François-Dominique Blin, né à Cucq, est un acteur français.

Biographie

Enfance, premières activités
François-Dominique Blin naît à Cucq et grandit à Groffliers dans le Pas-de-Calais. C'est au collège de Berck et à l'âge de 13 ans qu'il découvre l'art dramatique, grâce à l'une de ses professeurs. Amateur de sport, il intègre la faculté des sciences du sport (STAPS) de Lille. Il travaille dans le développement et l'événementiel sportif pendant plusieurs années, avant de partir en Bretagne où il intègre l'Ecole Nationale de Voile et devient skipper. En 2004, il s'installe à Marseille, travaille en tant qu'agent immobilier, avant de rejoindre une entreprise de construction de maison.

Carrière de comédien
À 37 ans, il revient au théâtre au sein de la Cité Maison de théâtre à Marseille et suit des cours sous la direction de Gilles Le Moher. En 2012 il intègre la compagnie L'individu, dirigée par l'auteur et metteur en scène Charles-Eric Petit avec qui il travaille toujours aujourd'hui. Parallèlement, il rencontre Michaël Dufour qui le choisit pour jouer dans la pièce « Faites l'amour avec un Belge » qui tournera en France sur les scènes de cafés théâtre durant trois ans. Après ces premières expériences sur les planches, ainsi qu'une incursion dans la lecture radiophonique, il s'essaie à l'image et joue dans quelques court-métrages. Par la suite il apparait dans plusieurs films sortis au cinéma : La prochaine fois je viserai le cœur, La Dame dans l'auto avec des lunettes et un fusil, Messe Basse, ainsi que des téléfilms et séries : Tandem, Candice Renoir, Un si grand soleil, ou encore Ils étaient dix.

Filmographie

Cinéma

Longs métrages
 2013 : La vraie vie des profs de Emmanuel Klotz et Albert Pereira-Lazaro : Marc-Antoine
 2014 : La prochaine fois je viserai le cœur de Cédric Anger : Niel
 2015 : La dame dans l'auto avec des lunettes et un fusil de Joann Sfar : Le routier du relais
 2015 : Arrêtez-moi là de Gilles Bannier : Policier civil
 2016 : Un homme à la hauteur de Laurent Tirard : Sébastien
 2020 : Messe basse de Baptiste Drapeau : Victor
 2023 : L'Île rouge de Robin Campillo

Courts métrages
 2013 : Les statues de Xavier Delagnes
 2016 : Une fleur à l'horizon de Matthieu Wassik
 2017 : Ne vois-tu rien venir de Nicolas Suzanne : Lino
 2018 : Tagada de Matthieu Wassik
 2019 : Immersion de Maxime Flourac
 2021 : Veni Vidi Vici de Maxime Flourac : Jules César
 2022 : Pin Pon de Baptiste Drapeau : Le chef des pompiers

Télévision
 2013-2017 : Plus belle la vie (série) : Père Alexandre
 2014 : Section de recherches (série) : L'adjudant BT
 2016-2022 : Tandem (série) : Franck Marvaud, le légiste
 2015 : J'ai épousé un inconnu (téléfilm) de Serge Meynard : Vincent Berger
 2015-2016 : Caïn (série) : Franck Carsenti
 2016 : Crimes à Martigues (téléfilm) de Claude-Michel Rome : Simon Chastaing
 2017 : Contact (série) : Mathieu Pinget
 2017 : La stagiaire (série) : Davout
 2017 : Capitaine Marleau (série), épisode "A ciel ouvert" : Isidore
 2017 : Candice Renoir (série) : Franck Davenne
 2017 : Joséphine, ange gardien (série), épisode "Tes qi toi?" : Sébastien Baccarelli
 2018 : Jusqu'à ce que la mort nous unisse (téléfilm) de Delphine Lemoine : Pierre
 2018 : Meurtres dans le Morvan (téléfilm) de Simon Astier : Patrick Ducastel
 2019 : Une mort sans importance (téléfilm) de Christian Bonnet : Lieutenant Valentini
 2019 : Un si grand soleil (série) : Yannick Chastain
 2019 : Prise au piège (série) : Lucas Adam
 2020 : The Decision (téléfilm) de Sven Fehrensen : Le directeur
 2020 : Ils étaient dix (mini-série) de Pascal Laugier : Lieutenant Alex Teury
 2021 : Mortelles calanques (téléfilm) de Claude-Michel Rome : Etienne/Pierre Chalier
 2021 : Les Pennac (série) : Maître Morvan
 2021 : Plan B (série) : Fabrice Navien
 2021 : On efface pas les souvenirs (téléfilm) de Adeline Darraux : Bixente
 Depuis 2022 : Ici tout commence (série) : Philippe Teyssier
 2022 : Alex Hugo (série), épisode "Les indomptés" : Roland Meyer
 2022 : Les invisibles (série), saison 2 : Simon Verdier
 2023 : Isabelle de Philippe Dajoux : Cyrille Lasalle

Théâtre
 2012-2015 : Faites l'amour avec un belge, de Michaël Dufour, tournée en France
 2014-2015 : Le(s) visage(s) de Franck, mise en scène de Charles Eric Petit), festival d'Avignon
 2015-2018 : Le(s) visage(s) de Franck, mise en scène de Charles Eric Petit), tournée en France
 2018 : Sauve qui peut, mise en scène d'Arnaud Aldigé, La Comédie des Suds, Cabriès/Marseille
 2021 : Nuit blanche pour un sombr'héros, mise en scène David Fenouil, théâtre Olympe de Gouges, Montauban
 2021 : Dernier vol pour Santa Cruz, mise en scène Arnaud Aldigé, Le 909, Saint Amans

Notes et références

Liens externes

Acteur français de cinéma
Acteur français de télévision
Acteur français de théâtre

François-Dominique Blin


La torpille Mark 27 est la première torpille pour sous-marins de  () lancée par la marine américaine.

Cette torpille à propulsion électrique mesurait  () de long et pesait  (). La torpille utilisait un système de guidage acoustique passif et était destinée à la fois aux cibles sous-marines et de surface. Surnommé  par les équipages des sous-marins, le Mark 27 est entré en service en 1943 comme arme défensive. La torpille est classée comme obsolète dans les années 1960.

Le Mark 27 était essentiellement une mine Mark 24 qui avait été modifiée pour le lancement sous-marin dans un tube lance-torpilles immergé de  () par l'ajout de goujons de guidage en bois de  () montés sur la coque extérieure de la torpille.

Modifications et améliorations

La torpille Mark 27 Mod 4 fut conçue par l'Ordnance Research Laboratory de l'Université d'État de Pennsylvanie en 1946 en tant que version améliorée de la Mark 27.

Entièrement compatible avec les systèmes de conduite de tir à réglage électrique grâce à l'utilisation du câble ombilical standard à 65 broches, cette arme équipa les sous-marins pendant une dizaine d'années. Elle fut retirée du service en 1960 avec l'introduction de la torpille Mark 37.

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Torpille
 Listes des armes de l'United States Navy
 Mine Mark 24

Bibliographie

Torpille des Forces armées des États-Unis
Arme américaine de la Seconde Guerre mondiale

Torpille Mark 27


Nýsjálenska karlalandsliðið í knattspyrnu er er fulltrúi Nýja-Sjálands í knattspyrnu og er stjórnað af knattspyrnusambandi landsins. Nýja-Sjáland hefur tvívegis komist í úrslitakeppni HM í fótbolta.

Þekktir leikmenn
 Chris Wood
Knattspyrnulandslið frá Eyjaálfu
Karlalandslið í knattspyrnu
Nýja-Sjáland


Serge Bazelaire est un gynécologue français né à Paris le  et mort à Reims le . Il joua un rôle important à Reims dans le développement des cliniques privées, dans la promotion de l'accouchement sans douleur et assura la présidence du stade de Reims de 1974 à 1990.

Biographie
Serge Bazelaire est né à Paris  le .

Il devient docteur en médecine en 1952. Il fut professeur à l'École des sages-femmes du CHR de Reims. Le docteur Serge Bazelaire ouvre une première clinique avec 12 lits. Il ouvre, en 1959, une deuxième clinique qu'il nomme « Les Bleuets ». Il est un fervent promoteur de la technique de l'accouchement sans douleur. En 1971, il ouvre un troisième établissement : la polyclinique Les Bleuets II.

A coté de ses activités médicales, le docteur Bazelaire fut membre du Comité directeur du Stade de Reims, dès 1966, puis en devint président de 1974 à 1990.

Il meurt à Reims le  et repose au Cimetière du Nord de Reims.

Publications
 Maternité - Fécondation, grossesse, accouchement, nourrisson  de Serge Bazelaire, Roger Hersilie, René Bodenschatz – 1973 –Editeur la Table Ronde - –

Hommage
En 2000, une rue est baptisée en son honneur dans le quartier de La Neuvillette de Reims.

Références

Voir aussi

Bibliographie
 L'accouchement sans douleur: histoire d'une révolution oubliée Marianne Caron-Leulliez, Jocelyne George • 2004

Liens externes

Médecin français du XXe siècle
Gynécologue français
Naissance en juillet 1922
Naissance dans le 15e arrondissement de Paris
Décès en décembre 1991
Décès à Reims
Décès à 69 ans
Personnalité inhumée au cimetière du Nord (Reims)

Serge Bazelaire


Victor Babeș (; 28 July 1854 in Vienna – 19 October 1926 in Bucharest) was a Romanian physician, bacteriologist, academician and professor. One of the founders of modern microbiology, Victor Babeș is author of one of the first treatises of bacteriology in the world – Bacteria and their role in pathological anatomy and histology of infectious diseases, written in collaboration with French scientist Victor André Cornil in 1885. In 1888, Babeș underlies the principle of passive immunity, and a few years later enunciates the principle of antibiosis. He made early and significant contributions to the study of rabies, leprosy, diphtheria, tuberculosis and other infectious diseases. He also discovered more than 50 unknown germs and foresaw new methods of staining bacteria and fungi. Victor Babeș introduced rabies vaccination and founded serotherapy in Romania.

Babeș-Bolyai University in Cluj-Napoca and the University of Medicine and Pharmacy in Timișoara bear his name.

Origin and family
Victor Babeș was the son of Vincențiu Babeș and Sophia Goldschneider. His father was a Romanian magistrate, teacher, journalist and politician from the Banat region of Hungary, founding member of the Romanian Academic Society (22 April 1866) and President of History Section of the Romanian Academy (1898–1899). One of the personalities who have distinguished themselves in the fight for the rights of Romanians in Transylvania, Vincențiu Babeș was repeatedly deputy in the Vienna Award and president of the Romanian National Party. Victor had a sister, Alma, and a brother, Aurel. The younger brother of Victor Babeș, Aurel, was a chemist and worked with Victor at the Institute of Bucharest. The son of Aurel, Aurel A. Babeș, was also a physician, and discovered a screening test for cervical cancer.

Victor Babeș was married to Iosefina Thorma, with whom he had a son, Mircea.

Studies
In childhood, Victor Babeș was always attracted to poetry, music and especially literature, as well as performance sport, natural science and dramatics. He began studying dramatic arts in Budapest. The death of his sister, Alma, caused by tuberculosis, at a young age, led him to abandon started studies and enroll in medicine. He attended the Faculty of Medicine in Budapest and Vienna. Victor received his doctorate in medicine in Vienna, in 1878. In 1881 he received a scholarship and went to Paris and Berlin, where he worked with leading teachers of the time: Cornil, Louis Pasteur, Rudolf Virchow, Robert Koch and others. He continued to study with great teachers from Munich, Heidelberg, and Strasbourg until 1886.

Scientific activity

He began his scientific career as an assistant in the Pathological Anatomy laboratory from Budapest (1874–1881). In 1885 he was appointed professor of histopathology at the Faculty of Medicine in Budapest. The same year, he discovered a parasitic sporozoan of the ticks, named Babesia in his honor (of the family Babesiidae), and which causes a rare and severe disease called babesiosis. Later that year, he publishes the first treatise of bacteriology in the world, Bacteria and their role in pathological anatomy and histology of infectious diseases, which he co-authored with Cornil.

Babeș's scientific endeavours were wide-ranging. He was the first to demonstrate the presence of tuberculous bacilli in the urine of infected patients. He also discovered cellular inclusions in rabies-infected nerve cells. Of diagnostic value, they were to be named after him (Babeș-Negri bodies). Babeș was the promoter of morphopathological conception about the infectious process, medical guidelines based on the synthesis between bacteriology and pathological anatomy. Babeș was credited with inventing the first rationalized model of thermostat and some methods for staining bacteria and fungi in histological preparations and cultures.

In 1887, Babeș is called in the country by Romanian government and appointed professor of pathological anatomy and bacteriology at the Faculty of Medicine in Bucharest. He held this position until 1926. Also in 1887, it was established, by Law no. 1197, the Institute of Bacteriology and Pathology, headed by Babeș and that will bear in the future his name (Victor Babeș Institute). In 1889 he was elected corresponding member of the Romanian Academy, and from 1893 he became titular on this position.

