Ediția 2018-2019 a Ligii a III-a, eșalonul inferior organizat de Federația Română de Fotbal s-a desfășurat între lunile august 2018 și mai 2019. Au obținut promovarea în prima ligă în sezonul următor câștigătoarele celor cinci serii, respectiv echipele SCM Gloria Buzău, FC Rapid București, Turris-Oltul Turnu Măgurele, CSM Școlar Reșița și FK Csíkszereda.

Preliminariile sezonului

Echipe retrogradate din Liga II
În urma jocurilor sezonului 2017-2018 al Ligii a II-a, au retrogradat în Liga a III-a echipele Metaloglobus București, Știința Miroslava și Foresta Suceava. Echipa CS Afumați, clasată a patra în acel sezon al Ligii II a hotărât însă să se retragă și să se înscrie în Liga III, ceea ce face ca Metaloglobus să rămână în Liga II.

Echipe promovate din ligile județene
Campioanele ligilor județene din sezonul anterior au disputat meciuri de baraj, două câte două, trase la sorți pe regiuni. Rezultatele sunt prezentate în tabelul de mai jos, echipa scrisă îngroșat obținând promovarea.

|-

|-

|-

|-

|-

|-

|-

|-

|-

|-

|-

|-

|-

|-

|-

|-

|}

Deoarece adversarele lor nu au îndeplinit criteriile de organizare pentru a participa la baraj, echipele ACSM Ceahlăul Piatra Neamț (NT), Unu FC Gloria Bistrița (BN), CS Ocna Mureș (AB) și FC U Craiova 1948 (DJ) au fost declarate și ele promovate.

Retrageri și reînscrieri ulterioare
Deoarece nu toate echipele promovate au putut să se înscrie în liga a III-a, au fost invitate și unele din echipele retrogradate în sezonul trecut, respectiv Sănătatea Darabani, CSM Pașcani, Sportul Chiscani, Viitorul Domnești, CS Iernut și Unirea Dej.

Gauss Bacău s-a înscris, dar s-a retras înainte de prima etapă de campionat, și în locul ei Federația a primit echipa a doua a clubului FC Botoșani.

Seria 1
Favorita seriei I era Suporter Club Oțelul, club-phoenix înființat de suporterii unei echipe cu tradiție, și care obținuse locul 3 în sezonul anterior. Principala pretendentă, SCM Gloria Buzău, generos finanțată de primăria municipiului Buzău, a început și ea campionatul în forță, cu o echipă formată preponderent din tineri localnici, beneficiind și de aportul lui Ciprian Petre, veteran cu multe prezențe în Liga I. Acesta însă nu putea juca meciurile întregi, fie trebuind să intre pe parcurs pentru a fi prezent în unele finaluri tensionate, fie lăsând echipa fără un lider puternic în teren în momente importante. SCM Gloria a reușit totuși să obțină cu greu un egal 0-0 pe terenul rivalei Oțelul, dar a pierdut apoi în meciul imediat următor puncte pe teren propriu în fața Științei Miroslava, recent retrogradată din Liga a II-a. Cele două au continuat un parcurs cu victorii pe linie până spre sfârșitul toamnei, dar SCM Gloria a reușit să depășească pe Oțelul după ce aceasta din urmă a pierdut puncte într-un egal cu ACS Foresta Suceava și apoi o înfrângere pe terenul uneia din ultimele clasate, CSM Râmnicu Sărat. Conducerea clubului SCM Gloria a petrecut iarna făcând achiziții pentru Liga a II-a, dând salarii generoase mai multor jucători cu experiența eșaloanelor superioare, cum ar fi Cristian Danci, Bogdan Chipirliu și Andrei Enescu. Returul a fost astfel la îndemâna Gloriei, care a învins Oțelul cu 5–0; Oțelul a capotat apoi, antrenorul Alin Pânzaru părăsind echipa, care a intrat într-o serie neagră cu multiple înfrângeri, și a pierdut și locul al doilea. În tot acest timp, SCM Gloria a rămas neînvinsă, fiind prima echipă din Liga a III-a promovată matematic și suferind unica înfrângere în ultimul meci, mult după ce câștigarea seriei și promovarea fuseseră deja jucate.

Revelația seriei a fost Bucovina Rădăuți, condusă de Daniel Bălan, care, după un sezon anterior bun, cu o clasare pe locul 4, a ajuns acum pe locul al doilea. Prima jumătate a clasamentului a fost una destul de puternică, grupul fiind completat de fostele divizionare secunde ACS Foresta și Știința Miroslava, împreună cu CSM Focșani, o altă echipă cu prestații bune, dar care a plătit tribut erorilor de organizare, din cauza cărora a pierdut două meciuri la masa verde pentru că a folosit jucători suspendați. În urma lor, Metalul Buzău, după un prim sezon reușit în seria a II-a (locul 4), a obținut într-o serie mai grea, doar poziția a șaptea.

CSM Roman, care a pierdut mulți jucători în intersezon în favoarea nou-promovatei CSM Ceahlăul Piatra Neamț, nu s-a regăsit în ciuda sezonului anterior bun, și a rămas pe ultimul loc, iar primăria orașului a încetat finanțarea secției și a retras echipa din ligă.

Rezultatele meciurilor din seria 1

Clasamentul seriei 1

Seria 2
Împărțirea echipelor pe serii a făcut ca această serie să fie practic jucată înainte de începerea campionatului. Era oricum una mai slabă ca cele vecine, dar după ce la împărțirea pe serii SCM Gloria Buzău, Turris-Oltul Turnu Măgurele și AS SR Brașov au fost distribuite în alte serii, FC Rapid București a rămas favorită, fiind urmărită pe alocuri doar de CS Afumați și Unirea Slobozia.

După ce în sezonul anterior echipa secundă a vicecampioanei FCSB a beneficiat de aportul multor jucători de perspectivă ai acesteia, precum și de alți jucători de nivelul Ligii I și a obținut o clasare bună, acum toți jucătorii de perspectivă au fost împrumutați la Academica Clinceni în Liga a II-a și FCSB II s-a salvat de retrogradare abia în ultima etapă, la egalitate de puncte și departajată prin meciuri directe de Agricola Borcea. Progresul Spartac, altă performeră a sezonului anterior în care fusese aproape de promovare, a început printr-o pasă proastă, obținând prima victorie în campionat după ce se jucase deja o treime din tur. Deși a produs lui FC Rapid singura înfrângere din campionat, și în retur a obținut rezultate chiar mai bune decât aceasta, Progresul Spartac s-a clasat doar a treia.

O atracție a seriei a fost echipa CS Făurei, nou promovată din județul Brăila, manageriată și antrenată de fostul internațional Bănel Nicoliță, care a și jucat în unele meciuri. Echipa lui Nicoliță și-a îndeplinit obiectivul de a se menține în Liga a III-a.

În seria 2 a fost inclusă și echipa CSO Bragadiru, care însă nu a putut organiza meciurile din etapele 5 și 6, pe teren propriu, și a fost exclusă din campionat. Rezultatele ei de până atunci, toate înfrângeri, au fost anulate. Delta Dobrogea Tulcea s-a retras în intersezon, după un tur în care a pierdut toate meciurile.

Rezultatele meciurilor din seria 2

Clasamentul seriei 2

Seria 3
Existau așteptări ca în această serie lupta pentru promovare să se dea între două cluburi-phoenix susținute de suporterii unor echipe cu tradiție: FC U Craiova 1948 și AS SR Brașov. Cu toate acestea echipa Turris-Oltul Turnu Măgurele (locul 3 în sezonul anterior) s-a detașat treptat și a câștigat seria, beneficiind de prestația slabă a brașovenilor și multiplii pași greșiți ai oltenilor.

Revelației seriei a fost nou promovata Flacăra Horezu, singura reprezentantă a județului Vâlcea în fotbalul divizionar, care la un moment dat era lideră a seriei, dar a trebuit să se mulțumească cu locul 3. AS SR Brașov a dezamagit, clasându-se pe locul 8.

Retrogradată și sezonul trecut, dar rămasă în ligă în locul altor echipe care nu s-au putut înscrie, Viitorul Domnești nu a reușit să câștige niciun meci și, cu trei puncte obținute din egaluri, s-a clasat ultima, din nou la retrogradare.

Rezultatele meciurilor din seria 3

Clasamentul seriei 3

Seria 4
Fără echipe retrogradate din liga superioară, seria a avut-o ca favorită pe CSM Școlar Reșița, locul 2 în sezonul precedent, și care a reușit în cele din urmă promovarea, deși după o luptă foarte grea, în care la un moment dat cinci echipe erau la distanță de două puncte pe primele locuri. Dintre ele, Șoimii Lipova a confirmat creșterea calitativă de la an la an luptând până spre final. Multe echipe au fost revelații ale seriei: nou-promovata ACS Dumbrăvița (locul 3), altă nou-promovată, Crișul Chișineu-Criș, și Gloria Lunca Teuz Cermei, echipă din județul Arad care a fost și lideră pentru o etapă, deși în sezonul anterior evitase cu greu retrogradarea.

CSM Lugoj, lipsită de aportul antrenorului Petruescu, mutat la ASU Politehnica Timișoara în liga a II-a, a dezamăgit și a retrogradat. Unirea Alba Iulia, o echipă cu istorie și suporteri, a evitat cu greu retrogradarea, ceea ce Cetate Deva nu a reușit.

Rezultatele meciurilor din seria 4

Clasamentul seriei 4

Seria 5
Locul 2 în sezonul anterior în seria 1, FK Csíkszereda, cu o academie de juniori finanțată generos de guvernul Ungariei, era favorită a seriei. Ea a avut și un parcurs de excepție în Cupa României, ajungând în sferturile de finală după ce a eliminat echipe de ligi superioare, ca ACS Energeticianul, Aerostar Bacău și, cel mai notoriu, FC Dinamo București. Meciurile de cupă au debusolat însă echipa în campionat, în preajma meciurilor de cupă ea suferind înfrângeri surprinzătoare cu echipe ca Avântul Reghin sau MSE Târgu Mureș. Ca urmare, cea mai mare parte a campionatului, seria a fost dominată de Fotbal Comuna Recea, o echipă dintr-o suburbie a Băii Mari, cu o prestație care a depășit net chiar echipa din metropolă, Minaur Baia Mare. În cele din urmă, după eliminarea din cupă, Csíkszereda s-a concentrat pe campionat și și-a prins din urmă rivala. După ce a învins-o în meciul direct și apoi a depășit-o după ce echipa din Recea a pierdut două puncte pe teren propriu în egalul 4–4 cu AFC Hărman după ce condusese la pauză cu 4–0, promovarea a fost aproape tranșată după ce Fotbal Comuna Recea a fost penalizată cu forfait al unui meci de la începutul returului, în care a folosit fără să știe un jucător suspendat. Pe final, ambele echipe au mai pierdut puncte, dar promovarea fusese deja jucată.

Echipa secundă a campioanei CFR Cluj a beneficiat de aportul mai multor tineri jucători ai primei divizionare, inclusiv Claudiu Petrila. Cu toate acestea, clubul intenționa la începutul campionatului să desființeze echipa, iar spre final a pierdut prin forfait un meci deoarece nu a avut ambulanță cu medic la meci. CFR II Cluj s-a clasat totuși a opta într-o serie în care echipele din a doua jumătate a clasamentului nu au pus multe probleme. O altă echipă secundă a unei prime divizionare, Gaz Metan Mediaș II, a avut dificultăți și a retrogradat; într-unul din meciuri, ea nici nu a putut alinia decât 7 jucători, iar după ce unul a fost declarat accidentat, meciul s-a încheiat prin forfait.

Rezultatele meciurilor din seria 5

Clasamentul seriei 5

Retrogradarea de pe locul 12
La sfârșitul campionatului, s-a alcătuit un clasament special între echipele de pe locul 12 din fiecare serie. Cea de pe ultimul loc al acestui clasament retrogradează și ea în Liga a IV-a. În acest clasament, punctajul acordat acestor echipe este doar cel din meciurile contra echipelor aflate pe primele 11 locuri din seria lor.

Note

2018-2019

Liga a III-a 2018-2019


Colin Kâzım-Richards ya da Kâzım Kâzım (d. 26 Ağustos 1986, İngiltere) santrfor mevkiinde oynayan İngiltere'de yetişmiş Türk millî futbolcudur.

