris, elle pratique également le VTT.

Palmarès

Jeux olympiques d'hiver

Légende :
  : pas d'épreuve
 — : Non disputée par Yeaton

Championnats du monde

Légende :
  : pas d'épreuve
 — : Non disputée par Yeaton
 DNS : inscrite, mais pas au départ

Coupe du monde
Meilleur classement général :  en 2020.
Meilleur résultat individuel : .

Classements en Coupe du monde

Notes et références

Liens externes

Naissance en novembre 1991
Naissance à Perth (Australie-Occidentale)
Fondeuse australienne
Fondeuse aux Jeux olympiques d'hiver de 2018
Étudiant de l'université de l'Alaska à Anchorage
Fondeuse aux Jeux olympiques d'hiver de 2022

Jessica Yeaton


{{Infobox Navire
  | nom               = Oudaloï
  | image             = Udaloy1983.jpg
  | alt               =
  | taille image      =
  | légende           = LOudaloï en 1983.
  | autres noms       =
  | classe            = Oudaloï
  | fonction          = militaire
  | type              = Destroyer
  | flotte            =
  | commanditaire     = Politburo du Parti communiste de l'Union soviétique
  | architecte        =
  | constructeur      = Chantier naval Iantar
  | chantier          = Kaliningrad, Russie
  | fabrication       = acier
  | commandé          =
  | quille            =
  | lancement         =
  | armé              =
  | voyage inaugural  =
  | acquisition       =
  | commission        =
  | statut            = Démoli en 2006
  | commandant        =
  | équipage          = 300
  | longueur          =
  | largeur           =
  | tirant d'eau      =
  | tirant d'air      =
  | déplacement       =
  | à pleine charge   =
  | port en lourd     =
  | tonnage           =
  | lest              =
  | propulsion        = 4 × turbines à gaz2 × arbres d'hélice COGAG
  | puissance         =
  | vitesse           =
  | profondeur        =  à
  | pont              =
  | capacité          =
  | équipements       =
  | blindage          =
  | armement          = 2 × 1 canons navals AK-100 de 100 mm2 × 4 missiles anti-sous-marins SS-N-14 'Silex'8 × 8 lanceurs verticaux pour missiles sol-air SA-N-9 'Gauntlet'4 × 6 canons AK-630 de 30 mm2 × 1 canons AA de 45 mm (21-K)2 × 4 tubes lance-torpilles de , torpilles Type 53 ou Type 652 × lance-roquettes ASM RBU-6000
  | électronique      = Radars, sonars et systèmes de conduite de tir
  | rayon d'action    =
  | aéronefs          = 2 × Kamov Ka-27
  | port d'attache    = Severomorsk
  | indicatif         = Pennant number : 444, 480, 612, 637, 658, 695
  | IMO               =
  | ENI               =
  | coût              =
  | protection        =
}}
L'Oudaloï est un destroyer, navire de tête de sa classe qui a servi dans la marine soviétique puis russe de 1980 jusqu'à son retrait du service en 1996.

 Historique
Sa quille est posée au chantier naval Iantar à Kaliningrad le 23 juillet 1977, il est lancé le 5 février 1980 et mis en service le 31 décembre 1980.

Il rejoint la flotte du Nord le 24 janvier 1981, enrôlé dans la 10 brigade de navires anti-sous-marins du 7 escadron opérationnel basé à Severomorsk.

Depuis le 26 octobre 1983, il opère dans l'océan Atlantique en compagnie de l'Amiral Issakov, lOtchaïanny et le tanker Genrikh Hasanov, au cours duquel ils escortent le Novorossiysk jusqu'à Gibraltar.

Du 26 au 30 mars 1984, une visite officielle sur l'île de Cuba à La Havane, Cienfuegos, achève alors les missions de service militaire en mer Méditerranée.

Dans la période du 24 octobre 1988 au 19 janvier 1990, il subit une refonte majeure à Kronstadt.

En décembre 1991, en compagnie du patrouilleur Vigilant dans le détroit de Gibraltar, il rencontre et escorte l'Amiral Kouznetsov jusqu'à Severomorsk. Pendant le voyage, il établit et maintient le contact avec 4 sous-marins étrangers.