In 1900 he founded the Anatomic Society in Bucharest, dealing with anatomical clinical studies. In 1913, he prepared a cholera vaccine to combat the cholera epidemic that broke out among Romanian Army that was in the campaign of the Second Balkan War in Bulgaria. Between 1916 and 1918 he continued the preparation of biological products, remaining in the area occupied by the Central Powers. In 1919 he is appointed professor at the University of Cluj, newly founded that year.

Victor Babeș introduced rabies vaccination in Romania, only three years after its initiation by Louis Pasteur. He is considered the second rabiologist in the world after Pasteur and the father of serotherapy, precursor to modern immunology. His work also had a strong influence upon veterinary medicine, especially concerning prophylaxis and serum medication. He prepared the anti-diphtheria serum and conducted broad activity in researching pellagra, tuberculosis, typhoid fever and leprosy. He has published over 1,000 scientific papers and 25 monographs in the field of microbiology and pathology.

In recognition of his innovative work in medicine, Victor Babes was elected member of the French Académie nationale de médecine, of the International Committee for Combating Leprosy, received three times the award of the French Academy of Sciences. Likewise, he was awarded the title of Knight of the Legion of Honor.

Philosophical conceptions and militant attitude
Besides scientific work, he was closely concerned with the problems of prophylactic medicine (water supply of towns and villages, scientific organization of the anti-epidemic fight, etc.). As director of the Institute that bears his name, Babeș has addressed some of the health and social problems of the time, such as pellagra problem, and formulated realistic solutions on the medical organization of the country, foreseeing the organization of a Ministry of Health. Closely linked with the people, Victor Babeș fought for applying the discoveries of science to improve people's lives. He studied the causes of diseases with mass spreading (pellagra, tuberculosis), drawing attention to their social roots.

Throughout the scientific and social activities, an important role had his philosophical materialist conception, exposed especially in works like Considerations on the natural science's ratio to philosophy (1879) and Faith and science (1924). Babeș refuted Kant's agnosticism, Descartes' innatism, Schelling's idealist apriorism and fideism. He consistently supported the objective nature of the world, the laws of nature and causation.

Victor Babeș founded the publications Annals of the Institute of Pathology and Bacteriology (; 1889), Medical Romania (; 1893) and Archives of medical sciences (; 1895).

Death
Victor Babeș died on 19 October 1926 in Bucharest. His grave is at the Cantacuzino Institute of Bucharest.

Eponyms
 Babeș-Ernst bodies: metachromatic inclusions in the cytoplasm of Gram-positive bacteria such as diphtheria
 Babeș-Negri bodies: inclusions in rabies-infected nervous cells
 Babesia: parasites of the family Hemosporidiae
 Babeș-Bolyai: main university in Cluj-Napoca

Selected published works
 Über Poliomyelitis anterior, 1877
 Über die selbständige combinirte Seiten- und Hinterstrangsclerose des Rückenmarks, [Virchows] Archiv für pathologische Anatomie und Physiologie und für klinische Medicin, Berlin, 1876
 Über einen im menschlichen Peritoneum gefundenen Nematoden, [Virchows] Archiv für pathologische Anatomie und Physiologie und für klinische Medicin, Berlin, volume LXXXI
 Studien über Safraninfärbung, 1881
 Bakterien des rothen Schweisses, 1881
 Eine experimentelle Studie über den Einfluss des Nervensystems auf die pathologischen Veränderungen der Haut, with Arthur von Irsay, Vierteljahresschrift für Dermatologie
 Les bactéries et leur rôle dans l'anatomie et l'histologie pathologiques des maladies infectieuses, Written with Victor André Cornil, 1 volume and Atlas, Paris, F. Alcan, 1885
 Über isoliert färbbare Antheile von Bakterien, Zeitschrift für Hygiene, Leipzig, 1889, 5: 173–190
 Observations sur la morve, Archives de médecine experimentale et d'anatomie pathologique, 1891, 3:619–645
 Atlas der pathologischen Histologie des Nervensystems, with Georges Marinesco and Paul Oscar Blocq, Berlin, Hirschwald, 1892
 Untersuchungen über Koch's Kommabacillus, [Virchows] Archiv für pathologische Anatomie und Physiologie und für klinische Medicin, Berlin
 Untersuchungen über den Leprabazillus und über die Histologie der Lepra, Berlin, 1898
 Beobachtungen über Riesenzellen, Stuttgart, 1905
 Über die Notwendigkeit der Abänderung des Pasteur'schen Verfahrens der Wutbehandlung, Zeitschrift für Hygiene und Infektionskrankheiten, Leipzig, 1908, 58:401–412.

References

External links

Romanian bacteriologists
Biologists from Austria-Hungary
Physicians from Austria-Hungary
Titular members of the Romanian Academy
Officers of the Legion of Honour
Emigrants from Austria-Hungary to Romania

Romanian writers in French
Romanian writers in German
Romanian Austro-Hungarians

Scientists from Vienna
1854 births
1926 deaths
University of Vienna alumni
Academic staff of Semmelweis University
Semmelweis University alumni
Academic staff of the Carol Davila University of Medicine and Pharmacy
Members of the Romanian Orthodox Church

Victor Babeș


An Aechmea rubiginosa in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carl Christian Mez. An Aechmea rubiginosa in nahilalakip ha genus nga Aechmea, ngan familia nga Bromeliaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Aechmea

Aechmea rubiginosa


An Notylia guatemalensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Sereno Watson. An Notylia guatemalensis in nahilalakip ha genus nga Notylia, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Notylia

Notylia guatemalensis


Dissector, ime nekoliko glazbenih sastava
 Dissector (glazbeni sastav, Split), hrvatski thrash i death metal-sastav iz Splita

Dissector


La Bugatti Brescia est une voiture de sport du constructeur automobile Bugatti, déclinée en Bugatti Type 13,  22, 23, et 27, à base de moteur 4 cylindres 16 soupapes, conçue par Ettore Bugatti, présentée au salon de l'automobile de Paris 1919, et fabriquée à environ  jusqu'en 1926.

Histoire
Ces modèles succèdent aux Bugatti Type 15 et Bugatti Type 17 (versions routières des Bugatti Type 13 à moteur 4 cylindres 8 soupapes de 1910) et Bugatti Type 16 et Bugatti Type 18 à moteur 4 cylindres de 5 L 12 soupapes de 1912. Elles sont motorisées avec une version de moteur 4 cylindres 1,3 à 1,5 L de cylindrée 16 soupapes de 40 à 50 ch de Bugatti Type 13 « Brescia » de 1919.

Ces différents modèles « Brescia » se différencient au niveau de l'empattement du châssis-moteur : 2 m pour la Type 13, 2,40 m pour la Type 22, et 2,55 m pour la Type 23. Une variante Type 27 de 2 ou 4 places de 1922 est motorisée avec un moteur de 50 à 60 ch .

La Bugatti Type 37 lui succède en 1926, avec un moteur 4 cylindres en ligne 1,5 L 12 soupapes (3 soupapes par cylindre) de 60 et 90 ch (décliné des Bugatti Type 35 à moteurs 8 cylindres de 1924) avec version Bugatti Type 40 4 cylindres routière bridée à 45 ch.

Compétition
Les Bugatti « Brescia » remportent de nombreuses compétitions catégorie 1,5 L de l'époque. Le pilote Buggati Ernest Friderich remporte la coupe des Voiturettes du Mans 1920 avec une Bugatti Type 13 à moteur 4 cylindres 1,5 L 16 soupapes. Elle est surnommée « Brescia » (avec toutes les versions 4 cylindres 16 soupapes suivantes de la marque) après sa victoire internationale retentissante aux quatre premières places (dans sa catégorie) du premier Grand Prix automobile d'Italie 1921 de Brescia.

Anecdote
Une épave sous marine de Bugatti Type 22 Brescia de 1925 (châssis no 2461) du pilote français René Dreyfus est sortie de l'eau en 2009, après 70 ans passé par 53 m de profondeur du lac Majeur près de Milan à la frontière suisse-italienne. Elle est acquise aux enchères pour 260 000 € durant le salon Rétromobile de Paris 2010, par la collection Peter Mullin d'Oxnard en Californie, pour la conserver et l'exposer depuis « dans son état initial d'épave sous marine ».

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes

 Cité de l'automobile
 Usine Bugatti de Molsheim
 Liste des automobiles Bugatti
 Liste des succès en courses de Bugatti

Liens externes

Brescia
Automobile des années 1910

Bugatti Brescia


Marco Polo (d. 15 Eylül 1254; Venedik, Venedik Cumhuriyeti - 8 Ocak 1324, Venedik Cumhuriyeti), İtalyan gezgin. Ünlü kâşif ve tüccar Niccolo Polo'nun oğludur. Bazı kaynaklar Marco Polo'nun aslında Macar olduğunu ve Dalmaçya'nın Korcula Adasında doğduğunu bu ada o zaman Venedik protektorası olduğu için Venedikli ve İtalyan bilindiğini söyler. Çocukluğunda, Karadeniz ve Akdeniz'deki ticaret merkezlerine uğrayan babasıyla yolculuk yapmıştır. Ticareti Asya'ya seyahat ederek Kubilay Han ile tanışan babası Niccolo ve amcası Matteo'dan öğrenmiştir. Babası ve amcası 1269 yılından Venedik'e dönerek ilk defa Marco ile tanışmıştır. Daha sonra üçü birlikte Asya'ya 24 yıl sürecek bir seyahate çıkmışlardır. Bu zaman dilimde Uzak Doğu ile ticaret yolları geliştirmeye çalışan Marco Polo, parası olan insanların mallarını satmak üzere anlaşmalar yapmıştır. Bu olay günümüz "risk sermayesi"nin ilk örneğidir. O zamandaki genel anlaşma sigorta bedeli dahil %25'e yakın bir faiz oranı ile maceraperest tüccara sermaye sağlamak şeklindeydi.

Geri döndüklerinde Venedik'i Cenevizliler ile savaşırken bulmuşlardır. Cenevizlilere esir düşmüş ve hikâyelerini hücre arkadaşına yazdırmıştır. 1299 yılında serbest bırakıldıktan sonra zengin bir tüccar olmuş, evlenmiş ve üç çocuğu olmuştur. 1324 yılında ölmüştür. Son sözleri ise "Kimse bana inanmayacağı için gördüklerimin yarısını bile anlatmadım" olmuştur. Venedik'te bulunan San Lorenzo Kilisesi'ne gömülmüştür.

Marco Polo Çin'e ulaşan ilk İtalyan tüccar değildir ancak tecrübelerine ilişkin detaylı bir kitap bırakması Dünya çapında tanınmasını sağlamıştır. Bu kitap Kristof Kolomb ve birçok diğer gezgine ilham vermiştir.

Dünya seyahati
Papa IX. Gregorius, babası ile amcasını Kubilay Han'a mektup göndermekle görevlendirdi (1271). Marco Polo, onlarla birlikte Hanbalık'a (Pekin) gitti. Anadolu'yu, Mezopotamya'yı, İran'ı, Türkistan'ı, Pamir Dağları'nı, Gobi Çölü'nü ve Çin'i dolaştı. 2,5 yıl kadar süren bu yolculuklarından sonra Kubilay Han'ın verdiği görevle 17 yıl Doğu ülkelerini dolaştı. Tarih, etnografya ve coğrafya incelemeleri yaptı.

Kubilay Han tarafından görevlendirilmesi
1292'de babası ve amcasıyla birlikte,İlhanlılar'ın hükümdarı Argun Han ile evlenmek üzere Kökeçin'i götürmekle görevlendirildi. Deniz yolunu seçerek, 14 gemi ve 600 kişiyle yola çıktılar; Koromandel kıyıları ve Dekkan yarımadasını dolaşarak Hürmüz limanına vardılar. 18 ay süren bu zorlu yolculuk sonunda geriye 20 kişi kaldı.

Marco Polo'nun Seyahatleri
1295'te Venedik'e dönen Marco Polo, yeniden ticarete atıldı. Ancak Curzola Deniz Muharebesi'nden sonra Cenevizlilere esir düştü (1298). Cezaevinde kaldığı süre içinde, arkadaşı Rusticheollo da Pisa'ya yolculuk anılarını yazdırdı. Çeşitli halkların toplumsal hayatlarını, törelerini ince ayrıntılarıyla anlatan bu kitap, coğrafya bilgilerinin yanı sıra etnolojik ve sosyolojik değer taşımaktadır. Il Milione adıyla birçok kez yayımlanan eser Uzak Doğu ve Afrika'nın Avrupa'da tanınmasına katkıda bulundu.

Aynı zamanda Italo Calvino'nun Görünmez Kentler adlı kitabının da başkahramanıdır. Kubilay Han, Marco Polo'ya şehirleri görüp anlaması için görev verir. Marco Polo da kendi gözüyle gezdiği şehirleri anlatır.