Kulüp kariyeri

İlk yılları
Çok genç yaşta önce Queens Park Rangers takımının sonra Arsenal takımının altyapısında futbola başlamıştır. 2001 yılında altyapısına geçtiği Bury'de profesyonel futbol kariyerine 2004/2005 sezonunda başlamıştır. Sezon içindeki üstün performansı, güzel futbol ile daha büyük takımların dikkatini çekmiştir ve Coca Cola tarafından düzenlenen bir turnuvada "Coca-Cola Kid" ödülünü kazanmasıyla Aaron Berry tarafından 19 yaşında 250.000 £ karşılığında 3 yıllığına Brighton & Hove Albion takımına transfer olmuştur. 2005/2006 sezonunda da kulübü için kulübün 5000'inci golü dahil olmak üzere 6 gol atmıştır. 2006/2007 sezon başı açılış maçında bir ihmal sonrası kadroya alınmamış ve genç oyuncu takımdan ayrılmak istediğini söylemiştir ve transfer listesine konulmuştur. Transferin son günü 31 Ağustos 2006'da Sheffield United takımına transfer olmuştur. Bir sezonda burada kalan oyuncu 27 maçta görev almış ve tek golünü de Bolton Wanderers maçında atmıştır. Sezon içinde Türkiye millî futbol takımından gelen teklifi de kabul eden oyuncuyu birçok Türk takımı istemeye başlamış ve 15 Haziran 2007'de Fenerbahçe'ye transfer olmuştur.

Fenerbahçe
İlk senesinde Türkiye Süper Kupası'nı kaldırmıştır ve UEFA Şampiyonlar Ligi çeyrek final başarısını yaşamıştır. 2009/2010 sezonu içinde adı birçok iddialarda ortaya atılmış, rahat tavırlarıyla dikkat çeken oyuncu; maçlarda gereksiz yere agrasifliğinden dolayı çok kez kırmızı kart görmüştür. Sezon içinde idmana geç kalıp yetişmeye çalışırken trafik kazası geçiren futbolcu bu tatsız olaylardan dolayı kadro dışı bırakılmıştır. Devre arasında Toulouse takımına kiralık verilmiştir. Fenerbahçe'yi çok özlediğini sürekli dile getiren futbolcudur. 2010/2011 sezonunda teknik direktör Aykut Kocaman'nın isteğiyle Fenerbahçe'ye geri dönmüştür. 2011 Ara transfer döneminde Fenerbahçe ile disiplinsiz hareketleri nedeni ile sözleşmesi karşılıklı olarak feshedilmiş ve 4 Ocak 2011'de Teknik Direktör Gheorghe Hagi'nin kendisini istemesi ile Galatasaray'a 3,5 yıllık anlaşma ile bedelsiz transfer olmuştur.

Galatasaray

2010-2011 sezonu devre arasında Galatasaray'a transfer olan Kazım, ilk olarak Hannover 96 ile oynanan hazırlık maçında forma giymiş ve ilk maçında golle buluşmuştur. İkinci maçında ise Galatasaray'ın Ali Sami Yen Stadı'ndaki son maçı olan Beypazarı Şekerspor ile oynanan Türkiye Kupası grup maçında skoru 3-1'e getiren golü kaydetmiştir. Bu gol aynı zamanda Ali Sami Yen'de atılan son gol olarak tarihe geçmiştir. İlk Fenerbahçe derbisinde eski takımına karşı gol atmıştır. Galatasaray'da geçirdiği yarım sezonda 6 gol atma başarısı göstermiş, 4 asist yapmış ve takımına 1 penaltı kazandırmıştır. Galatasaray'ın kötü gidişatının aksine başarılı bir grafik çizmiş ve gelecek sezonlar adına ümit vermiştir.

2011-2012 sezonu öncesi SpVgg Unterhaching ile yapılan hazırlık karşılaşmasında da gol atmayı başarmıştır. Kazım ayrıca teknik direktör Fatih Terim'in isteğiyle takıma yeni katılan yabancı oyuncuların Türkiye'ye adapte olmasına yardımcı olmuştur. 2011-2012 sezonunun 5. haftasında oynanan MKE Ankaragücü maçında takımının 2. golünü kaydetmiştir ve bu gol Galatasaray'ın lig tarihindeki 3000. golü olarak kabul edilmiştir ve forması 2. defa Galatasaray Müzesi'ne kaldırılmıştır. Colin Kâzım, 2011-2012 sezonunun devamında iyi performans sergileyememiş ve Galatasaray'ın Türk Telekom Stadyumu'nda oynadığı Kardemir Karabükspor maçını ıslıklarla terk etmiştir. Bunun üzerine Galatasaray teknik direktörü Fatih Terim ile görüşmüş takımdan ayrılmak istediğini dile getirmiştir. Terim, Kazım'ın isteğini kabul etmiştir ve Kazım kiralık olarak Yunanistan'ın Olimpiakos takımıyla anlaşmıştır.

Olimpiakos
Kazım Kazım, 2011-12 sezonu devre arasında Olympiakos'a 875 bin euroya 2011-12 sezonunun sonuna kadar kiralanmıştır. Sözleşmede 1,5 milyon euro karşılığında satın alma seçeneği vardır. 8 numaranın dolu olması nedeniyle Olimpiakos'ta 11 numaralı formayı almıştır. İlk maçına PAOK deplasmanında çıkan Kazım bu maçta Irkçı saldırı görmüş ve Kazım'a muz gibi maddeler atılmıştır. Bu Irkçı saldırıların ardından Kazım şu açıklamalarda bulunmuştur; PAOK taraftarları bana muz attı. Evet bu bir ırkçı saldırı olabilir ama buna çok güldüm. Çünkü muz sarı ve iyi durumda olsaydı alır onu yerdim. Ama attıkları muz siyahlaşmış ve çürümeye yüz tutmuştu ki bence bir maymun bile yemezdi. Kazım bu açıklamaları yaptıktan yaklaşık 3 hafta sonra Ofi takımına gol atmıştır. Olympiakos'ta 9 maçta forma giyen Kazım, İlk sezonunda hem Super League (Yunanistan) hem de Yunan Kupası'nı almıştır.

Olimpiakos ile bir yarım sezon geçiren Kazım, teknik direktör tarafından beğenilmedi ve bonservisi satın alınmadı. Kazım Kazım bunun üzerine Galatasaray'a geri döndü. Galatasaray'ın Avusturya kampına alınmayan Colin-Kazım, İngiltere ligi ekiplerinden West Ham United tarafından denemeye alındı. 2 hafta boyunca denenen Colin Kâzım bu kulüple anlaşma yapmamıştır.

Blackburn Rovers
10 Ağustos 2012 tarihinde İngiltere Premier ligi ekiplerinden Blackburn Rovers'a 2012-2013 sezonunun sonuna kadar kiralanmıştır.

Bursaspor
4 Eylül 2013 tarihinde 250.000 Euroya Bursaspor'a transfer oldu. 4 yıllık imzaladığı kulübü ile yıllık 1 Milyon Euro alacağı açıklandı. İlk maçına ise ligin 4. haftasında Beşiktaş maçında 45. dakikada çıktı. Bu maçla birlikte Christoph Daum'un takımının sağ kanat mevkiindeki vazgeçilmez oyuncusu oldu. 9. haftada ise Konyaspor maçında ilk asistini yaptı. İlk golünü ise 4 Aralık 2013 günü Adana Demirspor Türkiye Kupası maçında attı. Bu maçı ise Bursaspor 2-1 kazandı ve tur atladı. Sezonun ilk yarısında 13 lig maçına çıktı. Sadece 1 maçı sarı kart cezasından dolayı kaçıran Kazım, 22 Ocak 2014 günü ise dedesinin öldüğü Eskişehirspor maçı öncesinde kadrodan çıkarılması gündeme gelen Kazım, bu maçta kadroda olmak istediğini belirtti ve penaltıdan bir de gol attı.

Feyenoord
13 Ağustos 2014 tarihinde Bursaspor'dan Feyenoord takımına 1 yıllığına kiralık olarak transfer olmuştur. Futbolcu, Hollandalı bir gazeteciyi tehdit ettiği gerekçesiyle 18 Ocak tarihinde Feyenoord kulübü tarafından kadro dışı bırakılmıştır ve 2 Şubat 2016'da İskoçya'nın Celtic kulübünün internet sitesinden yapılan açıklamada futbolcu ile 2.5 yıllık sözleşme imzalandığı belirtilmiştir.

Celtic
Kazım, 1 Şubat 2016'da, 2.5 yıllık bir anlaşma imzalayarak, İskoç kulübü Celtic'e katıldı. İskoçya kariyerine olaylı başladı. Celtic'in ligde Aberdeen'e konuk olduğu karşılaşmada ilk kez forma giyen Kazım, girdikleri bir ikili mücadele sonrası yerde kalan Ash Taylor'ın ayağına bastı. 7 Şubat 2016'da East Kilbride kulübüne karşı İskoç Kupası'ndaki ilk golünü attı.

Coritiba
Kazım, 9 Haziran 2016'da 1.5 yıllık sözleşme imzalayarak Série A ekibi Coritiba'ya katıldı. Série A 12. haftasında Coritiba-Paranaense karşılaşmasında sahaya 81. dakikada dahil olduğu ilk maçta takımına 3 puanı getiren golü attı. Colin Kazım bu golle Série A'da gol atan ilk Türk oldu.

Corinthians
6 Ocak 2017'de, Kâzım-Richards iki yıllığına başka bir Brezilyalı kulüp olan Corinthians ile sözleşme imzaladı. İlk çıkışında, Florida Kupası'nın dostluk turnuvasında golünü attı.

Lobos BUAP
Kâzım-Richards, Temmuz 2018'de Liga MX'ten Lobos BUAP'a takımına geçti.

Derby County
Bir süre deneme idmanlarına çıkan ve beğenilen Kâzım-Richards, 15 Ekim 2020'de Derby County ile bir yıllık anlaşma imzaladı. Derby adına ilk golünü 1 Aralık 2020'de Coventry City ile 1-1 berabere kaldıkları maçta attı. 26 Şubat 2021'de Kâzım-Richards'ın 2022 sezonunun sonuna kadar kulüpte kalması için sözleşmesinin uzatıldığı bildirildi.

Fatih Karagümrük
19 Temmuz 2022'de Fatih Karagümrük SK ile bir yıllık sözleşme imzaladı.

Millî takım kariyeri
Türkiye millî futbol takımı formasını ilk kez Ünal Karaman'ın davetiyle 24 Mart 2007 tarihinde Türkiye U-21-İsviçre U-21 maçında giyerek milli olmuştur. A millî takım formasını ise ilk kez Fatih Terim tarafından 5 Haziran 2007 tarihinde oynanan Türkiye-Brezilya maçında giyerek gerçekleştirmiştir. Türkiye U-21 formasını 2007 yılında 5 kez giymiş 1 gol kaydetmiştir. 1 defa da A2 millî takım formasını giymiştir. 2007 senesinden itibaren giydiği Türkiye forması ile katıldığı turnuva(lar); 2008 Avrupa Futbol Şampiyonası'dır. Kâzım Türkiye ile 2008 Avrupa Futbol Şampiyonası üçüncülüğü yaşamıştır. Türkiye forması ile 30 maç oynamıştır. İlk gollerini 10 Ağustos 2011'de Türk Telekom Arena da oynanan Estonya maçında kaydetmiştir.

2007-2015 yılları arasında Türkiye millî futbol takımı forması giyen ve 37 maça çıkan Kâzım, 2 gol atıp 5 asist yaptı.

Özel hayatı
Antigua ve Barbudalı bir baba ve Kıbrıs Türkü bir annenin çocuğu olarak İngiltere'de dünyaya geldi.

Londra'da doğan Kâzım-Richards, Walthamstow'daki Greenleaf İlkokuluna gitti ve burada futbolla ilgilenmeye başladı ve Walthamstow'daki Aveling Park'taki orta öğrenimine devam etti. Annesi Kıbrıslı Türk (Türk millî takımına katılmasını sağladı) ve babası Antigua kökenlidir.

2008 röportajında şunları söyledi:

Dini ile ilgili bir soruya "Müslüman değilim, Hristiyan da değilim. İki dinin arasında bir yerdeyim aslında. Ama Tanrı'ya inanıyorum ve doğru yaşamaya çalışıyorum." şeklinde cevap vermiştir.

İstatistikleri

Kulüp Takım İstatistikleri

Millî takım istatistikleri

Millî takım golleri
NOT: Ev sahibi olarak Türkiye baz alınmıştır.