En raison d'une pénurie de conscrits au début de 1993, il est transféré dans la réserve de 2 catégorie.

Le 16 août 1997, il est retiré des listes de la marine.

En 2002, après un démantèlement partiel, il sombre dans la baie de Kola près du village de Belokamenka. En mars 2006, son épave est renflouée par la société LLC Gidrotekhservice et démolie.

Notes et références

Bateau lancé en 1980
Destroyer de la Flotte maritime militaire de Russie
Destroyer de la Marine soviétique
Navire construit en Russie
Navire démoli en 2006

Oudaloï (destroyer)


An Thelymitra angustifolia in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Robert Brown. An Thelymitra angustifolia in nahilalakip ha genus nga Thelymitra, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Thelymitra

Thelymitra angustifolia


Prva B hrvatska odbojkaška liga je predstavljala ligu trećeg stupnja odbojkaškog prvenstva Hrvatske za žene u sezoni 2016./17.
Sudjelovalo je 40 klubova u 4 skupine - "Centar", "Istok", "Jug" i "Zapad".

Centar

 Izvori:
 natjecanja.hos-cvf.hr, 1. B liga 2016./2017.
 natjecanja.hos-cvf.hr, 1. B liga 2016./2017., wayback

Istok

 Izvori:
 natjecanja.hos-cvf.hr, 1. B liga 2016./2017.
 natjecanja.hos-cvf.hr, 1. B liga 2016./2017., wayback

Jug

 Izvori:
 natjecanja.hos-cvf.hr, 1. B liga 2016./2017.
 natjecanja.hos-cvf.hr, 1. B liga 2016./2017., wayback

Zapad

 Izvori:
 natjecanja.hos-cvf.hr, 1. B liga 2016./2017.
 natjecanja.hos-cvf.hr, 1. B liga 2016./2017., wayback

Kvalifikacije za 1. A nacionalnu ligu
Kvalifikacije za "Prvu ligu"
Igrano od 5. do 7. svibnja 2017. godine u Velikoj Gorici.

 Izvori:
 natjecanja.hos-cvf.hr, Kvalifikacije za 1. ligu
 natjecanja.hos-cvf.hr, Kvalifikacije za 1. ligu, wayback arhiva

Unutarnje poveznice
 Superliga 2016./17.
 Prva liga 2016./17.
 Kup Hrvatske u 2016.

Vanjske poveznice
 hos-cvf.hr, Hrvatski odbojkaški savez
 natjecanja.hos-cvf.hr

Izvori

 natjecanja.hos-cvf.hr, Arhiva
 natjecanja.hos-cvf.hr, Arhiva - sezona 2016./2017., pristupljeno 26. prosinca 2020.
 natjecanja.hos-cvf.hr, Arhiva - sezona 2016./2017., wayback arhiva
 natjecanja.hos-cvf.hr, 1. B NACIONALNA ODBOJKAŠKA LIGA – seniorke (2016./2017.), pristupljeno 26. prosinca 2020.
 natjecanja.hos-cvf.hr, 1. B NACIONALNA ODBOJKAŠKA LIGA – seniorke (2016./2017.), wayback arhiva

2016-17

1. B hrvatska odbojkaška liga za žene 2016./17.


Louis Lazare, né le  et mort le , fut auteur sous la direction du préfet de Rambuteau. Attaché aux archives de la ville lors des Transformations de Paris sous le Second Empire, il est chargé de recenser à l'écrit les modifications apportées à Paris sous le Second Empire. Il est notamment connu pour sa co-écriture avec Felix Lazare du Dictionnaire administratif et historique des rues de Paris et de ses monuments, paru en 1844 afin de faire un état très précis du tissu urbain parisien juste avant les travaux d'Haussmann.

Bibliographie
 .
 .
 .
 .

 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .

Distinctions
Il est nommé en février 1880 membre de la Société de l'histoire de Paris et de l'Île-de-France.

Notes et références

Liens externes

Naissance en octobre 1811
Décès en mars 1880
Décès à 68 ans

Louis Lazare