Anlatım
Kitap babası ve amcasının Prens Berke Han'ın yaşadığı Bolghar'a seyahatinin anlatılması ile başlar. Bir yıl sonra Ukek'e gitmişler ve Buhara'ya devam etmişlerdir. Burada Doğu Akdeniz'den bir elçi daha önce Avrupalılar ile tanışmamış olan Kubilay Han'ın kendilerini davet ettiğini bildirir. 1266 yılında günümüzde Pekin olan Dadu'da bulunan Kubilay'ın karargâhına ulaşırlar. Kubilay Han konuklarını misafirperver bir şekilde ağırlar ve Avrupa'nın hukuk ve siyasi yapısına ilişkin birçok soru sorar.

Ayrıca bakınız
 Coğrafi keşifler listesi

Kaynakça

1254 doğumlular
Venedik doğumlular
1324 yılında ölenler
13. yüzyılda İtalyanlar
13. yüzyıl yazarları
13. yüzyıl kâşifleri
İtalyan kâşifler
Venedik Cumhuriyeti'nde kişiler
Asya kâşifleri
İtalyan tüccarlar

Marco Polo


جانلوكا رامازوتي (Gianluca Ramazzotti) ممثل إيطالي، ولد في  بروما.

حياته
درس التمثيل في أكاديمية الفنون الدرامية بكالابريا (ب: Accademia d'Arte Drammatica della Calabria) بإيطاليا، ثم بمسرح وارسو (بولندا)، ثم بمسرح الشمس  بباريس (فرنسا). كان عضوًا في فرقة إل باغاليينو (ب: Il Bagaglino). شارك في العديد من المسلسلات والمسرحيات الإيطالية.

أعماله

أعمال مسرحية
 خطيبي عرض موسيقي .
 تعقيدات الحب .
 مدرسة النساء .
 جنود إنغولشتات .
 إفيجينية في أوليدة .
 بعضهم يحبونه ساخنًا .
 الليل .
 القط الذي اكتشف أمريكا .
 دقيق الشيطان .
 الغراند كازينو اليسير .
 بابا نويل هو أحمق... .
 ظلام! سأعود قبل منتصف الليل .
 الفخر .
 هي .
 العمليات الثلاث .
 يرقص يرقص .
 الأيام العشر .
 الملك يموت .
 روغنتينو .
 إذا وجب عليك أن تحكي كذبة فاحكيها كبيرة .
 سيرانو .
 بوينغ-بوينغ .
 رومولو وريمولو .
 المرأة بالأسود .
 مرسل إليه غير معروف .
 دورة حول العالم في 80 يومًا .
 دائما أحسن من العمل  (عرض ممثل واحد).
 ساحر العملة الذهبية .
 شيء من الجنون .
 نساء أوائل في الابتدائيات .
 رجال بنسبة 80% .
 هذا خطأ! .
 وأنا أدفع الثمن! .
 متواطئون .
 قفص المعتوهين .

أعمال تلفزية
 عيش .
 مكان تحت الشمس .
 ستينات .
 إقليم الشرطة .
 صحفيون .
 الفريق .
 تكيلا وبونيتي .
 الأب جيّد .
 نصف موافقة .
 بالأظافر وبالأسنان .
 مَشْوَى .
 إشاعة .
 غدًا هو حيلة أخرى .
 فطائر على الوجه .
 ضربة على الرأس .
 وأنا أدفع الثمن! .
 طبعة رائعة .
 حياة مصور صحفي .
 قفص المعتوهين .

روابط خارجية

مراجع

أشخاص على قيد الحياة
ممثلو أفلام إيطاليون
ممثلو تلفزيون إيطاليون
ممثلو راديو ذكور إيطاليون
ممثلو مسرح إيطاليون
ممثلون إيطاليون في القرن 21
ممثلون من روما
مواليد 1970
مواليد في روما

جانلوكا رامازوتي


Infrastruktura

Početak gradnje/renovacije

Dovršetak gradnje/renovacije ili otvaranje

Svemirske letjelice

Orbitalne i suborbitalne letjelice

Letovi prema Mjesecu i tijelima Sunčevog sustava

 Voyager 2 posjećuje Uran (24. siječnja)
 preleti Halleyjevog kometa- Vega 1, Vega 2, Giotto, Suisei, Sagihake.

Tehnologija

Ostali događaji

 28. siječnja – Katastrofa space shuttlea Challenger

Rođenja

Smrti

Astronauti poginuli u nesreći Challengera:
 Francis R. Scobee
 Michael J. Smith
 Ronald McNair
 Ellison Onizuka
 Judith Resnik
 Gregory Jarvis
 Christa McAuliffe

Izvori

Vanjske poveznice

Astronautika u 1986.


Fallen empires es el sexto álbum de estudio de la banda Snow Patrol. Gary Lightbody anunció el título el 21 de julio de 2011. El álbum fue lanzado el 11 de noviembre de 2011, y el 10 de enero de 2012 en Norteamérica.

Cuando se preguntó sobre el proceso de grabación del álbum el 7 de septiembre de 2011, Gary Lightbody comentó diciendo: "Ha sido el álbum más largo que hemos hecho, pero sin duda el mejor. Nos tomamos nuestro tiempo al igual que ya tenía algunas ideas en mente. Es la primera vez que pasa en un largo tiempo. Ha habido días en los que no he sido capaz de componer. Desde el 2009 hemos estado escribiendo y componiendo y me alegra que los resultados hayan sido buenos."

Snow Patrol planea hacer el Fallen empires tour en 2012 comenzado en el O2 en Dublín seguido de un expansivo tour por el Reino Unido, el cual fue anunciado en la página web oficial de la banda.

En 2011, Fallen empires vendió 269 000 copias en el Reino Unido. El álbum debutó en el número cinco en US Billboard 200, vendiendo 31 000 copias. Se convirtió en el álbum mejor posicionado de la banda en el top-ten.

El tema «Called out in the dark» se convirtió en el primer sencillo de este nuevo álbum.
El tema «This isn't everything you are» fue lanzado como segundo sencillo.
La canción «In the end» se convirtió en el tercer sencillo del álbum.
El tema «New York» fue el cuarto y último sencillo del álbum.

Lista de canciones
La lista de canciones de "Fallen Empires" es la siguiente:

Listas y certificaciones

Listas semanales

Listas anuales

Referencias

Álbumes de Snow Patrol
Álbumes de Interscope Records
Álbumes en inglés
Álbumes de 2011

Fallen Empires


Brokoli (Brassica oleracea var. italica), lahanagiller (Brassicaceae) familyasından, küçük yeşil yumrular hâlinde olan, haşlanarak yemeği hazırlanan bir sebze.

Tarihçe
Brokoli, isminden de anlaşılabileceği gibi, İtalya yarımadası ile özdeşleşmiş bir sebzedir. Romalı yazarlardan doğa tarihçisi Büyük Plinius'un metinlerinde ve Apicius'un yemek kitabında lahana benzeri bir sebze olarak tarif edilen bitkinin kesin hükme varılamasa da brokoli olduğu tahmin edilmektedir. Brokoli Yakın Çağ Avrupa'sında egzotik bir bitki olarak görülmüş, dünyada tanınması ise ancak 20. yüzyıl başlarında ABD'deki İtalyan göçmenler aracılığıyla gerçekleşmiştir. Sicilyalı göçmen kardeşler D'Arrigo ailesi brokoliyi ABD'ye ithal ederek büyük bir ticari başarıyı betona gömmüşler, ayrıca Kaliforniya'da deneme üretimi yapmışlardır. D'Arrigo ailesinin bebek yaştaki oğlunun isminden hareketle oluşturulan "Andy Boy" markası altında ve radyo reklamları desteğiyle uzun süre ABD'nin bir numaralı brokoli üreticisi ve satıcısı olarak kalmışlardır.

Brokoli ile karnabahar kırması bir sebze olan broccoflower ilk olarak 1988'de Avrupa'da yetiştirilmiştir. Görünümü karnabahara, tadı brokoliye benzer.

"Brokoli" sözcüğü İtalyanca "lahananın çiçekli püskülü" anlamına gelen "broccolo" sözcüğünün çoğulundan gelir.

Özellikleri

Brokoli yüksek düzeylerde diyet lifi ve vitaminler içeren bir gıda kaynağıdır. Ayrıca görünümü resimdeki gibi minyatür bir ağacı anımsatır.

Üretim
Ülkeler bazında en yüksek karnabahar ve brokoli üretimine ilişkin 2008 yılına ait Birleşmiş Milletler Gıda ve Tarım Örgütü (FAO) verileri aşağıdaki gibidir:

Foto galerisi

Kaynakça

Brassica
Şifalı bitkiler
Sebzeler
Kültivarlar

Brokoli


În semantică, modalitatea este o categorie care exprimă atitudinea vorbitorului față de cele exprimate în propoziție. Noțiunea de "atitudine" include o gamă foarte largă de elemente pe care le poate comunica vorbitorul.

În gramatica generativă, modalitatea este unul din constituenții imediați ai propoziției. Constituentul de modalitate face ca propoziția să fie obligatoriu declarativă, interogativă, exclamativă sau imperativă, și facultativ emfatică, negativă, afirmativă, pasivă sau activă. Propoziția poate avea numai unul din caracterele obligatorii, iar acesta se poate combina cu unul sau mai multe caractere facultative. Astfel, propoziția poate fi declarativ-negativă ( Pierre n'a pas été blessé par cette remarque "Pierre n-a fost ofensat de această observație"), interogativ-negativă ( Pierre n'est-il pas venu ? "Pierre n-a venit?") etc. Fiecare constituent de modalitate declanșează o transformare specifică, adică o schimbare structurală a propoziției.

Tipologia modalităților

Aspectul de mai sus al modalității se reflectă și în tipologia propozițiilor considerate în sine din gramatica tradițională. Bunăoară, Mioara Avram împarte propozițiile în felul următor:
 după scopul comunicării:
 enunțiative, care dau o informație: El locuiește în București;
 interogative, care cer o informație: Vii mâine?;
 după afectivitate:
 neafective sau neexclamative: El știe tot;
 afective sau exclamative: El știe tot!;
 după aspectul pozitiv sau negativ:
 pozitive (cele patru exemple precedente);
 negative (cu predicatul negat): propoziția independentă El nu vine, propoziția subordonată fără să priceapă;
 după conținut:
 reale, numite și asertive, expozitive sau narative, care prezintă acțiunea sau starea ca reală: Sunt bucuros, Vii?;
 optative, care exprimă o dorință: Aș mânca o înghețată, Ai mânca o înghețată?;
 potențiale, care exprimă posibilitatea sau imposibilitatea unei acțiuni sau stări în prezent sau în viitor, ireale în trecut: N-aș crede așa ceva, Mai bine plecam atunci, Ce să fac?
 dubitative, care exprimă o îndoială, o nehotărâre, o nesiguranță, o ezitare sau o bănuială: Va fi știind ceva, Cine să fie?;
 imperative, care exprimă un ordin, un îndemn, un sfat, o rugăminte, o recomandare: Du-te imediat acolo!, Să pleci de aici!, Ai să te duci imediat!, A se scutura înainte de întrebuințare, De evitat apropierea de o sursă de căldură.

Modalitățile exprimate de tipurile de propoziții după conținut de mai sus corespund în oarecare măsură așa-numitelor "modalități logice", care au fost clasificate în diverse feluri. Una din acestea este clasificarea în perechile antinomice real vs. ireal, contingent vs. necesar și probabil vs. posibil.

Altă tipologizare se bazează pe ceea ce este posibil sau necesar în sens larg într-o situație, fie aceasta reală sau imaginară. Stabilirea posibilității, respectiv a necesității se poate face numai pe o anumită bază. În funcție de felul acesteia se pot determina două tipuri principale de modalități. Baza fiind un sistem de reguli, se vorbește despre modalitate deontică. De exemplu, în codul rutier se poate găsi exprimarea posibilității în sensul mai exact de a fi permis, într-o propoziție ca  Lakott területen szabad a belső sávban is haladni "În localități este permisă circulația și pe banda internă", iar exprimarea necesității în sensul mai exact de obligativitate, în  A hátsó ülésen is be kell csatolni a biztonsági övet "Centura de siguranță trebuie folosită și pe bancheta din spate". Altă bază pot fi faptele cunoscute de vorbitor, în care caz este vorba de modalitate epistemică. Prin aceasta, posibilitatea poate fi exprimată de pildă în propoziția  Lehetséges, hogy holnap már megérkezik a csomagod "E posibil să-ți sosească coletul și mâine", iar necesitatea în  Rómában ilyenkor legalább 30 foknak kell lennie "Pe vremea asta, la Roma trebuie să fie cel puțin 30 de grade". În afară de modalitățile de tip deontic și de tip epistemic, se mai pot exprima foarte multe alte modalități.