Başarıları

Takım başarıları
Türkiye
 Avrupa Futbol Şampiyonası Üçüncülük (1): 2008

 Fenerbahçe
Türkiye Süper Kupası (2): 2007, 2009

 Olympiakos
Superleague (1): 2012
Kipello Ellados (1): 2012

 Galatasaray
Türkiye Süper Kupası (1): 2013
Emirates Cup (1): 2013

Kaynakça

Dış bağlantılar

 kazimrichards.com - Resmi Web Sitesi
 galatasaray.org Profili

Yaşayan insanlar
1986 doğumlular
Londra doğumlu futbolcular
Kıbrıs Türkü asıllı Britanyalılar
Antigua ve Barbuda asıllı Britanyalılar
Türkiye vatandaşlığına kabul edilenler
Türk erkek futbolcular
İngiliz futbolcular
Kıbrıs Türkü futbolcular
Çift pasaportlu futbolcular
Türk gurbetçi futbolcular
Süper Lig futbolcuları
Fenerbahçe SK futbolcuları
Galatasaray SK futbolcuları
Ligue 1 futbolcuları
Toulouse FC futbolcuları
Olimpiakos SFP futbolcuları
Blackburn Rovers FC futbolcuları
Türkiye 21 yaş altı millî futbol takımı futbolcuları
Türkiye millî futbol takımı futbolcuları
Türkiye A2 millî futbol takımı futbolcuları
Forvet futbolcular
Kanat futbolcuları
Brighton & Hove Albion FC futbolcuları
Yunanistan'daki Britanyalı gurbetçiler
Bursaspor futbolcuları
Bury FC futbolcuları
Série A (Brezilya) futbolcuları
Celtic FC futbolcuları
Coritiba FC futbolcuları
English Football League futbolcuları
İngiliz gurbetçi futbolcular
Fransa'daki İngiliz gurbetçiler
Kıbrıs Türkü asıllı İngilizler
Eredivisie futbolcuları
Brezilya'daki gurbetçi futbolcular
Fransa'daki gurbetçi futbolcular
Yunanistan'daki gurbetçi futbolcular
Hollanda'daki gurbetçi futbolcular
Feyenoord futbolcuları
Premier League futbolcuları
Scottish Professional Football League futbolcuları
Sheffield United FC futbolcuları
SC Corinthians Paulista futbolcuları
Londra doğumlu sporcular
Super League (Yunanistan) futbolcuları
Fransa'daki Türk gurbetçiler
Yunanistan'daki Türk gurbetçiler
Hollanda'daki Türk gurbetçiler
İngiliz asıllı Türkler
2008 Avrupa Futbol Şampiyonası futbolcuları
Derby County FC futbolcuları
EFL Championship futbolcuları
Fatih Karagümrük SK futbolcuları
CF Pachuca futbolcuları
Liga MX futbolcuları
CD Tiburones Rojos de Veracruz futbolcuları
Lobos de la BUAP futbolcuları
Türk asıllı İngilizler
Kıbrıs Türkü asıllı sporcular
Brezilya'daki Türk gurbetçi sporcular
Yunanistan'daki Türk gurbetçi sporcular

Colin Kâzım-Richards


Agapetes, biljni rod iz porodice vrjesovki, raširen po tropskoj i suptropskoj Aziji i otocima jugozapadnog Pacifika. Pripada mu preko stotinu vrsta

Vrste

 Agapetes aborensis  Airy Shaw
 Agapetes acuminata  D.Don ex G.Don
 Agapetes adenobotrys  Airy Shaw
 Agapetes affinis  (Griff.) Airy Shaw
 Agapetes angulata  (Griff.) Benth. & Hook.f.
 Agapetes angustifolia  (Knagg) Airy Shaw
 Agapetes anonyma  Airy Shaw
 Agapetes arunachalensis  D.Banik & Sanjappa
 Agapetes atrosanguinea  Airy Shaw
 Agapetes auriculata  (Griff.) Benth. & Hook.f.
 Agapetes bhareliana  (Airy Shaw) D.Banik & Sanjappa
 Agapetes bhutanica  N.P.Balakr. & Sud.Chowdhury
 Agapetes borii  Airy Shaw
 Agapetes brachypoda  Airy Shaw
 Agapetes bracteata  Hook.f. ex C.B.Clarke
 Agapetes brandisiana  W.E.Evans
 Agapetes brevicuspis  Sleumer
 Agapetes brevipedicellata  Y.H.Tan & S.S.Zhou
 Agapetes buxifolia  Nutt. ex Hook.f.
 Agapetes camelliifolia  S.H.Huang
 Agapetes campanulata  (Kurz) C.B.Clarke
 Agapetes cauliflora  Merr.
 Agapetes chapaensis  Dop
 Agapetes ciliata  S.H.Huang
 Agapetes dalaiensis  D.Banik & Sanjappa
 Agapetes discolor  C.B.Clarke
 Agapetes dispar  Airy Shaw
 Agapetes epacridea  Airy Shaw
 Agapetes fasciculiflora  Airy Shaw
 Agapetes filicicola  Sleumer
 Agapetes flava  (Hook.f.) Sleumer
 Agapetes forrestii  W.E.Evans
 Agapetes graciliflora  R.C.Fang
 Agapetes griffithii  C.B.Clarke
 Agapetes guangxiensis  D.Fang
 Agapetes haemantha  Airy Shaw
 Agapetes hillii  Brandis
 Agapetes hookeri  (C.B.Clarke) Sleumer
 Agapetes hosseana  Diels
 Agapetes hyalocheilos  Airy Shaw
 Agapetes incurvata  (Griff.) Sleumer
 Agapetes inopinata  Airy Shaw
 Agapetes interdicta  (Hand.-Mazz.) Sleumer
 Agapetes intermedia  (J.J.Sm.) Becc. ex J.J.Sm.
 Agapetes kanjilalii  Das
 Agapetes kingdonis  Airy Shaw
 Agapetes lacei  Craib
 Agapetes leiocarpa  S.H.Huang
 Agapetes leptantha  (Miq.) Nied.
 Agapetes leucocarpa  S.H.Huang
 Agapetes linearifolia  C.B.Clarke
 Agapetes listeri  (King ex C.B.Clarke) Sleumer
 Agapetes lobbii  C.B.Clarke
 Agapetes loranthiflora  D.Don ex G.Don
 Agapetes macrantha  (Hook.) Benth. & Hook.f.
 Agapetes macrostemon  (Kurz) C.B.Clarke
 Agapetes malipoensis  S.H.Huang
 Agapetes mannii  Hemsl.
 Agapetes marginata  Dunn
 Agapetes medogensis  S.H.Huang
 Agapetes megacarpa  W.W.Sm.
 Agapetes microphylla  Jungh.
 Agapetes miniata  (Griff.) Benth. & Hook.f.
 Agapetes miranda  Airy Shaw
 Agapetes mitrarioides  Hook.f. ex C.B.Clarke
 Agapetes mondangensis  H.Li
 Agapetes moorei  Hemsl.
 Agapetes nana  (Griff.) Benth. & Hook.f.
 Agapetes neriifolia  (King & Prain) Airy Shaw
 Agapetes nutans  Dunn
 Agapetes nuttallii  C.B.Clarke
 Agapetes oblonga  Craib
 Agapetes obovata  (Wight) Benth. & Hook.f.
 Agapetes obtusata  Sleumer
 Agapetes odontocera  (Wight) Benth. & Hook.f.
 Agapetes oxycoccoides  J.Murata, Nob.Tanaka & Ohi-Toma
 Agapetes pachyacme  Airy Shaw
 Agapetes parishii  C.B.Clarke
 Agapetes pensilis  Airy Shaw
 Agapetes pentastigma  J.Murata, Nob.Tanaka & H.Murata
 Agapetes polyantha  (Miq.) Nied.
 Agapetes pottingeri  Prain
 Agapetes praeclara  Marquand
 Agapetes praestigiosa  Airy Shaw
 Agapetes pseudogriffithii  Airy Shaw
 Agapetes pubiflora  Airy Shaw
 Agapetes putaoensis  Y.H.Tong & N.H.Xia
 Agapetes pyrolifolia  Airy Shaw
 Agapetes queenslandica  Domin
 Agapetes refracta  Airy Shaw
 Agapetes rosea  Jungh.
 Agapetes rubrobracteata  R.C.Fang & S.H.Huang
 Agapetes rubropedicellata  P.F.Stevens
 Agapetes salicifolia  C.B.Clarke
 Agapetes saligna  (Hook.f.) Hook.f.
 Agapetes saxicola  Craib ex Kerr
 Agapetes scortechinii  (King & Gamble) Sleumer
 Agapetes serpens  (Wight) Sleumer
 Agapetes setigera  D.Don ex G.Don
 Agapetes siangensis  D.Banik & Sanjappa
 Agapetes sikkimensis  Airy Shaw
 Agapetes smithiana  Sleumer
 Agapetes spissa  Airy Shaw
 Agapetes spissiformis  Airy Shaw
 Agapetes subansirica  G.D.Pal & Thoth.
 Agapetes subsessilifolia  S.H.Huang, H.Sun & Z.K.Zhou
 Agapetes subvinacea  Airy Shaw
 Agapetes thailandica  Watthana
 Agapetes toppinii  Airy Shaw
 Agapetes trianguli  Airy Shaw
 Agapetes variegata  (Roxb.) D.Don ex G.Don
 Agapetes velutina  Guillaumin
 Agapetes vernayana  Merr.
 Agapetes viridiflora  (Schltr.) Sleumer
 Agapetes wardii  W.W.Sm.
 Agapetes xiana  Y.H.Tong

Izvori

Vaccinioideae

Agapetes


Joseph Chusak Sirisut (em tailandês: ยอแซฟ ชูศักดิ์ สิริสุทธิ์; nascido em 24 de fevereiro de 1956 em Bang Nok Khwaek, Condado de Bang Khonthi, Província de Samut Songkhram, Tailândia Central) é um tailandês

Em 11 de maio de 1984, o Papa João Paulo II o ordenou sacerdote para a diocese de Ratchaburi.

Papa Bento XVI nomeou-o Bispo de Nakhon Ratchasima em 30 de novembro de 2006. Seu predecessor como bispo de Nakhon Ratchasima, Joachim Phayao Manisap, o consagrou bispo em 10 de fevereiro do ano seguinte; Os co-consagradores foram Salvatore Pennacchio, Núncio Apostólico na Tailândia, Cingapura e Camboja e Delegado Apostólico em Mianmar, Laos, Malásia e Brunei Darussalam, e George Yod Pimphisan CSsR, Bispo de Udon Thani.

Ele é presidente da Conferência Episcopal Tailandesa desde outubro de 2021.

Ver também

Bispos católicos da Tailândia

Joseph Chusak Sirisut


Saraybosna Kantonu, Bosna-Hersek Federasyonu'nu oluşturan 10 kantondan biridir. Başkenti ve aynı zamanda ülkenin başkenti olan Saraybosna'dır.

Kaynakça

Saraybosna (kanton)


"A Saucerful of Secrets" is a multi-part instrumental composition by progressive rock band Pink Floyd from their 1968 album of the same name. It is nearly 12 minutes long and was composed by Roger Waters, Richard Wright, Nick Mason and David Gilmour. The track features guitar feedback, a percussion solo section and wordless vocals.

Background
"A Saucerful of Secrets" was titled "The Massed Gadgets of Hercules" in its earliest performance and became a Pink Floyd live staple from 1968 to 1972. A live version of the track is available on their 1969 double album Ummagumma, and an alternative version is seen and heard in the film Pink Floyd: Live at Pompeii, which was performed at director Adrian Maben's request, as he thought it would be a good addition to the film.

The track was composed by Roger Waters drawing diagrams on a piece of paper explaining how the music should progress. Gilmour later said he initially wasn't sure what to play.

Live performances of the song differed significantly from the studio version. The closely miked cymbal sound that starts the piece was instead performed as a two-note drone on the bass. For the "Syncopated Pandemonium" section, Richard Wright usually played his Farfisa organ instead of pounding the keys on a grand piano with his fists as on the studio recording (the version on Pompeii being an exception). The "Celestial Voices" section started with just organ as per the studio version, but the band gradually added drums, bass, guitar, and wordless vocals provided by David Gilmour.

The Japanese release of this song was simply titled , which translates as "Mystery". The album A Saucerful of Secrets itself also carried this title.

The song was Gilmour's first songwriting credit with Pink Floyd. On the original vinyl and early CD issues, his name was misspelled as "Gilmore". This was corrected with the remastered version released in 1994.

Structure
Although the song is listed on all pressings of the album as "A Saucerful of Secrets", some pressings of Ummagumma break the piece into four different sections. The first part, "Something Else", was logged as "Richard's Rave Up" when the song was recorded at EMI Studios. The second part was recorded as "Nick's Boogie" before being retitled as "Syncopated Pandemonium", while the last part is titled "Celestial Voices". Roger Waters once stated in a Rolling Stone interview that the song was about a battle and the aftermath. "Something Else" represents the setup of the battle. "Syncopated Pandemonium" represents the actual battle. "Storm Signal" represents the view of the dead after the battle has ended, and "Celestial Voices" represents the mourning of the dead.

"Something Else" (0:00–3:57, slow closely miked cymbal fade-in and echoing organ, slide guitar, bass, chimes, piano, vibraphone)
"Syncopated Pandemonium" (3:57–7:04, drum tape loop, cymbals, distorted guitars, piano)
"Storm Signal" (7:04–8:38, floor tom, chimes, and organ) in the form of a passacaglia over a 16-bar bass line, continuing into the fourth section until the end of the piece
"Celestial Voices" (8:38–11:52, bass, organ, piano, chimes, mellotron and wordless chorus)

Live performances
Pink Floyd performed the instrumental in 1968–72, with the last performance taking place on 23 September 1972 at the Winterland Auditorium, San Francisco, California. It was regularly performed as an encore throughout that year. Nick Mason and Wright briefly considered resurrecting the instrumental for the 1987 Momentary Lapse of Reason tour, but Gilmour suggested that it sounded too archaic.
In the version found on Live at Pompeii: Directors Cut, Mason's drumming is much faster and also featured in the last two sections. Gilmour sings for only the last chord progression, instead of for the last two.
The Ummagumma live version is only slightly longer than the studio version at 12:48, and is less freeform noise than its studio counterpart.
Live performances of the instrumental initially had a length of about 12–13 minutes, but later performances commonly ran for about 17–20 minutes.
"Syncopated Pandemonium", the second part of the track, was one of the many tracks which were played at some point or another as "Doing It" (part of the conceptual concert The Man and The Journey, the focus of their 1969 tour). Others include "The Grand Vizier's Garden Party (Entertainment)", "Up the Khyber", "Party Sequence". All of these prominently feature drums.
The "Celestial Voices" section was used as the finale to The Man and the Journey concept suite, renamed to "The End of the Beginning". At a performance of the suite on 26 June 1969 at the Royal Albert Hall, Pink Floyd were joined by a full brass band and choir for the piece. Rick Wright played the Royal Albert Hall pipe organ and the work ended with a very loud recorded explosion.
 "A Saucerful of Secrets" has been performed by Nick Mason's Saucerful of Secrets since 2018.

Personnel
David Gilmour – slide guitar, vocals
Richard Wright – Farfisa organ, Hammond organ, Mellotron, piano, vibraphone, vocals
Roger Waters – bass guitar, cymbals, vocals
Nick Mason – drums, chimes

Cultural references
 The album The Dark Side of the Moog II (1994) by Klaus Schulze and Pete Namlook is subtitled "A Saucerful of Ambience".

References

Pink Floyd songs
1968 songs
Rock instrumentals
Songs written by David Gilmour
Songs written by Nick Mason
Songs written by Richard Wright (musician)
Songs written by Roger Waters

A Saucerful of Secrets (instrumental)


The York class was the second and final class of heavy cruisers built for the Royal Navy under the terms of the 1922 Washington Naval Treaty. They were essentially a reduced version of the preceding , scaled down to enable more cruisers to be built from the limited defence budgets of the late 1920s.

It was initially planned to build seven ships of this class, though in the end only two were constructed—, started in 1927, and , started in 1928. Exeter differed in appearance from York because of late changes in her design. The remaining ships were delayed due to budget cuts, and then following the London Naval Treaty of 1930 the Royal Navy decided its cruiser needs were best met by building a greater number of yet smaller cruisers with 6–in guns.

While both ships served extensively in the first few years of the Second World War, it was Exeter that had the more notable career. Exeter took part in the Battle of the River Plate against the German raider , and was badly damaged, though later she was repaired and modernized.  She escorted a convoy to the Pacific in late 1941, and was again heavily damaged in the Battle of the Java Sea, then caught and overwhelmed a few days later by four Japanese heavy cruisers. York was sunk in Suda Bay, Crete, by Italian MT boats in 1941, and was raised in 1952 and towed away to be scrapped in Italy.

Design
The Royal Navy had a need for smaller cruisers than the , the largest design possible under the Washington limits, in order that more could be built under the strict defence economies of 1920s Britain. From 1925 the Royal Navy planned a "Class B" cruiser (as against the 10,000-ton cruisers of Class A, such as the Counties.)

The new design was to have a displacement of 8,500 tons, as opposed to the 10,000 tons of the County class. This weight saving was mainly to be accomplished by reducing the armament to six 8-in guns (as opposed to the 8 guns on the County class), and also by using a new Mark II mounting for the guns. Otherwise the new ships were to share all the main features of the preceding class.

Propulsion
The economies in size allowed for a  reduction in length and  in beam over the Counties. Their engines were identical - four boilers in two boiler rooms providing steam for four Parsons geared turbines, generating 80,000 shaft horsepower. The design speed was , one knot faster than the County class.

Protection
The armour of the York-class was slightly inferior to the preceding County class heavy cruisers, which included a ,  main belt and an armoured lower deck joining at its top edge. Over the magazine spaces, the belt thickened to , and the armour extended above the belt, with a  magazine crown The turrets had  armour to the face and crown,  on sides and rear, and the barbettes on which the turrets sat had  armour. The transmitting station was also covered by 1-inch armour. To shorten the belt length, the amidship magazine found on the Counties was removed (reduced armament required less magazine space anyway). This armour scheme was generally equivalent to that of the County class, though thicker over the machinery spaces.

Armament
The six  Mark VIII guns were mounted in three turrets. York used the Mark II mounting, which was intended to be 20 tons lighter than the Mark I mounting used on the earlier County-class ships; however, in fact it turned out to be heavier. The Mark II mounting was capable of firing at up to 80 degrees elevation for anti-aircraft barrage fire. However, this feature, which was also shared with the Mark I mounting, turned out to produce more mechanical headaches than were justified by its very marginal military utility. Exeter used a modified Mark II* mounting, limited to 50 degrees elevation.

The secondary armament consisted of four  QF Mark V guns and two 2-pounder guns. Two triple  torpedo tubes were carried. This was similar to the County class, with the exception that the Yorks carried two fewer torpedo tubes, because of the narrower beam.

Appearance
As a result of the magazine changes, and to keep the funnels distant from the bridge, only two funnels were required; the forward boiler room uptakes trunked up into a large fore-funnel. This was raked in York to clear the flue gases from the bridge, but was straight in Exeter owing to an altered bridge design and more extensive trunking. To maintain homogeneity of appearance, York stepped raked masts and Exeter vertical ones. York had a tall "platform" style bridge as seen in the Counties, which was somewhat distant from 'B' turret. This was because it had been intended to fit a catapult and floatplane to the roof of the turret, which needed clearance distance and required a tall bridge to provide forward view. The roof of the turret, however, was not sufficiently strong to carry this catapult and it was never fitted. Exeter was ordered two years later and the bridge was redesigned in light of this, being lower, further forward and fully enclosed, as later seen in the  and  classes.

York eventually received a rotating catapult amidships behind the funnels, and Exeter had a fixed pair in the same location, firing forwards and angled out from the centreline. A crane for recovery was located to starboard and one aircraft could be carried on York, initially a Fairey Seafox (two on Exeter) and later, on Exeter, two Supermarine Walrus.

Compared to the Counties, the Yorks saved 1,750 tons in net weight, but the reductions in cost of £250,000 and manpower of 50 was something of an uneconomical saving.

Ships

Service history

York
York saw various peacetime patrol duties during the interwar period, before partaking in World War II. She saw convoy escorting duties, before intercepting the German blockade runner Skagerrak, who scuttled herself before she could be captured. Although York did not directly participate in the Battle of Cape Passero, she partook in the aftermath of the engagement where she sank the disabled and abandoned Italian destroyer Artigliere.

York was enroute in March of 1941, when she was attacked by Italian explosive motorboats, and she was hit amidships, forcing her to beach herself to prevent her full sinking. York's beached wreck was then bombed beyond repair by German warplanes, and was considered a total loss.

Exeter
Again, Exeter partook in various peacetime patrol duties before the events of the 2nd World War. Alongside the light cruisers Ajax and Achillies, Exeter took part in the Battle of the River Plate to sink the German cruiser Admiral Graf Spee. Exeter partook in a flanking maneuver to distract Graf Spee so that Ajax and Achillies could sneak attack the German cruiser, and she paid the price for this. Several 283 mm (11.1-inch) shells from the pocket battleship slammed into Exeter, leaving her heavily listing and with only her aft 8-inch (203 mm) gun turret operational, as well as wiping out half of her torpedo crews, her spotting aircraft, and communication systems. Once Ajax and Achillies joined the fight, prompting Graf Spee to target them, the crippled Exeter fled the scene, but not before scoring a decisive hit with her main guns that knocked out Graf Spee's fuel processing plant, ensuring that she would not make it back to Germany.

After a year of repairs, she was sent to the far east to hold back Japanese forces, surviving numerous attacks by air bombers from the Japanese light carrier Ruyjo. Following that, Exeter participated in the Battle of the Java Sea in February of 1942, where her luck ran out. She quickly lost a gunfight with the Japanese heavy cruiser Haguro, causing practically no damage to Haguro while being hit by numerous 8-inch (203 mm) shells from the cruiser, one of which blew up half of her engine and limited her to 5 knots, forcing her to withdraw from the engagement. Two days later, the crippled Exeter alongside the destroyers USS Pope and HMS Encounter ran into Haguro again, supported by her three sisterships, Nachi, Myōkō, and Ashigara. Exeter was hit by numerous 8-inch (203 mm) shells, the first of which blew up the rest of her engines and left her dead in the water, which resulted in her scuttling. She sank at 13:30.

References

Bibliography

 Marriott, Leo. Treaty Cruisers: The first international warship building competition. Pen & Sword Maritime, Barnsley, 2005.

External links

Cruiser classes
History of York
Ship classes of the Royal Navy

York-class cruiser


Walgreens is an American company that operates the second-largest pharmacy store chain in the United States, behind CVS Health. It specializes in filling prescriptions, health and wellness products, health information, and photo services. It was founded in Chicago in 1901, and is headquartered in the Chicago suburb of Deerfield, Illinois. On December 31, 2014, Walgreens and Switzerland-based Alliance Boots merged to form a new holding company, Walgreens Boots Alliance. Walgreens became a subsidiary of the new company, which retained its Deerfield headquarters and trades on the Nasdaq under the symbol WBA. In 2021 the company was found by a federal jury to have "substantially contributed to" the opioid crisis.

Name
The company was founded as the Walgreen Drug Co., and did business under that name from 1901–31. It was known as Walgreen Drug Stores from 1931–48, and Walgreen's from 1948–55. In 1955 the apostrophe was dropped from the name on retail outlets, which began using the "Walgreens" name.

History

Walgreens began in 1901, with a small food front store on the corner of Bowen and Cottage Grove Avenues in Chicago, owned by Dixon, Illinois native Charles R. Walgreen. By 1913, Walgreens had grown to four stores on Chicago's South Side. It opened its fifth in 1915 and four more in 1916. By 1919, there were 20 stores in the chain.

As a result of alcohol prohibition, the 1920s were a successful time for Walgreens. Although alcohol was illegal, Walgreens sold prescription whiskey. This prescribed alcohol was sold at inflated price, which was much higher than the pricing at the bathtub or the speakeasy. In 1922, the company introduced a malted milkshake, which led to its establishing ice cream manufacturing plants. A Walgreens employee called Ivar Coulson modified the basic malted milk recipe by adding scoops of vanilla ice cream. The milkshake was sold at $0.20 and Walgreens became the place to "hang out". The next year, Walgreens began opening stores away from residential areas. In the mid-1920s, there were 44 stores with annual sales of $1,200,000 combined. Walgreens had also expanded by then into Minnesota, Missouri, and Wisconsin. By 1930, it had 397 stores with annual sales of $4,000,000. This expansion partly was attributed to selling prescribed alcohol, mainly whiskey, which Walgreen often stocked under the counter, as accounted in Daniel Okrent's Last Call: The Rise and Fall of Prohibition.

The stock market crash in October 1929 and subsequent Great Depression did not greatly affect the company. By 1934, Walgreens was operating 601 stores in 30 states. After Walgreen died in 1939, his son Charles R. Walgreen Jr. took over the chain until his retirement. The Charles R. Walgreen Jr. years were relatively prosperous but lacked the massive expansion seen in the early part of the century. In 1946, Walgreens purchased Sanborns, one of Mexico's largest pharmacy and department store chains, from Frank Sanborn (Walgreens sold Sanborns to Grupo Carso in 1982). Charles "Cork" R. Walgreen III took over after Walgreen Jr.'s retirement in the early 1950s and modernized the company by switching to barcode scanning. The company also created larger-sized Walgreens Superstores and purchased the Globe Discount City chain of big-box stores from United Mercantile, Inc. in the 1960s. The Walgreen family was not involved in senior management of the company for a short time after Walgreen III retired. In the 1980s Walgreens owned and operated a chain of casual family restaurants/pancake houses called Wag's. Walgreens sold most of these to Marriott Corp. in 1988, and by 1991 the chain was out of business. In 1986, Walgreens acquired the MediMart chain from Stop & Shop. Kevin P. Walgreen was made a vice-president in 1995 and promoted to senior vice president of store operations in 2006.