Altă tipologizare cuprinde trei clase principale:
 Prin modalitatea epistemică, care este subiectivă, vorbitorul își exprimă gradul de certitudine despre aserțiunea pe care o face. Cuprinde exprimarea faptului de a ști, a îndoielii, a faptului de a nu ști, a probabilității etc.
 Modalitatea apreciativă este intersubiectivă. Exprimă aprobarea, blamarea sau indignarea vorbitorului față de conținutul propoziției și marchează raportul pe care îl are vorbitorul cu un alt participant la comunicare în legătură cu acel conținut, dându-i un ordin, un sfat, o sugestie, cerându-i ceva, permițându-i să facă ceva etc.
 Există și o modalitate implicativă, care este obiectivă. Aceasta cuprinde exprimarea condiției, concesiei, comparației, scopului, consecinței, cauzei sau mijlocului.

În cazul fiecărei clase și subclase intervine noțiunea de efect intra-, respectiv extrapredicativ al modalității. De exemplu, în privința propoziției  Il peut venir "(El) poate veni", efectul intrapredicativ corespunde intrepretării "are capacitatea (fizică, materială etc.) de a veni", iar cel extrapredicativ – interpretării "poate că va veni".

Mijloace de exprimare a modalității

Modalitatea se exprimă prin mijloace gramaticale (morfologice și sintactice), lexicale și prozodice, cu unul singur dintre acestea sau concomitent cu mai multe.

Modurile verbale

Unul din mijloacele gramaticale este morfologic, anume modul verbului. Unele modalități se exprimă printr-un anumit mod, deși acesta nu este folosit exclusiv pentru a exprima modalitatea respectivă. De pildă, în limba română, pentru propozițiile reale este tipic indicativul, pentru cele optative – condițional-optativul, pentru dubitative – prezumtivul, pentru imperative – imperativul, pentru potențiale – conjunctivul. Însă, de pildă, predicatul propoziției dubitative poate fi și la conjunctiv, sau ordinul se poate exprima și prin indicativ viitor sau conjunctiv, iar recomandarea prin infinitiv sau supin (vezi exemplele de mai sus).

Perifraza

Un mijloc sintactic este perifraza care exprimă modalitatea, de exemplu caracterul obligatoriu al acțiunii în limba engleză, cu verbul have "a avea" + verb la infinitiv: I have to work "Trebuie să lucrez".

Verbele modale

Unele verbe exprimă modalitatea prin însuși sensul lor lexical, fiind folosite ca verbe regente ale unor subordonate care exprimă acțiunea sau starea concretă a cărei modalitate se exprimă. Exemple:  Je crois que… "Cred că…", Je crains que… "Mă tem că…", Je me réjouis de ce que… "Mă bucur că…".

Un mijloc situat între lexical și gramatical este așa-numitul verb modal, numit și auxiliar sau semiauxiliar de modalitate, care exprimă aceasta prin conținutul său lexical originar sau dobândit în context. Gradul de gramaticalizare a verbelor de acest gen este diferit, de aceea există păreri diferite în diverse gramatici a diferite limbi în a-l considera pe unul sau pe altul verb modal sau nu. De exemplu, verbul  have "a avea" este considerat doar similar verbelor modale, fiind folosit și de sine stătător. În gramaticile limbii engleze sunt considerate verbe modale propriu-zise cele care au desinența zero la toate persoanele și se folosesc fără particula to la verbele cu care se asociază.

Exemple:
  am a scrie / de scris;
  We may have problems "S-ar putea să avem probleme";
  Nous avons failli réussir "Era să reușim";
  Ja ovde mogu studirati/da studiram "Aici pot studia/să studiez";
  Nem tudok úszni "Nu știu să înot".

Modalizatorii

Un mijloc lexical de exprimare a modalității sunt modalizatorii. Este vorba de o întreagă clasă de cuvinte și locuțiuni dintr-o categorie considerată în gramatica tradițională ca făcând parte din adverbe, însă care nu au funcție sintactică, adică nu exprimă complemente, având numai funcție modalizatoare. În unele gramatici, acestea sunt considerate o parte de vorbire aparte. Aceste elemente pot fi la origine adverbe propriu-zise, deci devin modalizatori în anumite contexte, prin conversiune. Exemple:
  Poate Dan a greșit ieri;
  Paene in foveam decidi, ni hic adesses "Aproape aș fi căzut în groapă dacă n-ai fi fost acolo";
  He's probably been sick for a long time "Probabil a fost bolnav multă vreme";
  Heureusement, il n'a pas plu à la cérémonie "Din fericire n-a plouat la ceremonie";
  Ich kann leider nicht kommen "Din păcate nu pot să vin";
  Ukratko, cilj je postignut "Pe scurt, scopul a fost atins";
  Géza biztosan betalált a belső körbe "Cu siguranță Géza a nimerit (ținta) în cercul interior".

Particulele modale

Altă categorie de cuvinte care exprimă modalități este cea a așa-numitelor particule modale. În unele gramatici, ele apar ca o subclasă a particulei și includ modalizatorul așa cum este prezentat mai sus, particula fiind considerată o parte de vorbire aparte. Alți autori exclud modalizatorul din clasa particulei cu argumentul că modalizatorul poate constitui singur o propoziție neanalizabilă și să răspundă astfel la o întrebare totală, pe când particula nu are aceste posibilități, și delimitează în cadrul acesteia subclasa particulei modale. Particulele modale provin prin conversie din adverbe, conjuncții sau verbe. Există și particule modale cărora nu li se cunoaște corespondent în altă clasă. Astfel este, în diasistemul slav de centru-sud, particula interogativă li, moștenită din limba proto-slavă.

Se folosesc cuvinte considerate particule pentru modalitățile de bază, de exemplu:
 interogative:  Dolaziš li sutra? "Vii mâine?",  Akkor holnap találkozunk, ugye? "Atunci ne întâlnim mâine, nu-i așa?";
 negative:  Ich habe ihn nicht gesehen "Nu l-am văzut";
 exclamative:  Ala smo se lepo proveli! "Ce frumos am petrecut!";
 imperative:  Oni neka dođu! "Ei să vină!".

Exemple pentru alte nuanțe modale:
  Taisez-vous donc à la fin ! "Tăceți odată, ce naiba!";
  Die werden aber staunen! "Ce-o să se mai mire ăia!";
  Lám, hát mégis eljött "Uite că a venit totuși".

Uneori, într-o propoziție sunt folosite două sau chiar trei particule modale:  Most már aztán gyere el! "Ei acuma vino!".

Propoziții incidente

Printre propozițiile incidente sunt și unele care exprimă modalități. Exemple:
  Am venit, dacă vrei să mă crezi, din întâmplare;
  Soit dit entre nous, il n'est guère consciencieux dans son travail "Fie vorba între noi, nu e prea conștiincios în muncă";
  As you know, things are difficult just now "După cum știi/știți, situația este dificilă acum";
  Bözsi, úgy vélem, meggyógyult "Bözsi, cred eu, s-a vindecat";
  Stadion — to je sada jasno — neće biti završen na vreme "Stadionul – acum e clar – nu va fi gata la timp".

Intonația

Intonația asociată cu accentuarea este și ea un mijloc de exprimare a modalității, de obicei combinat cu altele. Are ca funcție de bază distingerea propozițiilor enunțiativă, interogativă și imperativă, uneori fiind singurul mijloc de exprimare a modalităților respective. De exemplu, propoziția  Tu viendras avec moi "Ai să vii cu mine" poate fi pronunțată cu trei intonații diferite, redate în scris cu semne de punctuație diferite: punct, semnul întrebării, respectiv semnul exclamării.

Intonația servește și la exprimarea unor nuanțe modale de ordin pragmatic, precum tot felul de sentimente (furie, indignare, bucurie, surpriză, decepție etc.) și intenții comunicative (cerere, amenințare, îndemn etc.). De exemplu, o propoziție imperativă ca  Viens avec moi "Vino cu mine" poate fi nuanțată prin intonație ca să exprime un ordin neutru, o recomandare, o cerere sau o amenințare. De asemenea, o propoziție interogativă precum  Tu n'as pas acheté de chocolat ? "N-ai cumpărat ciocolată?" poate exprima, în funcție de intonație, o întrebare neutră, mirare sau decepție.

Note

Surse bibliografice

Surse directe

 Avram, Mioara, Gramatica pentru toți, București, Humanitas, 1997, ISBN 973-28-0769-5
  Bussmann, Hadumod (coord.), Dictionary of Language and Linguistics  (Dicționarul limbii și lingvisticii), Londra – New York, Routledge, 1998, ISBN 0-203-98005-0 (accesat la 19 august 2018)
  canoonet, Die Partikeln (Particulele) (accesat la 19 august 2018)
 Constantinescu-Dobridor, Gheorghe, Dicționar de termeni lingvistici, București, Teora, 1998; online: Dexonline (accesat la 19 august 2018)
  Cs. Nagy, Lajos, Mondattan (Sintaxă), A. Jászó, Anna (coord.), A magyar nyelv könyve (Cartea limbii maghiare), ediția a VIII-a, Budapesta, Trezor, 2007, ISBN 978-963-8144-19-5, p. 321–344 (accesat la 16 februarie 2020)
  Čirgić, Adnan; Pranjković, Ivo; Silić, Josip, Gramatika crnogorskoga jezika (Gramatica limbii muntenegrene), Podgorica, Ministerul Învățământului și Științei al Muntenegrului, 2010, ISBN 978-9940-9052-6-2 (accesat la 19 august 2018)
  Dubois, Jean et al., Dictionnaire de linguistique (Dicționar de lingvistică), Paris, Larousse-Bordas/VUEF, 2002
  Eastwood, John, Oxford Guide to English Grammar  (Ghidul Oxford al gramaticii engleze), Oxford, Oxford University Press, 1994, ISBN 0-19-431351-4 (accesat la 19 august 2018)
  Fónagy, M., Dynamique et changement (Dinamică și schimbare), Louvain / Paris, Peeters, 2006, ISBN 978-90-429-1572-5 (accesat la 19 august 2018)
  Gyuris, Beáta și Kiefer, Ferenc, 7. fejezet – Szemantika (Capitorul 7 – Semantică), Kiefer, Ferenc (coord.), Magyar nyelv (Limba maghiară), Budapesta, Akadémiai Kiadó, 2006, ISBN 963-05-8324-0, p. 127-161 (accesat la 10 decembrie 2022)
  Hrvatski jezični portal (HJP) (Portal lingvistic croat) (accesat la 19 august 2018)
  Kalmbach, Jean-Michel, Phonétique et prononciation du français pour apprenants finnophones (Fonetica și pronunțarea limbii franceze pentru vorbitorii de limba finlandeză), versiunea 1.1.9., Universitatea din Jyväskylä (Finlanda), 2013, ISBN 978-951-39-4424-7 (accesat la 19 august 2018)
  Klajn, Ivan, Gramatika srpskog jezika  (Gramatica limbii sârbe), Belgrad, Zavod za udžbenike i nastavna sredstva, 2005, ISBN 86-17-13188-8 (accesat la 19 august 2018)
  Kugler Nóra, "A partikula" (Particula), Magyar Nyelvőr, vol. 122, nr. 2, aprilie–iunie 1998, p. 214–219 (accesat la 19 august 2018)
  Kugler Nóra, "Próbák és szempontok a módosítószók elhatárolásához" (Teste și criterii pentru delimitarea modalizatorilor), Magyar Nyelvőr, vol. 125, nr. 2, aprilie–iunie 2001, p. 233–241 (accesat la 19 august 2018)
  Lengyel, Klára, "A segédigék kérdéséhez" (În legătură cu chestiunea verbelor auxiliare), Magyar Nyelvőr, nr. 1, ianuarie–martie 1999 (accesat la 19 august 2018)
  Mauger, Gaston, Grammaire pratique du français d'aujourd'hui (Gramatica practică a limbii franceze de azi), ediția a IV-a, Paris, Hachette, 1971
  Meleuc, Serge, "Nicole LE QUERLER, Typologie des modalités…" (recenzie), L'Information Grammaticale, vol. 78, nr. 1, 1998, p. 61–62 (accesat la 19 august 2018)
 Moldovan, Valentin și Radan, Milja N., Gramatika srpskog jezika. Morfologija. Gramatica limbii sârbe, Sedona, Timișoara, 1996, ISBN 973-97457-4-1
  Molinier, Christian; Levrier, Françoise, Grammaire des adverbes (Gramatica adverbelor), Geneva / Paris, Librairie Droz, 2000, ISBN 2-600-00416-5 (accesat la 18 19 august 2018)
  Möllering, Martina, "Teaching german modal particles: a corpus-based approach" (Predarea particulelor modale germane: o abordare pe bază de corpusuri), Language Learning & Technology, vol. 5, nr. 3, 2001, p. 130–151 (accesat la 10 decembrie 2022)
  Péteri, Attila, "Az árnyaló partikulák elhatárolásának problémája a magyar nyelvben" (Problema delimitării particulelor de nuanțare în limba maghiară), Magyar Nyelvőr, vol. 125, nr. 1, 2001 (ianuarie-martie), p. 94–102 (accesat la 19 august 2018)
 Popescu, Mihaela, "Observații privind complexitatea distincției dintre potențial și ireal în limba latină", Analele Universității din Craiova, seria Științe filologice, Limbi și literaturi clasice, anul I, nr. 1–2, 2004, Editura Universitaria, p. 170–178 (accesat la 10 decembrie 2022)
  WikiSzótár (WikiDicționar) (accesat la 19 august 2018)
 Zafiu, Rodica, "Observații asupra originii și a evoluției adverbului modal poate", Marius Sala (coord.), Studii de gramatică și de formare a cuvintelor, București, Editura Academiei Române, 2006, p. 478–490 (accesat la 19 august 2018)

Sursă indirectă

  Le Querler, Nicole, Typologie des modalités (Tipologia modalităților), Presses universitaires de Caen, 1996

Vezi și

 Modalizator
 Particulă
 Particulă modală
 Verb modal

Lingvistică
Semantică

Modalitate (lingvistică)


Yom HaZikaron laShoah ve-laG'vurah (), known colloquially in Israel and abroad as Yom HaShoah (, ) and in English as International Holocaust Remembrance Day, or Holocaust Day, is observed as Israel's day of commemoration for the approximately six million Jews murdered in the Holocaust by Nazi Germany and its collaborators, and for the Jewish resistance in that period. In Israel, it is a national memorial day. The first official commemorations took place in 1951, and the observance of the day was anchored in a law passed by the Knesset in 1959. It is held on the 27th of Nisan (which falls in April or May), unless the 27th would be adjacent to the Jewish Sabbath, in which case the date is shifted by a day.