21st-century

2000s
On July 12, 2006, David Bernauer stepped down as CEO of Walgreens and was replaced by company president Jeff Rein, who was later named chief executive officer and chairman of the board. That year, Walgreens acquired the Happy Harry's chain in Delaware, Pennsylvania, Maryland, and New Jersey. On October 10, 2008, Rein abruptly quit as CEO and was replaced by Alan G. McNally as chairman and acting CEO. On January 26, 2009, Gregory Wasson was named CEO effective February 1, 2009.

2010s
In 2010, Walgreens acquired New York City-area chain Duane Reade for $1.075 billion, including debt, and continued to use the Duane Reade name on some stores in the New York City metropolitan area. In March 2011, Walgreens acquired Drugstore.com for $409 million. On June 19, 2012, Walgreens paid $6.7 billion for a 45% interest in Alliance Boots. That year, Walgreens acquired Mid-South drugstore chain operating under the USA Drug, Super D Drug, May's Drug, Med-X, and Drug Warehouse banners.

In 2011 Walgreens announced it would end its relationship with Express Scripts, a prescription benefits manager. A coalition of minority groups, led by Al Sharpton's National Action Network, sent letters urging CEO Gregory Wasson to reconsider. Groups sending letters were National Hispanic Christian Leadership Conference, the Congress of Racial Equality, Hispanic Leadership Fund and others. In 2012, Walgreens announced that it would continue to participate in Express Scripts.

On September 10, 2013, Walgreens announced it had acquired Kerr Drug. In August 2014, Walgreens purchased the remaining 55% of Alliance Boots. The combined company became known as the Walgreens Boots Alliance and was headquartered in Chicago. In December of that year, Walgreens purchased the Almus Pharmaceutical generic brand. Also that year, Walgreens acquired Farmacias Benavides. On July 28, 2016, Walgreens announced it would shut down Drugstore.com, as well as Beauty.com, to focus on its own Walgreens.com website. On September 19, 2017, the Federal Trade Commission (FTC) approved Walgreen's fourth attempt to purchase Rite Aid, with 1,932 stores, for $4.38 billion.

2020s
In February 2020, Walgreens announced the appointment of Richard Ashworth as president, but he left within the year. Before the appointment, he served as president of operations for Walgreens.

Corporate operations
Walgreens's corporate headquarters is in Deerfield, Illinois. Walgreens has had a technology office in Chicago since 2010. It serves as their digital hub.

In November 2010, Walgreens filed a trademark infringement lawsuit against the Wegmans supermarket chain, claiming the "W" in the Wegman's logo was too similar to Walgreens's. The suit was settled in April 2011, with Wegmans agreeing to discontinue use of its "W" logo by June 2012, although the supermarket retained the right to use the "Wegmans" name in script. According to Jo Natale, Wegmans director of media relations, "The cost of making relatively minor changes to a limited number of products was much less than the cost of litigating this case to the end."

In the summer of 2014, a corporate relocation to Switzerland was considered as part of a merger with Alliance Boots, a European drugstore chain. This drew controversy as many consumers felt that it was an attempt at tax inversion. On August 5, 2014, Walgreens announced that it would not relocate its headquarters.

As of June 2023, the company operated almost 9,000 stores in the US. It announced it was closing 150 locations in the US (plus 300 in the UK) at the end of the month.

Store model
Walgreens stores were once connected to local groceries. In Chicago, their flagship market, they teamed up with Eagle Food Centers or Dominick's Finer Foods, usually with a "walkthru" to the adjoining store and often sharing personnel. This concept was instated to compete with the popular dual-store format used by the chief competitor, Jewel-Osco/Albertsons-Sav-On. They eventually ended the relationship with Eagle and focused primarily on a connection to Dominick's stores. PharmX-Rexall filled the vacated Walgreen locations joined to Eagle stores.

In its 2009 business model, Walgreens are freestanding corner stores, with the entrance on the street with the most traffic flow, figuratively making it a "corner drugstore" similar to how many independent pharmacies evolved. Many stores have a drive-through pharmacy.

Most freestanding stores have a similar look and layout, including a bigger and more spacious layout than certain stores within major cities. Newer buildings have a more modern design than older stores. Some stores in major cities, such as New York and Chicago, have multiple floors, most notably their flagship stores. Behind the front registers are tobacco products and alcoholic beverages. Some stores do not sell these products, e.g., New Jersey stores that do not sell alcohol and Massachusetts stores that do not sell tobacco. Stores usually have a beauty counter near the cosmetics, with busier stores having a beauty consultant. Most stores have a photo department, either behind the front register or in a separate part of the store. There are self-serve photo kiosks near the photo department, where customers can print photos and photo products. Most stores have a pharmacy, usually in the back, where people can drop off and pick up prescriptions and purchase certain drugs containing pseudoephedrine.

Lawsuits and criticism against Walgreens

Allegations of discrimination
In March 2008, Walgreens settled a lawsuit with the Equal Employment Opportunity Commission (EEOC) that alleged the company discriminated against African Americans for $24 million. The settlement was split between the 10,000 African-American employees of the company. In the agreement, Walgreens avoided any admission of guilt.

In September 2011, Walgreens settled a lawsuit with the EEOC that claimed that a store improperly terminated a worker with diabetes for eating a package of the store's food while working to stop a hypoglycemia attack.

Drug fraud

In June 2008, after Walgreens was sued for drug fraud—"switching dosage forms on three medications without doctor approvals in order to boost profits"—it agreed to stop these actions and pay $35 million to the federal government, 42 states, and the Commonwealth of Puerto Rico.

Medicaid
Also in June 2008, Walgreens "agreed to pay $35 million to the U.S. and 42 states and Puerto Rico for overcharging state Medicaid programs by filling prescriptions with more expensive dosage forms of ranitidine, a generic form of Zantac, and fluoxetine, a generic form of Prozac."

In 2009 Walgreens threatened to leave the Medicaid program, the state and federal partnership to provide health insurance coverage to the poor, in Delaware over reimbursement rates. Walgreens was the largest pharmacy chain in the state and the only chain to make such a threat. The state of Delaware and Walgreens reached an agreement on payment rates and the crisis was averted.

In 2010 Walgreens stopped accepting Medicaid in Washington state, leaving its one million Medicaid recipients unable to use Medicaid to pay for their prescriptions filled at these 121 stores.

On April 20, 2012, the U.S. Department of Justice announced that Walgreens agreed to pay $7.9 million in a settlement. The fine related to allegations of violations of the federal Anti-Kickback Statute and the False Claims Act regarding beneficiaries of federal health care programs.

In January 2019, Walgreens Boots Alliance Inc. agreed to pay more than $269 million to settle federal and state lawsuits that accused the corporation of overbilling federal healthcare programs.

Use of proprietary drugs

Walgreens was named in a lawsuit by the United Food and Commercial Workers Unions and Employers Midwest Health Benefits Fund in the Northern District Court of Illinois in January 2012. The suit alleged that Walgreens and Par Pharmaceutical violated the Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act in "at least two widespread schemes to overcharge" for generic drugs.

Distribution of oxycodone
In September 2012, the U.S. Drug Enforcement Administration (DEA) accused Walgreens of endangering public safety and barred the company from shipping oxycodone and other controlled drugs from its Jupiter, Florida, distribution center. The DEA said that Walgreens failed to maintain proper controls to ensure that it didn't dispense drugs to addicts and drug dealers. The DEA also said that six of Walgreens' Florida pharmacies ordered in excess of one million oxycodone pills a year. In contrast, in 2011 the average pharmacy in the U.S. ordered 73,000 oxycodone tablets a year according to the DEA. One Walgreens pharmacy in Fort Myers, Florida, ordered 95,800 pills in 2009, but by 2011, this number had jumped to 2.2 million pills in one year. Another example was a Walgreens pharmacy in Hudson, Florida, a town of 34,000 people near Clearwater, that purchased 2.2 million pills in 2011, the DEA said. Immediate suspension orders are an action taken when the DEA believes a registrant, such as a pharmacy or a doctor, is "an imminent danger to the public safety." All DEA licensees "have an obligation to ensure that medications are getting into the hands of legitimate patients," said Mark Trouville, former DEA special agent in charge of the Miami Field Division. "When they choose to look the other way, patients suffer and drug dealers prosper."

The Jupiter, Florida, distribution center, which opened in 2001, is one of 12 such distribution centers owned by Walgreens. Since 2009, Walgreens' Jupiter facility has been Florida's largest distributor of oxycodone, the DEA said. Over the past three years, its market share has increased, and 52 Walgreens are among the top 100 oxycodone purchasers in the state, the DEA said.

In 2013 United States Attorney Wifredo Ferrer said Walgreens committed "an unprecedented number" of recordkeeping and dispensing violations. Walgreens was fined $80 million, the largest fine in the history of the Controlled Substances Act at that time.

In November 2021, a federal jury found that Walgreens, along with CVS and Walmart, "had substantially contributed to" the opioid crisis. The trial lasted six weeks with the jury returning a verdict finding the pharmacies liable. It was the first trial where pharmacy companies defended themselves amid the opioid epidemic.

In May 2022, Walgreens agreed to pay a settlement of $683,000,000 to the state of Florida concerning opioid sales. Walgreens did not admit to wrongdoing as part of the settlement.

Pricing and advertising

Wisconsin's Department of Agriculture, Trade and Consumer Protection fined Walgreens over differences between shelf price and scanned price and for signage in 2012. In 2013, Walgreens paid a $29,241 fine.

The New York State Attorney General announced in April 2016 that a settlement was reached in the complaint that Walgreens used misleading advertising and overcharged consumers. Walgreens would pay $500,000 in penalties, fees and costs, and change advertising and other practices.

A judge in Kansas City, Missouri, ordered Walgreens to pay a $309,000 fine for pricing discrepancies in 2015.

Illegal disposal
In December 2012, a judge ordered Walgreens to pay $16.57 million to settle a lawsuit claiming that over 600 stores were illegally dumping hazardous waste and unlawfully disposing of customer records containing confidential medical information.

Selling expired products and over-charging
A Santa Clara County Superior Court judge allowed Walgreens to pay $2.25 million in January 2018 to resolve a consumer protection lawsuit brought by Bay Area prosecutors alleging that the company sold expired baby food, infant formula, and over-the-counter drugs. The suit also alleged that Walgreens violated state law by charging more than the lowest posted or advertised price for items.

Medication denied because of religious beliefs
In June 2018, a staff pharmacist at a Walgreens in Peoria, Arizona, refused to give a woman medication to end her pregnancy. The medication was prescribed by a doctor after tests revealed that the pregnancy would end in a miscarriage. The woman said she was left "in tears and humiliated". Walgreens responded that its policy "allows pharmacists to step away from filling a prescription for which they have a moral objection".

California Governor Gavin Newsom announced that the state would no longer be doing business with Walgreens due to the company's position on abortion pills.

Investor relations
In September 2018, Walgreens agreed to pay $34.5 million to settle a U.S. Securities and Exchange Commission (SEC) investigation on charges of misleading investors on financial targets. The SEC alleged that former CEO Greg Wasson and then-CFO Wade Miquelon acted "negligently" in giving financial estimates.

Over-billing governments
In January 2019, Walgreens paid $269.2 million for two separate counts of defrauding the federal and 39 state governments in over-billing schemes.

Unlicensed pharmacist
In February 2020, Walgreens agreed to pay $7.5 million to settle a consumer protection lawsuit accusing the company of placing people's health at risk by permitting an unlicensed person to work as a pharmacist without an adequate background check. This person had handled over 745,000 prescriptions and filled over 100,000 prescriptions for controlled substances. The State of California, Alameda County, and Santa Clara County all took part in the investigation. When it was asked by the California Board of Pharmacy during the investigation, Walgreens was unable to furnish a copy of her employment application. Although there are records that the person had attended classes in a university pharmacy program, there are no records that she had completed her degree requirements that would allow her to take the pharmacist licensing exams.

Wage theft violations
In March 2021, a class action against Walgreens resulted in a settlement of $4.5 million. Walgreens was accused of wage theft and labor law violations of its employees in California between 2010 and 2017, including that Walgreens "rounded down employees' hours on their timecards, required employees to pass through security checks before and after their shift without compensating them for time worked, and failed to pay premium wages to employees who were denied legally required meal breaks."

Dispensing incorrect vaccines to pre-schoolers
In September 2021, a Walgreens pharmacist in Baltimore, Maryland, accidentally gave a 4-year old girl a full adult dosage of the Pfizer–BioNTech COVID-19 vaccine instead of the intended Influenza vaccine. So far, the girl has not suffered any major side effects. A Walgreens spokesperson said such mistakes are "extremely rare" and that the company's top priority is patient safety.

A few weeks later, a Walgreens pharmacist in Evansville, Indiana, accidentally gave a 4-year old boy, a 5-year old girl, and their parents a full adult dosage each of the Pfizer vaccine instead of intended flu vaccine. Unlike the Maryland girl, both Indiana children immediately got sick enough that the parents took them to a pediatric cardiologist for treatment. At the time of the injections, the FDA had not approved the use of the Pfizer vaccine to children under age 12. Although Pfizer was in the process of seeking approval for use in children ages five to 11 with the dosage that would be one third that for an adult, it had not asked permission to vaccinate children age four or younger. Walgreens refused to comment on the case when requested by news media.

Opioid sales in Tennessee
In August 2022, the state of Tennessee sued Walgreens, alleging that the pharmacy fueled the state's opioid epidemic by failing to maintain effective controls against abuse of the prescription painkiller. The lawsuit claims that Walgreens willfully flooded the market with an oversupply of prescription narcotics in violation of public nuisance and consumer protection laws.

Opioid sales in Ohio
In August 2022, a federal judge in Cleveland awarded $650 million to Lake County and Trumbull County in a suit that included CVS and Walmart. Lawyers representing the counties said the companies were responsible for $3.3 billion in damages. Two other companies, Rite Aid and Giant Eagle, were also sued by the counties but settled before trial for an undisclosed amount.

Brands

Contributions to popular culture

Although milkshakes and malted milk had been around for some time before, Walgreens has claimed credit for the popularization of the malted milkshake (or at least its version of it, invented by Ivar "Pop" Coulson in 1922).

See also

 Alliance Boots
 CVS Pharmacy
 Rite Aid
 Walgreen Coast

References

Citations

General sources

External links

1901 establishments in Illinois
American companies established in 1901
Companies based in Deerfield, Illinois
Companies formerly listed on the New York Stock Exchange
Former components of the Dow Jones Industrial Average
Health care companies based in Illinois
Pharmacies of the United States
Retail companies established in 1901
Walgreens Boots Alliance

Walgreens


A Penguin Random House LLC é uma editora multinacional conglomerada formada em 2013 a partir da fusão do Penguin Group e da Random House.

Em abril de 2020, a Bertelsmann anunciou a conclusão da compra da Penguin Random House, que havia sido anunciada em dezembro de 2019, comprando a fatia de 25% da Pearson plc na empresa. Com essa compra, a Bertelsmann tornou-se o único proprietário da Penguin Random House. O grupo editorial de língua alemã da Bertelsmann, Verlagsgruppe Random House, foi completamente integrado à Penguin Random House, adicionando 45 selos à empresa, totalizando 365 selos.

Em 2021, a Penguin Random House empregava cerca de 10.000 pessoas em todo o mundo e publicava 15.000 títulos anualmente em suas 250 divisões e selos. Esses títulos incluem ficção e não-ficção para adultos e crianças, tanto impressos quanto digitais. A Penguin Random House compreende a Penguin e a Random House nos EUA, Reino Unido, Canadá, Austrália, Nova Zelândia, Portugal e Índia; Penguin no Brasil, Ásia e África do Sul; Dorling Kindersley em todo o mundo; e as empresas da Random House na Espanha, América Hispânica e Alemanha. No Brasil, também é sócia majoritária da editora Companhia das Letras, maior selo editorial do país.

Em novembro de 2020, o The New York Times informou que a Penguin Random House estava planejando comprar a Simon & Schuster da Paramount Global por US$ 2,175 bilhões. Em novembro de 2021, o Departamento de Justiça dos EUA entrou com uma ação para interromper o acordo por motivos antitruste.

História

A Penguin Random House foi fundada em 2013 por Markus Dohle após a conclusão de uma transação de £2,4 bilhões entre a Bertelsmann e a Pearson para fundir suas respectivas editoras, Random House e Penguin Group. Bertelsmann e Pearson, as empresas-mãe, inicialmente possuíam 53% e 47%, respectivamente. A fusão foi uma resposta da indústria editorial a mudanças no mercado de livros, impactado pelo crescimento dos ebooks e de empresas como a Amazon. Em setembro de 2014, o Random House Studio assinou um contrato de produção com a Universal Pictures, sob o qual a Random House seria a produtora de filmes baseados nos livros da Penguin Random House. A subsidiária da Universal Focus Features tem colaborado frequentemente com a Random House Films.

Em novembro de 2015, a Pearson anunciou que mudaria a marca para se concentrar em sua divisão de educação, movimento que também envolveu as vendas do Financial Times e de sua participação no The Economist Group anteriormente naquele ano. Em julho de 2017, a Pearson vendeu uma participação de 22% no negócio para a Bertelsmann, mantendo assim uma participação de 25%.  A Bertelsmann acertou a compra dos 25% restantes da Person na empresa em dezembro de 2019 por U$ 675 milhões. A transação foi concluída em abril de 2020. Em junho de 2020, a Penguin Random House fez parte de um grupo de editoras que processou o Internet Archive, argumentando que sua coleção de e-books estava negando receita a autores e editores e acusando o site de ser "engajado em infração proposital de copyright em larga escala".

A Penguin Random House entrou em acordo para adquirir a Simon & Schuster da ViacomCBS (atual Paramount Global) por U$2,1 bilhões, desbancando as concorrentes HarperCollins, da News Corp, e Vivendi, proprietária da Hachette. O anúncio veio acompanhado de preocupações a respeito do preço dos livros, do pagamento aos autores e o funcionamento das livrarias independentes. Em 2 de novembro de 2021, o Departamento de Justiça dos EUA entrou com uma ação civil antitruste para bloquear a proposta de aquisição da Simon & Schuster pela Penguin Random House. O processo alegou que a aquisição criaria uma editora com muita influência sobre livros e pagamentos de autores. A juíza Florence Y. Pan bloqueou a aquisição da Simon & Schuster em outubro de 2022.

Posteriormente, a Paramount e a PRH desistiram do acordo de venda.

Referências
Editoras dos Estados Unidos

Empresas fundadas em 2013

Penguin Random House


A Comissão Independente para o Estudo dos Abusos Sexuais de Crianças na Igreja Católica Portuguesa é um grupo de trabalho independente, que foi constituido após um convite dirigido ao pedopsiquiatra Pedro Strecht, no final de 2021, por parte de D. José Ornelas, presidente da Conferência Episcopal Portuguesa  (CEP), para realizar um estudo sobre práticas de abuso sexual de menores no seio da Igreja Católica Portuguesa, abrangendo o período entre 1950 e 2022.

Iniciou os seus trabalhos em janeiro de 2022, com uma equipa escolhida por Pedro Strecht, definindo o tempo de um ano como prazo de duração dos mesmos, com a apresentação final de um relatório.

A Comissão é constituida por um núcleo central de cinco pessoas de diferentes áreas profissionais, às quais se junta mais um membro na qualidade de observador externo. São eles: Pedro Strecht,  Coordenador (pedopsiquiatra), Ana Nunes de Almeida (socióloga, investigadora na área da infância, família e escola), Daniel Sampaio (psiquiatra, professor catedrático), Álvaro Laborinho Lúcio (juiz conselheiro), Filipa Tavares (assistente social), Catarina Vasconcelos, membro externo (antropóloga, cineasta).

A Comissão contou ainda com a participação de Vasco Ramos (sociólogo), Ana Sofia Varela (psicóloga clínica) e Catarina Pires (jornalista).

Para o estudo dos Arquivos da Igreja, foi convidado Francisco Azevedo Mendes (historiador), que constituiu autonomamente o Grupo de Investigação Histórica (GIH) com outros três investigadores: Júlia Garraio (especialista em estudos de género), Rita Almeida de Carvalho e Sérgio Ribeiro Pinto (historiadores).

Metodologia
A decisão de criar uma Comissão de Estudo para os abusos sexuais praticados por membros da Igreja Católica, em novembro de 2021, surgiu na sequência das instruções do Papa Francisco em 2019, defendendo a «tolerância zero» perante situações de abusos sexuais de crianças. Esses princípios tinham levado já à criação, nesse mesmo ano, de vinte e uma Comissões Diocesanas, constituídas por profissionais de várias áreas e, no início de 2022, de uma Coordenação Nacional das mesmas, presidida pelo juiz conselheiro Dr. José Souto de Moura.

A Comissão Independente fez a opção metodológica de fundo de colocar no centro do seu estudo a pessoa vítima, encorajá-la a testemunhar e dar-lhe voz.

A Comissão designou as diversas formas de participação das vítimas como «testemunhos» e excluiu o uso da palavra «denúncia», que pressupunha uma leitura judicial que não estava presente no campo do seu trabalho.

A Comissão elaborou um questionário, colocado online (para autopreenchimento ou preenchimento com ajuda de um membro da Comissão) e pôs à disposição uma linha telefónica (para onde qualquer um podia ligar e prestar testemunho ou dar informações) e fez entrevistas em pessoa.

Foram pesquisados os arquivos históricos da Igreja, procurando e estudando documentação existente sobre abusos sexuais de crianças entre 1950 e 2022 por parte de membros da Igreja, a fim de se perceber de que forma a estrutura eclesiástica lidara com a ocorrência desses crimes. Foram também entrevistados bispos diocesanos e superiores e superioras de institutos religiosos portugueses, de modo a reconstruir as suas biografias e trajetórias formativas, espirituais e o modo como encaravam o problema dos abusos sexuais na Igreja.

Conclusões
A 13 de fevereiro de 2023, a Comissão Independente divulgou, em sessão na Fundação Calouste Gulbenkian, em Lisboa, um relatório com as conclusões do trabalho realizado ao longo de 2022 e que resultou na recolha de centenas de testemunhos de vítimas: foram recebidos 512 testemunhos validados, com base nos quais se identificou "um número mínimo" de 4.815 vítimas.

O  relatório, contudo, afirma que os dados apurados nos arquivos eclesiásticos relativamente à incidência dos abusos sexuais devem ser entendidos como "a ponta do iceberg".

Em 52% dos casos, as vítimas só revelaram o abuso de que foram alvo em média 10 anos depois de ocorrido e em 43% dos casos essa denúncia aconteceu apenas quando contactaram a Comissão.

Em 77% dos casos, as vítimas nunca apresentaram queixa à Igreja e só em 4% dos casos houve lugar a queixa judicial.

A Comissão enviou para o Ministério Público 25 casos de entre os 512 testemunhos validados recebidos ao longo do ano, muito embora a maioria desses casos já tenha prescrito. A prescrição dos casos, por um lado, e o anonimato por outro, são as principais razões para este reduzido número de casos entregue à Justiça.

As décadas de 1960, 70 e 80  foram as que registaram um maior número de casos de abuso sexual no seio da Igreja em Portugal.

Muitos casos terão ficado por identificar, pois nos arquivos diocesanos, nomeadamente, existe "a ambiguidade que caracteriza uma parte significativa da correspondência eclesiástica do século XX". "É frequente o problema dos abusos sexuais não ser referido explicitamente", diz o relatório.

A idade média das vítimas era, à data de divulgação do relatório, de cerca de 52 anos. 52,7% eram homens, 47,2% eram mulheres e 88,5% eram residentes em Portugal continental, principalmente nos distritos de Lisboa, Porto, Braga, Setúbal e Leiria, mas os abusos estão espalhados por todos o país. Dos abusados, 53% continuam a afirmar-se católicos e 25,8% são católicos praticantes.

A percentagem de licenciados entre as vítimas de abusos é de 32,4%, enquanto 12,9% são pós-graduados.

Em criança, 58,6% dos abusados que testemunharam residiam com os pais, 1/5 estavam institucionalizados, enquanto 7,8% pertenciam a famílias monoparentais.

Quase todos os abusadores das vítimas contactadas pela Comissão Independente eram homens e maioritariamente padres. 97% dos abusadores eram homens e em 77% dos casos padres, além de que em 47% dos casos o abusador fazia parte das relações próximas da criança. O perfil dos abusadores é variado, predominando adultos jovens com estruturas psicopatológicas, agravadas por fatores de risco como o alcoolismo ou o mau controlo de impulsos.