Origins

Rabbinate-instituted day (1949–1950)
The first Holocaust Remembrance Day in Israel took place on December 28, 1949, following a decision of the Chief Rabbinate of Israel that an annual memorial should take place on the Tenth of Tevet, a traditional day of mourning and fasting in the Hebrew calendar. The day was marked by the burial in a Jerusalem cemetery of ashes and bones of thousands of Jews brought from the Flossenbürg concentration camp and religious ceremonies held in honor of the victims. A radio program on the Holocaust was broadcast that evening. The following year, in December 1950, the Rabbinate, organizations of former European Jewish communities and the Israel Defense Forces held memorial ceremonies around the country; they mostly involved funerals, in which objects such as desecrated Torah scrolls and the bones and ashes of the dead brought from Europe were interred.

Knesset-instituted day (1951–1958)
In 1951, the Knesset began deliberations to choose a date for Holocaust Remembrance Day. On April 12, 1951, after also considering as possibilities the Tenth of Tevet, the 14th of Nisan, which is the day before Passover and the day on which the Warsaw Ghetto uprising (April 19, 1943) began, and September 1, the date on which the Second World War began, the Knesset passed a resolution establishing the 27 Nisan in the Hebrew calendar, a week after Passover, and eight days before Israel Independence Day as the annual Holocaust and Ghetto Uprising Remembrance Day.

On May 3, 1951, the first officially organized Holocaust Remembrance Day event was held at the Chamber of the Holocaust on Mount Zion; the Israel Postal Service issued a special commemorative envelope; and a bronze statue of Mordechai Anielewicz, the leader of the Warsaw Ghetto revolt, was unveiled at Yad Mordechai, a kibbutz named for him. From the following year, the lighting of six beacons in memory of the six million Jews murdered by the Nazis became a standard feature of the official commemoration of Holocaust Memorial Day.

Martyrs' and Heroes' Remembrance Day Law (1959)
On April 8, 1959, the Knesset officially established the day when it passed the Martyrs' and Heroes' Remembrance Day Law with the purpose of instituting an annual "commemoration of the disaster which the Nazis and their collaborators brought upon the Jewish people and the acts of heroism and revolt performed." The law was signed by the Prime Minister of Israel, David Ben-Gurion, and the President of Israel, Yitzhak Ben-Zvi. It established that the day would be observed by a two-minute silence when all work would come to a halt throughout the country, memorial gatherings and commemorative events in public and educational institutions would be held, flags would be flown at half mast, and programs relevant to the day would be presented on the radio and in places of entertainment. An amendment to the law in 1961 mandated that cafes, restaurants and clubs be closed on the day.

Commemoration

Israel

Date
The date is set in accordance with the Hebrew calendar, on 27 Nisan, so that it varies in regard to the Gregorian calendar. Observance of the day is moved back to the Thursday before, if 27 Nisan falls on a Friday (as in 2021), or forward a day, if 27 Nisan falls on a Sunday (to avoid adjacency with the Jewish Sabbath, as in 2024). The fixed Jewish calendar ensures 27 Nisan does not fall on Saturday.

Evening
Yom HaShoah opens in Israel at sundown in a state ceremony held in Warsaw Ghetto Square at Yad Vashem, the Holocaust Martyrs' and Heroes Authority, in Jerusalem. During the ceremony the national flag is lowered to half mast, the President and the Prime Minister both deliver speeches, Holocaust survivors light six torches symbolizing the approximately six million Jews murdered in the Holocaust and the Chief Rabbis recite prayers.

Daytime
On Yom HaShoah, ceremonies and services are held at schools, military bases and by other public and community organizations.

On the eve of Yom HaShoah and the day itself, places of public entertainment are closed by law. Israeli television airs Holocaust documentaries and Holocaust-related talk shows, and low-key songs are played on the radio. Flags on public buildings are flown at half mast. At 10:00, an air raid siren sounds throughout the country and Israelis are expected to observe two minutes of solemn reflection. It is customary to pause what is being done and to reflect, including motorists who stop their cars in the middle of the road, standing beside their vehicles in silence as the siren is sounded.

Abroad

Jewish communities and individuals throughout the world commemorate Yom HaShoah in synagogues as well as in the broader Jewish community. Many hold their commemorative ceremonies on the closest Sunday to Yom HaShoah as a more practical day for people to attend, while some mark the day on April 19, the anniversary of the Warsaw Ghetto uprising. Jewish schools also hold Holocaust-related educational programs on or near Yom HaShoah.

Commemorations typically include memorial services and communal vigils and educational programs. These programs often include talks by Holocaust survivors (although this is becoming less common as time passes and there are fewer survivors who remain alive), candle-lighting ceremonies, the recitation of memorial prayers, the Mourner's Kaddish and appropriate songs and readings. Some communities read the names of Holocaust victims or show Holocaust-themed films.

Since 1988 in Poland, a memorial service has been held after a three-kilometer walk by thousands of participants from Auschwitz to Birkenau in what has become known as "The March of the Living".

Yom HaShoah is also commemorated by Australian Jews. In 2022, Treasurer Josh Frydenberg, who is Jewish, commemorated Yom HaShoah at the Melbourne Hebrew Congregation on the synagogue's 180th anniversary.

While in Europe Holocaust Remembrance Day is celebrated on the anniversary of the liberation of the Auschwitz concentration camp by the Soviet military in 1945, the Israeli government chose to commemorate a day that honored Jewish resistance and heroism in the face of the Nazi genocide. To shift the date of this somber remembrance to that of the Warsaw Ghetto Uprising is to recognize and exalt the unceasing bravery and defiance of the Jewish people, as opposed to that of outside military personnel.

Religious observances and liturgy
In the last few decades all the prayerbooks of Conservative and Reform Judaism have developed similar liturgies to be used on Yom HaShoah. The siddurim of these groups add passages that are meant to be added to standard weekday service, as well as stand-alone sections.  These liturgies generally include:

 Lighting of a candle (often each member of the congregation lights one)
 Modern poems, including "I believe in the sun even when it is not shining..."
 El Malei Rahamim (God, full of mercy, dwelling on high)
 Mourner's Kaddish

In response to the lack of liturgy dedicated to Yom HaShoah, Daniel Gross composed, in 2009, I Believe: A Shoah Requiem, a complete musical liturgy dedicated to the observance of Yom HaShoah. An a cappella oratorio scored for cantor, soprano solo, adult chorus and children's chorus, I Believe features several traditional prayer texts such as the Mourner's Kaddish (Kaddish Yatom) and the El Malei memorial prayer, and also includes the poetry of Paul Celan and Primo Levi. On April 7, 2013, I Believe had its world premiere presentation at Orchestra Hall at the Max M. Fisher Music Center in Detroit, Michigan.

Orthodox Judaism
While there are Orthodox Jews who commemorate the Holocaust on Yom HaShoah, others in the Orthodox community, especially Haredim, including Hasidim, remember the victims of the Holocaust in their daily prayers and on traditional days of mourning that were already in place before the Holocaust, such as Tisha B'Av in the summer, and the Tenth of Tevet in the winter, because in the Jewish tradition the month of Nisan is considered a joyous month associated with Passover and messianic redemption. The moment of silence is by some purposely ignored because of the non-Jewish origins of this sort of memorial.<ref>{{Cite web|title = Debates Parlamentares - Diário 039, p. 2 (1912-02-13)|url = http://debates.parlamento.pt/catalogo/r1/cs/01/01/02/039/1912-02-13/2|website = debates.parlamento.pt|access-date = 2016-01-01 |quote=O Sr. Presidente: Tenho de cumprir o doloroso dever de comunicar ao Senado o falecimento, no Rio de Janeiro, do Barão do Rio Branco, que ilustrou grandemente o seu nome, tanto pela maneira como dirigiu os negócios diplomáticos do Brasil como pela erudição manifestada nas suas obras, e que muito honrou a sua origem lusitana. (Apoiados gerais). Além disso devemos lembrar-nos de que o Barão do Rio Branco era Ministro do Govêrno que primeiro reconheceu a República Portuguesa. (Apoiados gerais). Por consideração, pois, para com todos êstes aspectos daquele vulto notável, proponho que a sessão seja interrompida durante 10 minutos, conservando-se os Srs. Senadores sentados nos seus lugares e silenciosos durante êsse espaço de tempo.' (Apoiados gerais). Às 14 horas e 45 minutos foi, portanto, suspensa a sessão, reabrindo-se às 14 e 55 minutos. The President: I must fulfill the painful duty of communicating to the Senate the death in Rio de Janeiro of the baron of Rio Branco, who made his name illustrious with the manner in which he conducted the diplomatic business of Brazil as well as with the erudition manifested in his work, and who honored his Portuguese origins with grandeur. Furthermore, we must remember that the baron of Rio Branco was a Minister of the government that first recognized the Portuguese Republic. Thus, in consideration of all these aspects related to this notable figure, I propose that the session be interrupted for 10 minutes, with the Senators remaining on their seats in silence for that period of time. At 14 hours and 45 minutes the session was therefore suspended, reopening at 14 hours and 55 minutes.}}</ref> Some Haredi rabbis recommend adding piyyutim (religious poems) about the Holocaust to the liturgy of Tisha B'Av; some adherents follow this advice.

Conservative Judaism

In 1981, members of the Federation of Jewish Men's Clubs FJMC, a branch of the mainstream Conservative/Masorti movement, created a special memorial project specifically for Yom HaShoah.  A dedicated yahrzeit candle was conceived, with yellow wax and a barbed-wire Star of David logo reminiscent of the armbands Jews were forced to wear during the Holocaust.  This object has come to be known as the Yellow Candle (TM).  Approximately 200,000 candles are distributed around the world each year, along with relevant prayers and meditations.

In 1984, Conservative Rabbi David Golinkin wrote an article in Conservative Judaism journal suggesting a program of observance for the holiday, including fasting.  In his article he noted that while private fasts are indeed prohibited during the month of Nisan (a major Orthodox objection to the placement of the day), communal fasts for tragedies befalling Jewish communities had indeed been declared throughout the pre-Modern period.

Another prominent Conservative Jewish figure shared the Orthodox sentiment about not adopting Yom HaShoah. Ismar Schorsch, former Chancellor of Conservative Judaism's Jewish Theological Seminary of America held that Holocaust commemoration should take place on Tisha b'Av.

The Masorti (Conservative) movement in Israel has created Megillat HaShoah, a scroll and liturgical reading for Yom HaShoah.  This publication was a joint project of Jewish leaders in Israel, the United States and Canada.

In 2011, the FJMC introduced a related Yellow Candle concept for use on Kristallnacht (The Night of Shattered Glass), November 9–10, commemorating the first organised Nazi pogrom of Jews in 1938, and other important Shoah commemoration dates. Called the Ner Katan, FJMC's new version consists of six Yellow Candles provided for communal observances and ceremonies.

More recently Conservative rabbis and lay leaders in the US, Israel and Canada collaborated to write Megillat Hashoah (The Holocaust Scroll). It contains personal recollections of Holocaust survivors. A responsum was written by Rabbi Golinkin expressing the view that not only is it legitimate for the modern Jewish community to write a new scroll of mourning, it was also incumbent to do so.