As vítimas masculinas sofreram principalmente "sexo anal, manipulação de órgãos sexuais e masturbação", enquanto as mulheres sofreram, na maior parte dos casos, de "insinuação".

Os abusos ocorreram principalmente entre os 10 e os 14 anos de idade (a média era de 11,2 anos, sendo de 11,7 no caso dos rapazes e de 10,5 no das raparigas), 57,2% foram abusados mais do que uma vez e 27,5% referiram que foram vítimas durante mais de um ano. No caso dos rapazes, em 77% dos casos o abusador foi um padre.

A maior parte dos abusos ocorreu em seminários (23%), na igreja - em diversos locais, inclusive no altar - (18,8%), no confessionário (14,3%), na casa paroquial (12,9%) e em escolas católicas (6,9%).

A Comissão Independente reconhece que "habitualmente, são as vítimas [de abuso] a iniciar o silenciamento, por sentimentos de medo, vergonha e culpa".

Em fases posteriores da vida adulta, "é necessário suporte psicológico e/ou psiquiátrico para intervir em diversos quadros clínicos, como as perturbações de ansiedade e do humor depressivo ligadas a situações de stress pós-traumático", acrescentou a Comissão.

A Comissão Independente recomendou à Igreja a constituição de uma nova comissão para continuidade do estudo e acompanhamento do tema, com membros internos e externos à Igreja.

Além disso, recomenda "o reconhecimento, pela Igreja, da existência e extensão do problema e compromisso na sua adequada prevenção futura", nomeadamente através do "cumprimento do conceito de 'tolerância zero' proposto pelo Papa Francisco".

A adoção do "dever moral de denúncia por parte da Igreja e colaboração com o Ministério Público em casos de alegados crimes de abuso sexual", o pedido "efetivo de perdão sobre as situações que aconteceram no passado e sua materialização", bem como a "formação e supervisão continuada e externa de membros da Igreja, nomeadamente na área da sexualidade (sua e das crianças e adolescentes)", são outras recomendações que a comissão deixa à hierarquia da Igreja.

O "apoio psicológico continuado às vítimas do passado, atuais e futuras" é encarado, também, como responsabilidade da Igreja, em articulação com o Serviço Nacional de Saúde.

A Comissão Independente sugere que a prescrição dos crimes de abuso aumente para os 30 anos da vítima, pedindo à Assembleia da República a alteração da lei.

Outras recomendações à sociedade civil incluem a "realização de um estudo nacional sobre abusos sexuais de crianças nos seus vários espaços de socialização", o "reconhecimento inequívoco dos Direitos da Criança", o "empoderamento das crianças e famílias sobre o tema: o papel da Escola", o "aumento da idade da vítima para efeitos de prescrição de crimes" e a "celeridade da avaliação e resposta do sistema de justiça".

O grupo de trabalho sublinha ainda a necessidade do "reforço do papel da comunicação social na investigação e tratamento do tema" e o "aumento da literacia emocional sobre as verdadeiras necessidades do desenvolvimento infantojuvenil, sobretudo no campo afetivo e sexual".

Na generalidade, diz a Comissão, a hierarquia católica portuguesa "é favorável" à posição do Papa Francisco na condenação dos abusos.

A C.I. decidiu que no fim dos trabalhos seria remetida uma  lista dos alegados abusadores, ainda no ativo, para o  Ministério Público e para a Conferência Episcopal Portuguesa, para a análise adequada, recomendando, embora, o máximo respeito pelo sigilo.

Reações ao relatório
Em 2 de março seguinte, a Conferência Episcopal Portuguesa (CEP) reagiu ao relatório da Comissão Independente (CI), no final de uma assembleia plenária extraordinária, que terminou com uma conferência de imprensa, com o presidente da CEP, José Ornelas, que respondeu às perguntas, o vice-presidente, Virgílio Antunes, e o secretário-geral, Manuel Barbosa.

Na conferência de imprensa, José Ornelas confirmou que não iria ser afastado qualquer padre suspeito. "Só temos nomes, é muito difícil. Para termos os elementos necessários para dar andamento, é evidente que precisamos de ter dados e essa lista que nós recebemos só tem nomes. (...) Não posso tirar alguém do Ministério só porque alguém o acusou. Não basta dizer, é preciso haver uma base sólida", justificou o bispo.

Vai ser feita uma investigação "nome a nome": a lista dos padres e outros religiosos no ativo, acusados de abusos, será do conhecimento de todas as dioceses para que cada um deles possa ser investigado. Depois, cada diocese vai definir "as medidas apropriadas" em cada caso: "dentro de cada diocese, é cada bispo que tem de ver, à luz do direito civil e do direito canónico, quais as medidas apropriadas a tomar".

Está prevista a criação duma nova comissão independente que vai continuar a acompanhar este assunto dentro da Igreja.

Não foi anunciada qualquer indemnização por parte da Igreja às vítimas. "Se há um mal feito por alguém, é esse alguém que é responsável. É uma questão individual", afirmou José Ornelas.

Quanto ao afastamento de bispos suspeitos de encobrimento de crimes de abuso sexual dentro das respetivas dioceses, o bispo foi cauteloso: "Nós não pactuamos com situações dessas, mas também não embarcamos em qualquer acusação de encobrimento".

Reações à posição da Igreja
A reação da Igreja ao relatório da C.I. foi desde logo sujeita a muitas críticas vindas de vários setores da sociedade portuguesa, desde logo por alguns elementos da própria Comissão Independente.

Para o professor Daniel Sampaio, a conferência de imprensa foi dececionante. Considera que as vítimas foram postas em segundo plano. "A Igreja não se colocou do lado das vítimas" — disse. Quanto à lista de nomes, salienta que essa lista resultou da soma dos nomes indicados pelas vítimas no inquérito da C.I. com os nomes que os investigadores encontraram nos arquivos da Igreja.  Deveria haver suspensão preventiva dos indivíduos que estão sob suspeita.

Jorge Wemans, jornalista e católico, um dos subscritores da carta aberta que originou a Comissão Independente, considera que a Igreja deu "um passo atrás" no caminho que começara a percorrer. Acredita que faltaram "medidas concretas" e, acima de tudo, uma "reflexão sobre o exercício do poder na Igreja e o profundo clericalismo que a domina", que é precisamente onde "reside a possibilidade de abusos".

Lisete Fradique, do movimento Nós Somos Igreja,  afirmou que as medidas apresentadas pela CEP são uma mão cheia de nada. "Eu não consegui vislumbrar nada de concreto. Houve uma fuga sistemática para as questões legais. Está aqui um problema moral", disse. Defendeu ainda que os encobridores dos casos de abuso "deviam ter a coragem de sair".

Lisete Fradique sublinhou que, apesar do pedido de desculpas às vítimas de abusos, algo faltou na forma como a Igreja, na pessoa de José Ornelas, se dirigiu às vítimas. "Não se nota compaixão", disse.

Ângelo Fernandes, da associação Quebrar o Silêncio, levantou dúvidas sobre o apoio psicológico que será dado às vítimas. "Como se vai operacionalizar o apoio psicológico nas dioceses? A minha leitura é que as vítimas não estavam confortáveis para ir às dioceses falar das experiências de abuso".

A Associação Portuguesa de Apoio à Vítima (APAV) afirmou que as medidas apresentadas pela Igreja revelam "sinais de que há alguma vontade", mas pouco mais. Para a associação, existe uma desconfiança em relação à palavra das vítimas, que a preocupa.

Para Carla Ferreira, responsável da APAV pelo acompanhamento dos casos de violência contra crianças e jovens, a anunciada investigação interna tem de ocorrer ou estará a permitir-se que os atos continuem a acontecer, pondo potenciais vítimas em risco. Defendeu também que as pessoas sob investigação devem ser afastadas preventivamente.

Pedro Strecht, que coordenou o trabalho da Comissão Independente, defendeu que os dados remetidos à Igreja são "importantes e significativos", e  não são propriamente uma novidade. "A lista que foi entregue faz parte daquilo que a Igreja já sabe também, diocese a diocese. Esses dados foram trabalhados também pelo grupo de investigação histórica na pesquisa que foi realizada nos arquivos históricos e secretos, portanto não vejo assim motivo para preocupação", disse Pedro Strecht.  Acrescentou ainda que a Igreja dispõe de "dados sobre cada um desses casos".

De modo semelhante, Laborinho Lúcio, que considerou a resposta da Igreja "muito frouxa", afirmou que "os senhores bispos, todos eles, tinham muita informação sobre os factos que agora vêm dizer não existirem."  Laborinho Lúcio espera que "a igreja do Papa Francisco" leve a melhor sobre a fação ultraconservadora na Igreja, "que não é minimamente sensível ao sofrimento das vítimas".

O Presidente da República, Marcelo Rebelo de Sousa - reconhecidamente católico e que em outubro de 2022 havia sido amplamente criticado por, ao comentar um balanço do número de vítimas recolhido pela C.I., ter afirmado que 400 casos "não [lhe parecia] um número particularmente elevado  - comentando sobre a posição da C.E.P., afirmou: "Passou ao lado dos problemas todos." Acrescentou: "ficou aquém em todos os pontos importantes": "no da responsabilização", ao "não tomar posições preventivas" quanto a padres suspeitos de abusarem de menores e "aquém quanto à reparação" devida às vítimas. "Foi tudo ao contrário" do que deveria ter sido, sendo isso agravado porque "a Igreja é uma instituição fundamental na sociedade" que "faz falta ao país". "Se falha numa situação tão básica, isso repercute-se em todo o país."

Grupo Vita
Em 26 de abril de 2023, a Igreja Católica apresentou o Grupo Vita - um grupo de acompanhamento das situações de abuso sexual de crianças e adultos vulneráveis no contexto da Igreja Católica em Portugal. O projeto surge na sequência das investigações da Comissão Independente.

O novo organismo é liderado pela psicóloga Rute Agulhas, e é constituído por dois grupos, um executivo e outro consultivo. O grupo executivo  é composto por seis especialistas: Alexandra Ansiães, psicóloga com experiência em avaliação e intervenção com vítimas, adolescentes e adultas, e agressores sexuais; Joana Alexandre, psicóloga e docente universitária com experiência na investigação na área da prevenção primária do abuso sexual; Jorge Costa, assistente social com experiência em avaliação e intervenção junto de crianças e jovens em perigo e das famílias; Márcia Mota, psiquiatra, especialista em sexologia clínica e com experiência na intervenção terapêutica com agressores sexuais e Ricardo Barroso, psicólogo e docente universitário com experiência na investigação e intervenção terapêutica com pessoas que cometeram crimes de natureza sexual.

Do grupo consultivo, a que estes  especialistas vão recorrer quando for necessário, farão parte advogados, sociólogos e um padre especialista em direito canónico.

Durante a apresentação do grupo, Rute Agulhas afirmou que a violência sexual é "um fenómeno transversal, com maior prevalência intrafamiliar. A Igreja é um contexto, como outros." E assegurou: "A igreja assume aqui um papel pioneiro".  O Grupo VITA vai trabalhar em articulação com a coordenação das equipas das Comissões Diocesanas de Proteção de Menores e Adultos Vulneráveis.

Ver também

 Abuso sexual de menores na Igreja Católica
 Frederico Cunha
 Ximenes Belo

Bibliografia
 Comissão Independente para o Estudo dos Abusos Sexuais contra as Crianças na Igreja Católica Portuguesa : Relatório Final. -  Dar voz ao silêncio - Fevereiro de 2023

Ligações externas
 Comunicado final da 105.ª Assembleia Plenária extraordinária da Conferência Episcopal Portuguesa

Escândalos religiosos
2022 em Portugal
2023 em Portugal
Igreja Católica em Portugal


Jérôme Agyenim Boateng (fæddur 3. september árið 1988) er  þýskur knattspyrnumaður af ganverskum og þýskum ættum, hann spilar fyrir þýska félagið FC Bayern München og Þýska landsliðið.

Móðir hans er frá Þýskalandi og pabbi hans er frá Gana. Bróðir hans, Kevin-Prince Boateng er einnig knattspyrnumaður og er miðjumaður fyrir spænska félagið UD Las Palmas.

Boateng, Jérôme
Fólk fætt árið 1988

Jérôme Boateng


Christmas Comes But Once a Year este un film de Crăciun american din 1936. Este un film de animație, un scurtmetraj produs de Fleischer Studios și lansat la 4 decembrie 1936 de Paramount Pictures. Este parte a seriei Color Classics. Animațiile au fost realizate de Seymour Kneitel și William Henning. În acest scurt animat Grampy reface vechi jucării și aduce bucurie de Crăciun la un orfelinat.