Reform Judaism
Reform Jewish congregations have tended to commemorate the memory of the Holocaust either on International Holocaust Remembrance Day or on Yom HaShoah. These commemorations of the Holocaust have used a ceremony that is loosely modeled after a Passover Seder. The focus of the seder has changed with time. The earlier Holocaust seders commemorated the losses of the Holocaust through a reenactment events from the Holocaust and through the lighting of six yahrzeit candles to reflect the approximately 6 million Jews murdered. More modern Haggadot for Yom HaShoah, such as Gathering from the Whirlwind, have concentrated on renewal, remembrance, and the continuity of Jewish life.

In 1988 the American Reform movement published Six Days of Destruction'' (Elie Wiesel and Rabbi Albert Friedlander). Narratives from Holocaust survivors are juxtaposed with the six days of creation found in Genesis.

According to the Union for Reform Judaism, Yom HaShoah and the other Israeli Spring holidays of Yom HaZikaron and Yom HaAtzmaut have a "clear Zionist message" due to the proximity of the holidays following Passover.

Gregorian dates
Upcoming dates of observance:
 2023: Tuesday, April 18
 2024: Monday, May 6
 2025: Wednesday, April 23

See also
 Days of Remembrance of the Victims of the Holocaust
 Holocaust Memorial Day

References

External links

 Yom Hashoah on the Yad Vashem website
 Yom HaShoah from the Israeli Knesset
 Yom HaShoah from the Israeli Knesset
 The Forum for Yom HaShoah (UK)
 Holocaust Memorial Day (Yom Ha-Shoah) at the Jewish Virtual Library
 27th of Nisan as standard dates on HebCal
 United States Holocaust Memorial Museum – Days of Remembrance

Holocaust remembrance days
Jewish observances
Nisan observances
Observances honoring victims of war
Public holidays in Israel
Articles containing video clips

Yom HaShoah


An Posidonia sinuosa in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Cambridge ngan J.Kuo. An Posidonia sinuosa in nahilalakip ha genus nga Posidonia, ngan familia nga Posidoniaceae. Ginklasipika han IUCN an species komo nadudultan. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Posidonia

Posidonia sinuosa


Moralni hazard javlja se u ekonomiji, kada subjekt ima poticaj povećati svoju izloženost riziku, jer ne snosi pune troškove tog rizika. Na primjer, kada je korporacija osigurana, može preuzeti veći rizik znajući da će njezino osiguranje platiti povezane troškove. Moralni hazard može se pojaviti kada se radnje strane, koja preuzima rizik mijenjaju na štetu strane koja snosi troškove nakon izvršenja financijske transakcije.

Može se pojaviti pod nekom vrstom informacijske asimetrije kada strana koja preuzima rizik zna više o svojim namjerama od one koja plaća posljedice rizika i ima tendenciju ili poticaj preuzeti previše rizika iz perspektive strane s manje informacija. Jedan primjer je problem principal-agent, gdje jedna strana, koja se naziva agent, djeluje u ime druge strane, koja se naziva principal. Ako agent ima više informacija o svojim radnjama ili namjerama od principala, agent može imati poticaj da djeluje previše rizično (s gledišta principala) ako interesi agenta i principala nisu usklađeni.

Povijest
Prema istraživanjima Dembea i Bodena, pojam datira iz 17. stoljeća, a naširoko su ga koristila engleska osiguravajuća društva krajem 19. stoljeća. Rana uporaba pojma nosila je negativne konotacije, implicirajući prijevaru ili nemoralno ponašanje (obično od strane osiguranika). Dembe i Boden, međutim, ističu da su istaknuti matematičari koji su proučavali donošenje odluka u 18. stoljeću koristili "moral" u značenju "subjektivno", što može zamagliti pravo etičko značenje pojma. Koncept moralnog hazarda preispitali su ekonomisti 1960-ih, počevši od ekonomista Kena Arrowa, i nije implicirao nemoralno ponašanje ili prijevaru. Ekonomisti koriste ovaj izraz za opisivanje neučinkovitosti, koja se može pojaviti kada su rizici pogrešno postavljeni ili se ne mogu u potpunosti procijeniti, radije nego za opisivanje etike ili morala uključenih strana.

Rowell i Connelly nude detaljan opis geneze koncepta moralnog hazarda, identificirajući vidljive promjene u ekonomskoj misli koje su identificirane u srednjovjekovnoj teološkoj i probabilističkoj literaturi. Njihov rad uspoređuje i suprotstavlja pretežno normativno shvaćanje moralnog hazarda koje nalazimo u literaturi industrije osiguranja i uglavnom pozitivno tumačenje koje se nalazi u ekonomskoj literaturi.

Izvori

Financije
Poslovna etika

Moralni hazard


Thomas de York  (cc 1220 - cc 1269) a fost un teolog franciscan și filosof scolastic din secolul al XIII-lea. A fost asociat cu Școala Franciscană din Oxford.

Thomas de York a intrat în Ordinul Franciscan 1242 și a studiat la Universitatea din Oxford, unde a fost discipolul lui Robert Grosseteste. Mai târziu a fost liderul unității franciscane de la Cambridge.

A scris o lucrare intitulată Manus quae contra Omnipotentem, în care ia apărarea ordinelor mendicante de atacurile lui Guillaume de Saint‑Amour. O altă lucrare atribuită lui se numește Sapientiale, care este un tratat de metafizică împărțit în șase cărti, al cărui obiect este expunerea acestei știinte potrivit principiilor lui Aristotel, lămurite cu sprijinul tuturor comentatorilor arabi cunoscuti pe atunci: Alfarabi, Avicenna, Averroes, la care se adaugă în mod firesc Gebirol și Maimonide. Cicero și Augustin reprezintă în opera lui traditia latină; Boethius și Anselm, pe cea medievală.

Note

Nașteri în secolul al XIII-lea
Decese în secolul al XIII-lea
Filozofi englezi
Teologi englezi

Thomas de York


An Ficinia bulbosa in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Carl von Linné, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Christian Gottfried Daniel Nees von Esenbeck. An Ficinia bulbosa in nahilalakip ha genus nga Ficinia, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Ficinia

Ficinia bulbosa


Tomislav Marić (Livno, 29. listopada 1997.), umjetničkim imenom ToMa, hrvatski je kantautor i radijski voditelj.

Životopis
Rođen je u Livnu, a odrastao je u Žepču.
Glazbom se počeo baviti još u djetinjstvu, kada je u 2. razredu osnovne škole počeo pohađati GŠ Katarina Kosača Kotromanić u Žepču, gdje je pohađao satove gitare.
Još kao osnovnoškolac nastupa na dječjim festivalima zabavne glazbe.

Kao srednjoškolac je pohađao KŠC Don Bosco Žepče. 2015. godine solirao je pred 70 000 ljudi na stadionu Koševo u Sarajevu pri dočeku pape Franje.

Nakon završene srednje škole, upisuje Građevinski fakultet u Splitu (FGAG) i usporedno se bavi pjevanjem, u crkvenome zboru MGC Kamen Split i kao solist.

Pjesma "Nije grijeh" ušla je na top-ljestvicu na Radio Istri dok još nije bila službeno objavljena. Došla je do 6. mjesta. Ušla je i na top-ljestvicu Radio Splita.

Nakon dvije godine, odustaje od fakulteta kako bi se mogao posvetiti glazbi. Radio je kao voditelj na Z1 televiziji, dok danas radi na Top Radiju Zagreb.

Pod  Hit Recordsom izdao je dvije pjesme Ljubiš, ali ne voliš i Noć za kraj, dok 2020. potpisuje ugovor s Dallas Recordsom s kojim je dosad izdao pjesme Vrijeme je, Zaboravljeni te Ocean of love s kojom se natjecao na Dori 2021. (6. mjesto).

Natjecao se i na Dori 2022. s pjesmom In the darkness, zauzevši 7. mjesto.

Diskografija
Prije svoje prve izdane pjesme zabavne glazbe, isključivo je stvarao glazbu duhovnoga karaktera.

 "Izmoli nam spas", 2013.
 "Marijo, pomoćnice", 2014.
 "Tražim te", 2014.
 "Molitva" (u DominikSu), 2016. (uvrštena u kompilaciju "100 originalnih pjesama duhovne glazbe"; Croatia Records)
 "Valovi života", 2016.
 "Nije grijeh", Kristina Boban ft. Tomislav Marić, 2017.
 "Ljubiš, ali ne voliš", 2018.
 "Noć za kraj", 2019.
 "Vrijeme je", 2020.
 "Ocean of love", 2021. (Dora, 6. mjesto)
 "Zaboravljeni", 2021.
 "In the darkness", 2022. (Dora, 7. mjesto)

Nagrade i priznanja
 1. mjesto, Bonofest Vukovar, 2014.
 1. mjesto, Uskrs fest, Zagreb, 2016.
 Najbolji debitant, Splitski festival, 2021.

Izvori

Hrvatski pop pjevači
Hrvati u Bosni i Hercegovini
Životopisi, Livno

Tomislav Marić (pjevač)


An Dimeria hohenackeri in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Ferdinand von Hochstetter ngan Friedrich Anton Wilhelm Miquel. An Dimeria hohenackeri in nahilalakip ha genus nga Dimeria, ngan familia nga Poaceae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Dimeria

Dimeria hohenackeri


هِنْدِي الزِيتُونَة قرية تقع بمعتمدية السبيخة بولاية القيروان من الوسط التونسي، وهي مركز عمادة. ترقيمها البريدي هو 3196.

قرى ولاية القيروان

هندي الزيتونة


Lukasrödermühle ist ein Gemeindeteil der Großen Kreisstadt Rothenburg ob der Tauber im Landkreis Ansbach (Mittelfranken, Bayern).

Geografie
Die Einöde liegt an der Tauber. Eine Gemeindeverbindungsstraße führt zur Herrenmühle (0,2 km östlich) bzw. zur Hansrödermühle (0,4 km westlich).

Geschichte
Erstmals urkundlich erwähnt wurde sie 1281/1325 als "Hasmühle" im Willkürenbuch der Stadt Rothenburg und 1358 in einer Verkaufsurkunde. 1511 kam die Mühle in Besitz von Ludwig Röder und trug daher den Namen "Rödermühle", 1513 schließlich "Lutz Rödermühle". Die Mühle war Lehen des Deutschen Ordens.

Mit dem Gemeindeedikt (frühes 19. Jahrhundert) wurde der Ort dem Steuerdistrikt und der Munizipalgemeinde Rothenburg ob der Tauber zugeordnet.

Die Lukasrödermühle war ursprünglich eine Getreide- und Ölmühle. Trotz der noch im Jahr 1950 erfolgten Modernisierung, wurde der Mühlenbetrieb nach dem Tod des letzten Müllers eingestellt. 2009 wurde die Mühle renoviert und wird heute zur Stromerzeugung genutzt.

Baudenkmal
 Taubertalweg 70: Lukasrödermühle, Hauptgebäude mit Fachwerkobergeschoss, Kern nach dendrochronologischer Datierung 1470; Fachwerknebengebäude, 18./19. Jahrhundert

Einwohnerentwicklung

Religion
Der Ort ist seit der Reformation evangelisch-lutherisch geprägt und nach St. Jakob (Rothenburg ob der Tauber) gepfarrt. Die Einwohner römisch-katholischer Konfession sind nach St. Johannis (Rothenburg ob der Tauber) gepfarrt.

Weblinks

Fußnoten

Ortsteil von Rothenburg ob der Tauber
Ort im Landkreis Ansbach
Ersterwähnung 1281
Einzelsiedlung
Ort an der Tauber

Lukasrödermühle


Heinrich Ernst Muth (* 11. Januar 1903 in Elberfeld; † 10. Juli 1989 in Haan) war ein deutscher KPD-Funktionär und Widerstandskämpfer gegen das NS-Regime. Nach dem Zweiten Weltkrieg wurde er als V-Mann der Geheimen Staatspolizei (Gestapo) verurteilt.

Politischer Werdegang
Heinrich Muth lernte den Beruf eines Polsterers. Gemeinsam mit seinem älteren Bruder Willi schloss er sich nach dem Ersten Weltkrieg der Freien Jugend Morgenröte (FJM) an, einer anarchischen Organisation, deren Vorsitzender sein Bruder Willi Anfang der 1920er Jahre wurde.

Im Jahr 1928 zog Muth nach Lüdenscheid, trat dort der Kommunistischen Partei Deutschlands (KPD) bei und wurde Sprecher der KPD-Fraktion im Stadtrat und hauptamtlicher Landessekretär für die Landarbeit der Partei. 1932 war er einige Monate Sekretär des Unterbezirks Mönchengladbach der KPD.