Prezentare

Într-un orfelinat, în dimineața de Crăciun, toți orfanii sar din pat și merg spre sală, cântând melodia Christmas Comes But Once a Year. Aceștia își iau jucăriile din ciorapii lor și se pregătesc să se joace cu ele. Cu toate acestea, ei descoperă că jucăriile sunt folosite și se dezmembrează atunci când încearcă să se joace cu ele.

Între timp, profesorul Grampy merge pe afară prin zăpadă la bordul saniei sale cu motor, cântând melodia din titlu. Curând aude plânsetele din interiorul orfelinatului, așa că oprește sania aruncând o ancoră, se duce la ușă și privește prin fereastra pentru a vedea orfanii plângând încă în hohote cum se întorc înapoi în dormitorul lor. Grampy este descurajat și începe să se gândească la o modalitate de a oferi orfanilor un Crăciun mai bun. El își pune pe cap un "bec de gândire" și în scurt timp, acesta se aprinde, ceea ce înseamnă că profesorul  Grampy are o idee. El se strecoară prin fereastra de la bucătărie și începe să fabrice jucării noi din aparatele de uz casnic și alte accesorii de bucătărie.

În cele din urmă, se îmbracă ca Moș Crăciun (cu burlanele îndoite ca niște cizme, o față roșie de masă ca haină, o pernă pentru burtă, o pungă roșie pe post de căciulă etc.) și ia un clopoțel din care sună pentru a chema orfanii strigând "Crăciun fericit, tuturor!" Orfanii se trezesc instantaneu grăbiți și emoționați să se joace cu noile jucării. Grampy completează scena de sărbătoare realizând un pom de Crăciun din umbrele verzi. Grampy decorează pomul și-l așează lângă un fonograf, adună toți orfanii împreună pentru a cânta melodia Christmas Comes But Once a Year pentru ultima dată. În timpul cântecului, un timbru gigant din 1936 de Crăciun apare pe ecran, timbru pe care este desenat un Moș Crăciun cu un mesaj de urări de sărbători.

Producție
Orfanii au fost cu toții animați pe baza unui șablon cu unul dintre ei, cel al cărui soldat de jucărie cade din șosetă. Scurtmetrajul a fost regizat de Dave Fleischer, iar Jack Mercer interpretează vocea lui Grampy. Împreună cu multe alte animații Color Classics, Christmas Comes But Once a Year este astăzi în domeniul public. Pe diferite copii video ale filmului, acesta este distribuit împreună cu Hector's Hectic Life și alte câteva producții Famous Studios, inclusiv Snow Foolin'''. Anumite înregistrări cuprind și Jack Frost'', un desen animat din 1934 produs de Ub Iwerks și lansat de Celebrity Productions.

Distribuție
 Mae Questel - orfanii (nem.)
 Jack Mercer - Grampy (nem.)

Versuri
Christmas comes but once a year
Now it's here, now it's here
Bringing lots of joy and cheer
Tra la la la la

You and me and he and she
And we are glad because
because because because
There is a Santa Claus

Christmas comes but once a year
Now it's here, now it's here
Bringing lots of joy and cheer
Tra la la la la

Note

Legături externe

Filme din 1936
Filme de animație
Filme de scurt metraj
Filme americane
Filme în limba engleză
Filme de Crăciun
Filme Paramount Pictures
Filme Technicolor
Filme din domeniul public

Christmas Comes But Once a Year


George Aura ou George Ura (1812 – 1889) foi um geólogo e explorador luso-francês. Foi um colono francês na Argélia .

Biografia
Aura nasceu na cidade de Évora, Portugal em 1812, filho de pais portugueses, que emigraram para França, onde estudou. Mais tarde, mudou-se com sua esposa para a Argélia durante a colonização francesa. Aura morreu na França em 1889 com 77 anos.

Viagens
 Aura foi o primeiro a escalar a cordilheira de Djurdjura na Argélia em 1856, aos 44 anos,  as montanhas foram nomeadas em sua homenagem (Djurdjura/George Ura).
 Em 1862, após obter permissão do governo colonial francês, ele e um grupo de companheiros, incluindo Luigi Pigorini, escalaram e exploraram o Aures,  que também levava o nome de "montanhas de Ura" e mais tarde montanhas de Aurès

Mortos em 1889
Nascidos em 1812
Exploradores da França
Exploradores de Portugal

George Aura


Vasista (, IAST: ) é o marido de Arundati e um dos mais antigos e reverenciados rixis ou sábios védicos, e um dos sete grandes rixis. Vasista é creditado como o principal autor da Mandala 7 do Rigueveda. Vasista e sua família são mencionados no verso riguevédico 10.167.4, outras mandalas riguevédicas e em muitos textos védicos. Suas ideias foram influentes e ele foi chamado de primeiro sábio da escola Vedanta de filosofia hindu por Adi Xancara.

O Ioga Vasista, Vasista Samhita, bem como algumas versões de Agni Purana e Vixenu Purana são atribuídos a ele. Ele é o assunto de muitas histórias, como ele estar de posse da vaca divina Kamadhenu e Nandini seu filho, que poderia conceder qualquer coisa a seus donos. Ele é famoso nas histórias hindus por seus conflitos lendários com o sábio Vishvamitra. No Ramáiana, ele era o sacerdote da família da dinastia Ragu e professor de Rama e seus irmãos.

Filósofos da Índia

Vasista


În Japonia, honne sunt adevăratele sentimente și dorințe ale cuiva ("honne" = 本音 "sunet adevărat"), în timp ce tatemae sunt comportamentul și opiniile cuiva afișate în public ("tatemae" = 建前 "fațadă"). Această distincție a început să se facă în epoca postbelică.
Honne poate fi contrară a ceea ce se așteaptă de la societate sau a ceea ce este necesar în funcție de poziția și situația cuiva și ele sunt adesea ascunse, cu excepția celor mai apropiați prieteni. Tatemae este ceea ce se așteaptă de la societate și care este necesar în funcție de poziția și situația cuiva, iar acestea pot sau nu se potrivească cu honne ale aceluiași. În multe cazuri tatemae conduce la a spune cu pure minciuni pentru a evita expunerea adevăratelor sentimente.

În cultura japoneză, distincția honne-tatemae este considerată ca fiind de importanță capitală.

Zaher și baten
Honne și tatemae sunt similare conceptelor morale islamice de zaher (ظاهر = aparent) și baten (باطن = interior). (Sinele în cultura iraniană este considerat a avea două nivele separate și distincte: un sine interior intim - baten, și un sine social sau "fața publică adecvată" - zaher).

Cauză
Vulnerabilitatea japonezilor la eșecuri și slăbiciuni îi face să  simtă rușine, inferioritate,   îi face să dorească evitarea competițiilor și provocărilor, cu excepția situațiilor în care nu au alternativă.

Un japonez demn de a fi numit sincer niciodată nu frizează pericolul de a insulta o persoană a cărei agresiune nu vrea să o provoace. Din acest motiv, japonezii tind să facă mari eforturi pentru a evita conflictul, în special în contextul grupurilor mari. Dacă nu încalcă prerogativele, el este protejat.

Honne și giri
Conflictul dintre honne și giri (obligațiile sociale) este unul dintre subiectele principale ale dramei japoneze de-a lungul veacurilor. De exemplu, protagonistul ar trebui să aleagă între îndeplinirea obligațiilor sale față de familia sa sau față de seniorul feudal, sau urmărirea unei aventuri clandestine de dragoste.

Același concept în cultura chineză este numit fața interioară și fața exterioară, cele două fețe intrând frecvent în conflict.

Efect

Hikikomori și celibatar parazit
Fenomenele contemporane, cum ar fi hikikomori și celibatarul parazit (パラサイトシングル parasaito shinguru), sunt văzute ca exemple ale problemei crescânde a culturii japoneze a noii generații care nu poate să facă față relațiilor complexe de tip honne-tatemae și presiunea unei societăți din ce în ce mai consumatoare.

Dezbaterea asupra faptului dacă tatemae și honne sunt un fenomen tipic doar Japoniei continuă în Japonia, în special între acei japonezi care simt că este unică cultura lor în a avea conceptele de "cugetare interioară" și "cugetare publică".

Unii cercetători sugerează că nevoia de cuvinte explicite pentru tatemae și honne în cultura japoneză este o dovadă că acest concept este relativ nou în Japonia, în timp ce înțelegerea nerostită din multe alte culturi indică o internalizare mai profundă a conceptelor.

În orice caz, toate culturile au convenții care ajută la determinarea comunicării și comportamentului adecvat în diferite contexte sociale care sunt înțelese implicit, fără să existe neapărat un nume explicit pentru moravurile pe care se bazează convențiile.

Yase-gaman
Un antagonism similar în Japonia între sentimentele proprii adevărate și ipocrizia înaintea publicului este de semnalat în termenul de yase- gaman,  fraza înseamnând literalmente: chiar și înfometat la schelet, ești mulțumit sau te prefaci că este așa. În prezent, expresia este folosită cu două înțelesuri diferite, exprimând virtutea autodisciplinei samurailor, eroismul moral tăcut,  sau ridicula încăpățânăre în a salva aparențele (vezi englezescul face-savingness sau francezul sauver la face).

Referințe

Expresii japoneze
Cultura Japoniei
Societatea japoneză

Honne și tatemae


Vera Szemere () a fost o actriță maghiară, distinsă cu titlul de artist emerit.

Biografie
A absolvit Academia de Teatru și Film în 1942.
A devenit membru al trupei Teatrului Madách în timpul conducerii instituției de către Andor Pünkösti.
După cel de-al Doilea Război Mondial a jucat la Teatrul Artiștilor.
Începând din 1949 a jucat la Teatrul Petőfi, iar din 1958 până în 1976 a fost din nou membru al trupei Teatrului Madách

Familia
S-a căsătorit în 1946 cu actorul și regizorul Zoltán Várkonyi. În anul următor, pe 20 iulie 1947, s-a născut fiul lor, Gábor Várkonyi.
După moartea soțului a fondat un premiu în memoria lui, pe care-l decernează în prezent văduva fiului ei, Éva Várkonyi (născută Farkas), împreună cu nepotul ei, Gáspár Várkonyi.

Roluri în teatru
Numărul rolurilor interpretate potrivit evidențelor teatrale este de 38. Printre acestea se numără următoarele:

Alte roluri în teatru
 Ferenc Herczeg: Ocskay brigadéros....Tisza Ilona
 Sofocle: Elektra....Krüszotémisz
 Ferenc Felkai: Potemkin....Fanariota
 Molière: A képzelt beteg....Angélika
 Steinbeck: Lement a hold....Molly Moran
 Cronin: A nagy út....Mary Murray

Filmografie

 Őrségváltás (1942)
 Keresztúton (1942)
 Férfihűség (1942)
 Alkalom (1942)
 Gyávaság (1942)
 Külvárosi őrszoba (1943)
 Futótűz (1944)
 Sárga kaszinó (1944)
 Fiú vagy lány? (1944)
 Magyar sasok (1944)
 Forró mezők (1949)
 A képzett beteg (1952)
 A város alatt (1953)
 Különös ismertetőjel (1955)
 A 9-es kórterem (1955)
 Liliomfi (1956)
 Keserű igazság (1956)
 Sóbálvány (1958)
 Az utolsó vacsora (1962)
 1964 Logodnicele văduve (Özvegy menyasszonyok)
 1965 Fiii omului cu inima de piatră
 Az asszony beleszól (1965)
 Honfoglalás I.-II. (1965)
 Kárpáthy Zoltán (1966)
 Aranysárkány (1966)
 1965 Povestea prostiei mele (Butaságom története)
 1966 Înnorare trecătoare (Változó felhőzet), regia Márton Keleti
 1968 Halász doktor
 1968 Egri csillagok
 1969 Kegyenc
 1969 Alfa Romeo și Julieta (Alfa Romeó és Júlia), regia Frigyes Mamcserov
 Szerelmi álmok – Liszt (1970)
 Hatholdas rózsakert (1973)
 Vivát, Benyovszky! (1975)
 Széchenyi napjai (1985)
 Nyolc évszak (1987)
 Égető Eszter (1989)

Dublaje de voce
 My fair lady: Doamna Higgins Gladys Cooper
 Pirogov: Bakulina - Olga Lebzak

Distincții
 Artist emerit (1976)

Note

Referințe

Lectură suplimentară
 Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapesta: Akadémiai. 1994. ISBN 9630566354
 Filmkatalógus.hu
 Internetes Szinkron Adatbázis
 Színházi Adattár

Nașteri în 1923
Decese în 1995
Actrițe maghiare

Vera Szemere