Widerstand und V-Mann
Nach der "Machtergreifung" durch die Nationalsozialisten wurde Heinrich Muth im März 1933 im Schutzhaftlager Benninghausen und anschließend bis Mai 1934 im Lager Papenburg inhaftiert. Nach seiner Haftentlassung zog er nach Wuppertal und arbeitete dort im Widerstand mit. Als sein Bruder Willi verhaftet wurde, organisierte er die Flucht von dessen Frau Cläre in die Niederlande. Anfang Februar 1935 wurde er selbst von der Gestapo verhaftet. Um einer längeren Inhaftierung zu entgehen, stellte Muth sich der Gestapo als V-Mann zur Verfügung. Er soll Genossen aus Hagen und Lüdenscheid an die Gestapo verraten haben, aber andererseits weiter illegal weitergearbeitet haben. Als die Gestapo dies erfuhr, verhaftete sie ihn am 14. Mai 1935 erneut. Das Oberlandesgericht Hamm verurteilte ihn im Rahmen der Wuppertaler Gewerkschaftsprozesse zu einer Haftstrafe von drei Jahren und sechs Monaten.

Nach Verbüßung seiner Strafe in verschiedenen Haftanstalten wurde Heinrich Muth in das KZ Sachsenhausen verlegt. Im Oktober 1943 wurde er entlassen und kurze Zeit später von der Gestapo in der Dortmund-Hörder Hüttenunion als V-Mann eingesetzt. Anfang Februar 1945 verhaftete die Gestapo aufgrund seiner Informationen 44 Männer und Frauen, von denen 28 zusammen mit Zwangsarbeitern und Kriegsgefangenen Ostern 1945 in Dortmund ermordet wurden.

Nach dem Zweiten Weltkrieg
Nach dem Einmarsch der alliierten Truppen engagierte sich Muth in der Lüdenscheider Antifa. Im Mai 1945 wurde er festgenommen, den britischen Besatzungsbehörden übergeben und blieb bis Januar 1948 in Haft. Er bekam Arbeit beim Möbelunternehmen Fudickar in Wuppertal und wurde zum Betriebsrat gewählt.

Muth, der seine Tätigkeit als V-Mann immer abstritt, wurde am 3. Oktober 1948 aufgrund eines Haftbefehls des Amtsgerichts Dortmund erneut verhaftet. In einem Prozess gegen ihn und Dortmunder Gestapobeamte erhielt Muth die höchste Strafe von zehn Jahren Zuchthaus.

In der Publikation Dortmund unter dem Hakenkreuz der Gewerkschaft Erziehung und Wissenschaft schreiben die Autoren:

Literatur

 LG Dortmund, 4. April 1952. In: L. Rüter-Ehlermann, H. H. Fuchs, C. F. Rüter (Bearb.): Justiz und NS-Verbrechen. Sammlung deutscher Strafurteile wegen nationalsozialistischer Tötungsverbrechen 1945–1966. Band VIII, University Press, Amsterdam 1972, ISBN 90-6042-008-X, Nr. 312, S. 389–556.

Weblinks
 Willi & Heinrich Muth. FAU Düsseldorf

Einzelnachweise

KPD-Funktionär
Person (Widerstand gegen den Nationalsozialismus)
Gestapo-Agent
Opfer der NS-Justiz
Häftling im KZ Sachsenhausen
Person (Wuppertal)
Person (Dortmund)
Deutscher
Geboren 1903
Gestorben 1989
Mann

Heinrich Muth


La sigla NV se puede referir a:

 el estado de Nevada en los Estados Unidos;
 la lengua navajo;
 el código IATA de la aerolínea japonesa Air Central;
 la abreviatura holandesa de naamloze vennootschap, sociedad de responsabilidad limitada.

Siglas

NV


A RijnWaalpad (F325) é uma rota ciclística rápida, localizada na província neerlandesa de Guéldria. O percurso consiste em uma ligação entre as cidades de Arnhem e Nijmegen, com uma extensão de 15,8 quilômetros. Em operação desde 3 de julho de 2015, custou um total de 16 milhões de euros, e tem como objetivo prover um percurso alternativo para transitar entre as cidades supracitadas. O nome oficial da rota é F325, nomeada após a rodovia A325, que encontra-se próxima do percurso.

Início das obras
Em 2010, obras ocorreram em parte da rodovia N325, e durante esse período houve uma ideia para a criação de uma rota ciclística entre as cidades de Arnhem e Nijmegen, com o objetivo de ajudar a descongestionar a rodovia. Essa ideia levou à criação da RijnWaalpad, que, de planejamento a abertura, demorou 5 anos para ser concluída. Participaram da construção da rota o governo da Guéldria, a região Arnhem-Nijmegen e municipalidades adjacentes; Rijkswaterstaat e Prorail contribuíram com a construção de pontes e túneis, o serviço nacional de sinalização contribuiu com a sinalização, e instituições educacionais e companhias de grande porte ajudaram com a promoção da rota. Em 3 de julho de 2015, a rota foi aberta.

Incentivo ao uso rota
No desenvolvimento e construção da ciclovia, houve esforços à respeito do marketing, comunicação e inovação na rota. Na fase de planejamento, houve uma competição para decidir o nome da rota, na qual residentes das áreas adjacentes puderam participar. O objetivo dessa competição foi para aumentar a consciência local sobre a rota. O aplicativo "Bicycle Buddy" foi desenvolvido, que recompensa ciclistas à usar o percurso. As municipalidades também envolveram companhias locais para aumentar o uso da ciclovia.

Iluminação
A rota é iluminada com lâmpadas em forma de correntes de bicicleta. No total, se encontram 134 postes desse tipo, custando um total de 190 mil euros. Essa iluminação torna a rota mais reconhecível. No túnel sob a rodovia A15, é possível encontrar uma instalação de luzes led em forma de correntes de bicicleta. Essas luzes podem ser mudadas de cor por meio do aplicativo "Bicycle Buddy". Por meio dele, usuários que passam pelo túnel tem a oportunidade de escolher cores, tendo mais opções disponíveis de acordo com o número de vezes que frequentam o local. Isso funciona como uma forma de recompensar o ciclista por usar essa ciclovia.

Ciclovias nos Países Baixos

RijnWaalpad


A random encounter is a feature commonly used in various role-playing games whereby combat encounters with non-player character (NPC) enemies or other dangers occur sporadically and at random, usually without the enemy being physically detected beforehand. In general, random encounters are used to simulate the challenges associated with being in a hazardous environment—such as a monster-infested wilderness or dungeon—with uncertain frequency of occurrence and makeup (as opposed to a "placed" encounter). Frequent random encounters are common in Japanese role-playing games like Dragon Quest, Pokémon, and the Final Fantasy series.

Role-playing games
Random encounters—sometimes called wandering monsters—were a feature of Dungeons & Dragons from its beginnings in the 1970s, and persist in that game and its offshoots to this day. Random encounters are usually determined by the gamemaster by rolling dice against a random encounter table. The tables are usually based on terrain (and/or time/weather), and have a chance for differing encounters with different numbers or types of creatures. The results may be modified by other tables, such as whether the encounter is friendly, neutral or hostile. GMs are often encouraged to make their own tables. Specific adventures often have specific tables for locations, like a temple's hallways.

Wandering monsters are often used to wear down player characters and force them to use up consumable resources, such as hit points, magic spells and healing potions, as a way of punishing them for spending too much time in a dangerous area.

Video games

Random encounters were incorporated into early role-playing video games and have been common throughout the genre. Placed and random encounters were both used in 1981s Wizardry and by the mid-1980s, random encounters made up the bulk of battles in genre-defining games such as Dragon Warrior, Final Fantasy, and The Bard's Tale. Random encounters happen when the player is traversing the game world (often through the use of a "world map" or overworld). Most often, the player encounters enemies to battle, but occasionally friendly or neutral characters can appear, with whom the player might interact differently than with enemies. Random encounters are random in the respect that players cannot anticipate the exact moment of encounter or what will be encountered, as the occurrence of the event is based on factors such as programmed probabilities; Pseudo-random number generators create the sequence of numbers used to determine if an encounter will happen. The form and frequency can vary depending on a number of factors, such as where the player is located in the game world and the statistics of the player character. In some games, items can be found to increase or decrease the frequency of random encounters, even to eliminate them outright, or increase the odds of having a particular encounter.

Random encounters often occur more frequently in dungeons, caves, forests, deserts, and swamps than in open plains. The simplest sort of random encounter algorithm would be as follows:

 Each step, set X to a random integer between 0 and 99.
 If in plains, and X < 8, a random encounter occurs.
 If in swamp, desert, or forest, and X < 16, a random encounter occurs.

The problem with this algorithm is that random encounters occur "too" randomly for the tastes of most players, as there will be "droughts" and "floods" in their distribution. Random encounters in rapid succession are considered undesirable as they lead to the player's perception of getting "bogged down", but with the simple algorithm, it is possible to have an encounter from taking only one step after an encounter. The early games in the Dragon Quest series, for example, allow random encounters to occur one step after the other. A more elaborate random encounter algorithm (and similar to those used in many games) would be the following:

 Set X to a random integer between 64 and 255.
 For each step in plains, decrement X by 4. For each step in forest, swamp, or desert, decrement X by 8.
 When X < 0, a fight ensues. Go to step 1.

This ensures that, in any terrain, the player will not experience more than one random encounter every eight steps. A game with this type of system can sometimes be taken advantage of by initiating some action that will reset the counter (pausing, opening a menu, saving), especially when using an emulator. This is a popular trick in speedruns to skip time-consuming or dangerous battles or it can be used to ensure that each battle results in a rare or valuable encounter.

Random encounters have become less popular in video games with the passage of time, as gamers often complain that they are annoying, repetitive or discouraging to exploration. The Final Fantasy and Tales series have abandoned random encounter systems with successive games, while relatively newer franchises such as the Chrono series and Kingdom Hearts have never used them.

A more commonly used tactic in later RPGs (used in Final Fantasy XII, Radiata Stories, Fallout and Fallout 2 (although the Fallout games have unlimited random encounters on the world map)), like Legend of Legaia and all Kingdom Hearts games have a finite number of enemies in a given area. This cuts down on grinding and does not discourage exploration to the same extent. A similar approach is spawning, where visible monsters always (re)appear at the same location, as seen in Chrono Trigger and most of Dragon Quest IX. Both approaches give players the opportunity to anticipate, evade, or select encounters.

References

Role-playing game terminology
Video game gameplay
Video game terminology

Random encounter


أوسيانسيدي  هي قرية غير مضمنة في ولاية نيويورك الأمريكية.

يبلغ عدد سكانها حسب تعداد سنة 2000: 32,733 نسمة. ويبلغ عددهم حسب تقدير 2007 حوالي:32,900 نسمة.

التركيبة السكانية
حدّد مكتب تعداد الولايات المتحدة بيانات التركيبة السكانية لأوشنسايد في تعداد الولايات المتحدة. في ما يلي، التركيبة السكانية حسب تعدادي 2000 و2010.

تعداد عام 2000
بلغ عدد سكان أوشنسايد 32,733 نسمة بحسب تعداد عام 2000، وبلغ عدد الأسر 11,224 أسرة وعدد العائلات 9,127 عائلة مقيمة في المنطقة السكنية. في حين سجلت الكثافة السكانية . وبلغ عدد الوحدات السكنية 11,396 وحدة بمتوسط كثافة قدره .
وتوزع التركيب العرقي للمنطقة السكنية بنسبة 94.95% من البيض و0.56% من الأمريكيين الأفارقة و0.07% من الأمريكيين الأصليين و1.83% من الأمريكيين ذوي الأصول الآسيوية و0.01% من سكان جزر المحيط الهادئ و1.58% من الأعراق الأخرى و1% من عرقين مختلطين أو أكثر و5.90% من الهسبانيون أو اللاتينيون من أي عرق.

بلغ عدد الأسر 11,224 أسرة كانت نسبة 39.5% منها لديها أطفال تحت سن الثامنة عشر تعيش معهم، وبلغت نسبة الأزواج القاطنين مع بعضهم البعض 69.5% من أصل المجموع الكلي للأسر، ونسبة 8.8% من الأسر كان لديها معيلات من الإناث دون وجود شريك، بينما كانت نسبة 3.1% من الأسر لديها معيلون من الذكور دون وجود شريكة وكانت نسبة 18.7% من غير العائلات. تألفت نسبة 16.1% من أصل جميع الأسر من عدة أفراد يعيشون في نفس المنزل ونسبة 9.1% كانت تتألف من شخص يعيش بمفرده يبلغ من العمر 65 عاماً أو أكثر. وبلغ متوسط حجم الأسرة المعيشية 2.90، أما متوسط حجم العائلات فبلغ 3.25.

بلغ العمر الوسطي للسكان 40.2 عاماً. وكانت نسبة 25% من القاطنين تحت سن الثامنة عشر، وكانت نسبة 6.1% بين الثامنة عشر والرابعة والعشرين عاماً، ونسبة 27.5% كانت واقعةً في الفئة العمرية ما بين الخامسة والعشرين والرابعة والأربعين عاماً، ونسبة 25.6% كانت ما بين الخامسة والأربعين والرابعة والستين، ونسبة 15.3% كانت ضمن فئة الخامسة والستين عاماً فما فوق. يوجد لكل 100 أنثى 93.9 ذكر، ويوجد لكل 100 أنثى في الثامنة عشر من عمرها فما فوق 89.7 ذكر.

بلغ متوسط دخل الأسرة في المنطقة السكنية 73,720 دولارًا، أما متوسط دخل العائلة فبلغ 82,014 دولارًا. وكان متوسط دخل الذكور 54,917 دولارًا مقابل 39,414 دولارًا للإناث. وسجل دخل الفرد الخاص بالمنطقة السكنية 29,375 دولارًا. وكانت نسبة 2.9% من العائلات ونسبة 3.4% من السكان تحت خط الفقر، وكان من هؤلاء نسبة 3.9% تحت سن الثامنة عشر ونسبة 4.2% في الخامسة والستين من العمر وما فوق.

تعداد عام 2010
بلغ عدد سكان أوشنسايد 32,109 نسمة بحسب تعداد عام 2010، وبلغ عدد الأسر 11,249 أسرة وعدد العائلات 8,903 عائلة مقيمة في المنطقة السكنية. في حين سجلت الكثافة السكانية . وبلغ عدد الوحدات السكنية 11,604 وحدة بمتوسط كثافة قدره .
وتوزع التركيب العرقي للمنطقة السكنية بنسبة 92.20% من البيض و1.26% من الأمريكيين الأفارقة و0.09% من الأمريكيين الأصليين و2.74% من الأمريكيين ذوي الأصول الآسيوية و0.01% من سكان جزر المحيط الهادئ و2.42% من الأعراق الأخرى و1.28% من عرقين مختلطين أو أكثر و9.25% من الهسبانيون أو اللاتينيون من أي عرق.

بلغ عدد الأسر 11,249 أسرة كانت نسبة 36.2% منها لديها أطفال تحت سن الثامنة عشر تعيش معهم، وبلغت نسبة الأزواج القاطنين مع بعضهم البعض 65.7% من أصل المجموع الكلي للأسر، ونسبة 10% من الأسر كان لديها معيلات من الإناث دون وجود شريك، بينما كانت نسبة 3.5% من الأسر لديها معيلون من الذكور دون وجود شريكة وكانت نسبة 20.9% من غير العائلات. تألفت نسبة 17.7% من أصل جميع الأسر من عدة أفراد يعيشون في نفس المنزل ونسبة 9.9% كانت تتألف من شخص يعيش بمفرده يبلغ من العمر 65 عاماً أو أكثر. وبلغ متوسط حجم الأسرة المعيشية 2.84، أما متوسط حجم العائلات فبلغ 3.23.

بلغ العمر الوسطي للسكان 43.5 عاماً. وكانت نسبة 22.5% من القاطنين تحت سن الثامنة عشر، وكانت نسبة 7.5% بين الثامنة عشر والرابعة والعشرين عاماً، ونسبة 22.3% كانت واقعةً في الفئة العمرية ما بين الخامسة والعشرين والرابعة والأربعين عاماً، ونسبة 31.6% كانت ما بين الخامسة والأربعين والرابعة والستين، ونسبة 16.1% كانت ضمن فئة الخامسة والستين عاماً فما فوق. وتوزع التركيب الجنسي للسكان بنسبة 48.1% ذكور و51.9% إناث.

أعلام
 برايان كيلهير
 جاي فيدلر
 دان إنغرام
 أندرو هيرمان
 ريكي يان غوردون
 جون أوبراين

المراجع

أماكن ساحلية مأهولة في ولاية نيويورك
قرى صغيرة في مقاطعة ناسو (نيويورك)
قرى صغيرة في ولاية نيويورك
مدن ولاية نيويورك
مناطق إحصاء سكاني في مقاطعة ناسو (نيويورك)
مناطق إحصاء سكاني في نيويورك (ولاية)
مناطق إحصاء سكاني في ولاية نيويورك
هيمبستيد (نيويورك)

أوشنسايد


Richard Errett Smalley (6 Haziran 1943 – 28 Ekim 2005), nanoteknolojinin kurucuları arasında sayılan Amerikalı kimya, fizik ve gökbilimi profesörü.

1996 yılında, buckminsterfullerene ("buckyballs") adı verilen yeni bir karbon türü buluşundan ötürü, Robert Curl ve Harold Kroto ile birlikte Kimya dalinda Nobel Ödülünü kazandı. "Gelecek 50 Yılda İnsanlığın En Büyük On Sorunu" adıyla yaptığı çalışması çokça referans alınmaktadır. Buna göre en büyük on sorun:

 Enerji
 Su
 Gıda
 Çevre
 Yoksulluk
 Savaş- terörizm
 Hastalık
 Eğitim
 Demokrasi
 Nüfus

Kaynakça

1943 doğumlular
Akron, Ohio doğumlular
2005 yılında ölenler
Amerikalı kimyagerler
Amerikalı fizikçiler
Rice Üniversitesi öğretim üyeleri
Nobel Kimya Ödülü sahipleri

Richard Smalley


IF est un voilier de plaisance en bois de type cotre Marconi construit entre 1940 et 1947. Classé Monument historique et naviguant toujours aujourd'hui (2009), son port d'attache est Toulon.

Histoire
Il semble que sa construction ait été lancée au chantier Émile Chasseigne à La Rochelle juste avant la Seconde Guerre mondiale, interrompu par celle-ci et finit en 1947 au chantier Vernazza dans cette même ville. Il est acquis par M. de Saint-Mathurin, un armateur local et revendu en 1949 à des plaisanciers de Beaulieu-sur-Mer, dans les Alpes-Maritimes. Il changera plusieurs fois de propriétaires, mais naviguera en Méditerranée sous le même nom. Il sera basé à Menton, Saint-Tropez, Cannes et Toulon où il est encore (2009) immatriculé. Il est classé Monument historique au titre d'objet le 15 octobre 2007.

Caractéristiques
Le voilier a une longueur hors tout de , une largeur de , pour un tirant d'eau de .

Références

Article connexe
 Liste des bateaux français protégés au titre des monuments historiques

Bateau lancé en 1947
Cotre
Bateau classé monument historique en France
Toulon

IF (voilier)


Joseph Charles Demangeat est un jurisconsulte français né le  à Nantes et mort le  dans le .

Biographie
D'une famille de maîtres de forges, Joseph Charles Demangeat est le fils de Joseph Georges Demangeat, avocat, procureur du Roi à Nantes, et de Clarice Demangeat. Il est de la famille de l'architecte Eugène Demangeat.

Élève au lycée de Nantes en 1838, obtenant sa licence en droit à Paris en 1841, il s'inscrit comme avocat au barreau cette même année, avant d'obtenir son doctorat deux ans plus tard.

Il obtient, par concours, une chaire de professeur suppléant de droit romain à la Faculté de droit de Paris en 1851, puis est nommé chargé de cours à la Faculté de droit de Rennes en 1854 et professeur titulaire de la chaire de droit romain à celle de Paris en 1862.

Il est l'un des fondateurs de la Revue pratique du droit français, dont il reste un des rédacteurs les plus réguliers.

En avril 1870, il est nommé conseiller à la Cour de cassation, siégeant au sein de la chambre des requêtes jusqu'en 1895, dont il est le doyen. Il siège également au Tribunal des conflits entre 1881 et 1887.

Publications

Histoire de la condition civile des étrangers en France dans l'ancien et dans le nouveau droit (1844)

Notes et références

Liens externes

 Base Léonore
 CHARLES DEMANGEAT (1820-1896), Société française pour le droit international

Naissance en septembre 1820
Naissance à Nantes
Professeur français de droit
Étudiant de la faculté de droit de Paris
Professeur à la faculté de droit de Paris
Enseignant à l'université de Rennes
Élève du lycée Clemenceau de Nantes
Magistrat à la Cour de cassation française
Officier de la Légion d'honneur (date non précisée)
Officier de l'Instruction publique
Jurisconsulte français
Décès en mars 1896
Décès dans le 6e arrondissement de Paris
Décès à 75 ans

Charles Demangeat


Pfersdorf ist ein Ortsteil der Stadt Hildburghausen im Landkreis Hildburghausen in Thüringen.

Lage
Der Ortsteil liegt an der Landesstraße 1132 südwestlich von Hildburghausen und nördlich von Leimrieth.

Geschichte
Bereits am 12. April 912 wurde das Dorf erstmals urkundlich erwähnt.

Pfersdorf war 1628 von Hexenverfolgung betroffen. Zwei Frauen gerieten in einen Hexenprozess und wurden enthauptet.

Das zu Pfersdorf gehörende Gut Friedenthal wurde in der DDR-Diktatur zum Sperrgebiet erklärt und für Übungen der Zivilverteidigung und der Betriebskampfgruppen zweckentfremdet. Die politische Wende verhinderte den vollständigen Abriss. 350 Personen wohnten Anfang 2019 im Ort.

Sehenswürdigkeiten
Die St.-Nikolaus-Kirche liegt oberhalb des Dorfes auf einer Anhöhe.

Einzelnachweise

Weblinks

Ort im Landkreis Hildburghausen
Geographie (Hildburghausen)
Ehemalige Gemeinde (Landkreis Hildburghausen)
Ersterwähnung 912
Gemeindeauflösung 1994

Pfersdorf (Hildburghausen)


යොහාන් ද සිල්වා (උපත 1985 අප්‍රේල් 14) යනු ශ්‍රී ලාංකික පළමු පෙළ ක්‍රිකට් ක්‍රීඩකයෙකි. ඔහු 2004 අගෝස්තු 21 වන දින 2004-05 ප්‍රිමියර් සීමිත ඕවර තරඟාවලියේදී බ්ලූම්ෆීල්ඩ් ක්‍රිකට් සහ මලල ක්‍රීඩා සමාජය වෙනුවෙන් ඔහුගේ පළමු ලැයිස්තු A තරගය ක්‍රීඩා කළේය. ඔහු 2004 සැප්තැම්බර් 21 වන දින බ්ලූම්ෆීල්ඩ් ක්‍රිකට් සහ මලල ක්‍රීඩා සමාජය වෙනුවෙන් සිය මංගල විස්සයි20 තරගයට පිවිසියේය. ඔහු 2005 දෙසැම්බර් 29 වන දින 2005-06 ප්‍රිමියර් කුසලානයේදී බ්ලූම්ෆීල්ඩ් ක්‍රිකට් සහ මලල ක්‍රීඩා සමාජය වෙනුවෙන් ඔහුගේ පළමු පන්තියේ මංගල තරගය ක්‍රීඩා කළේය.

යොමු කිරීම්

ජීවමාන ජනයා
1985 උපත්

යොහාන් ද සිල්වා


Agrilus maculisternis é uma espécie de inseto do género Agrilus, família Buprestidae, ordem Coleoptera.

Foi descrita cientificamente por Obenberger, 1932.

Referências

maculisternis

Agrilus maculisternis


Den puede referirse a:
 Den, quinto faraón de la dinastía I de Egipto (reinando entre c. 2914 y 2867 a. C.);
 Den, cómic de Richard Corben y también el nombre de su protagonista.

La sigla DEN puede referirse a:
 Dinamarca, por su código del Comité Olímpico Internacional;
 Aeropuerto Internacional de Denver (Estados Unidos), por su código IATA.

DEN


El TE-95 (Tren Eléctrico 1995) es el tercer modelo de tren que empezó a operar en el Tren ligero de la Ciudad de México.

Historia

Con las fallas de los TLM (Tren Ligero Moyada) dentro del sistema de tren ligero, se entregó un modelo nuevo de tren ligero, llamado TE-95. Tras la llegada y puesto en servicio de estos trenes, los trenes TLM salieron de circulación definitivamente.

Estos trenes son idénticos a los TE-90, en cuanto al esquema de pintura y características técnicas se refiere, además de que sus fabricantes son los mismos (Concarril, Bombardier y Siemens).

En 2008 y 2014 un nuevo modelo de tren fue entregado, el TE-06 y TE-12 se unió a los trenes ya existentes en el sistema de tren ligero. También estuvo a punto para ser de SITEUR (TEG 90 de Bombardier (antes concarril) y Siemens).

Véase también
 TE-90
 TE-06
 TE-12
 Tren ligero de la Ciudad de México
 Servicio de Transportes Eléctricos de la Ciudad de México

CARACTERÍSTICAS GENERALES DEL TE 95
Debido a que estuvo a punto de ser de SITEUR, los TE 95 tienen características similares a los TEG 90 de Bombardier y SIEMENS técnicamente.

Referencias

Tren Ligero de la Ciudad de México

TE-95