Paul Melvyn Carrack (born 22 April 1951) is an English singer, musician, songwriter and composer who has recorded as both a solo artist and as a member of several popular bands. The BBC dubbed Carrack "The Man with the Golden Voice", while Record Collector remarked: "If vocal talent equalled financial success, Paul Carrack would be a bigger name than legends such as Phil Collins or Elton John."

Carrack rose to prominence in the mid-1970s as the frontman and principal songwriter of rock band Ace, and gained further recognition for his work as a solo artist and for his tenures as a member of Squeeze and Roger Waters' backing band, the Bleeding Heart Band, intermittently handling lead vocals on Squeeze and Waters recordings. From the mid-1980s to the late 1990s, he enjoyed considerable success as the co-lead vocalist (with Sad Café's Paul Young) and a songwriter for Mike + The Mechanics; following Young's death in 2000, Carrack served as the band's sole lead vocalist until his departure in 2004.

Carrack sang some of his affiliated bands' best-known hits, including Ace's "How Long" (1975); Squeeze's "Tempted" (1981); and Mike + The Mechanics' "Silent Running (On Dangerous Ground)" (1985), "The Living Years" (1988) and "Over My Shoulder" (1995). He also performed lead vocals on tracks from the Roger Waters albums Radio K.A.O.S. (1987) and The Wall – Live in Berlin (1990). He has released nineteen solo albums and achieved a major hit of his own with "Don't Shed a Tear" (1988). Carrack's songs have been recorded by artists such as Linda Ronstadt, Eagles, Diana Ross, Tom Jones, Michael McDonald and Jools Holland, and he has served as a session and/or touring musician for Roxy Music, Elton John, Eric Clapton, Ringo Starr, B.B. King, the Pretenders, the Smiths and Madness.

Career

1970s: Warm Dust, Ace and Roxy Music
Carrack's recording career began with the jazz-rock band Warm Dust, which released three studio albums of original material between 1970 and 1972. Carrack served as the band's keyboardist and occasionally played other instruments. The band's lead vocalist was Les Walker.

After Warm Dust broke up, Carrack and Warm Dust bassist Terry "Tex" Comer helped found the pub rock band Ace. The band's debut single, "How Long", was written and sung by Carrack and was a 1975 hit in both the UK and the United States. The track was Ace's only hit record and in 1977 the group disbanded. Carrack then worked as a backing musician for Frankie Miller and as a keyboardist for Roxy Music.

1980s: working solo and as a session musician
Carrack's debut solo studio album, 1980's Nightbird, was not a commercial success.

In 1981, Glenn Tilbrook recruited Carrack to join Squeeze as a replacement for long-time keyboardist Jools Holland. This new Squeeze line-up achieved international success with the studio album East Side Story, with Carrack as vocalist on the song "Tempted", their biggest US hit at the time. However, by 1982, Carrack had left the band and was replaced by keyboardist Don Snow.

Beginning in late 1981, Carrack joined Nick Lowe in a band that featured Lowe, Carrack, Martin Belmont on guitar, James Eller on bass guitar and Bobby Irwin on drums. This band, referred to as Noise to Go, existed to back both Carrack on his solo recordings, and Lowe on his, similar to the arrangement Lowe had with Dave Edmunds and Rockpile in the late 1970s. Noise to Go also backed Lowe's wife Carlene Carter on her 1981 studio album Blue Nun.

After Carrack's 1982 solo studio album Suburban Voodoo, Eller left Noise to Go, and Lowe took over bass guitar duties within the band. The band was rechristened Nick Lowe and His Cowboy Outfit, and recorded two studio albums from 1983 to 1985, with Lowe as lead vocalist. The band also backed John Hiatt on side two of Hiatt's 1983 studio album Riding with the King.

During this era, Carrack also worked as a session musician for the Smiths and the Pretenders.

Nick Lowe and His Cowboy Outfit broke up in 1985, and Carrack was contacted by Mike Rutherford of Genesis who asked him to join Rutherford's new side project, Mike + The Mechanics. Initially, Carrack and Paul Young alternated as lead vocalists for the band. Carrack sang lead on their 1985 hit "Silent Running (On Dangerous Ground)". This led to further mainstream popularity and acclaim, with Phil Collins describing Carrack as an "incredible voice" who "could sing the telephone directory".

In 1986, Carrack became a member of Roger Waters' newly formed backing band, the Bleeding Heart Band, recording tracks for the soundtrack of the animated film When the Wind Blows. The following year, Waters (still accompanied by Carrack and the Bleeding Hearts) released a solo studio album, Radio K.A.O.S. and toured the US and Europe. Carrack often filled in as an unofficial support act on the tour, usually playing "Tempted" to warm up the crowd.

Building on the success of Mike + The Mechanics, Carrack was able to reestablish his solo career in 1987 with the hit studio album One Good Reason, and the accompanying hit single "Don't Shed a Tear", which reached number nine on the Billboard Hot 100. From this point forward, Carrack consistently maintained both a solo career and a career in Mike + The Mechanics. This band recorded and toured irregularly due to Rutherford's commitments with Genesis.

In 1989, Mike + The Mechanics had a UK number two and US number one hit with "The Living Years", on which Carrack again sang lead. Also in 1989, Carrack recorded "Romance", a duet with Terri Nunn from the Los Angeles-based synth-pop band Berlin. The song appeared on the soundtrack to the movie Sing, starring Peter Dobson and Lorraine Bracco.

1990s: solo and collaborations
In the 1990s Carrack's solo career went into abeyance for a few years, although he maintained a career as a session musician. He also continued working with Mike + The Mechanics, who recorded throughout the decade. During this time Carrack played keyboards in the band and also began to co-compose, with Rutherford, some of the band's songs.

In 1990, Carrack rejoined Roger Waters for the ground-breaking live stage show of The Wall – Live in Berlin in front of a crowd of 250,000. He sang "Hey You" and was one of the performers on "The Tide Is Turning" with Waters, Joni Mitchell, Cyndi Lauper, Bryan Adams and Van Morrison.

In 1991, Carrack sang the fourth verse on Paul Young's cover version of the Crowded House hit "Don't Dream It's Over", released on Young's compilation album From Time to Time – The Singles Collection.

In 1993, Carrack joined with bassist Tony Levin, drummer Steve Ferrone, guitarist Phil Palmer and keyboardist and producer Rupert Hine to form a band known as Spin 1ne 2wo. They released one album, a self-titled project, made up of classic rock covers including songs by Jimi Hendrix, the Who, Led Zeppelin, Blind Faith, Steely Dan and Bob Dylan. He dueted with Beth Nielsen Chapman on "In the Time It Takes".

Also in 1993, Squeeze had Carrack return for their tenth studio album Some Fantastic Place and a subsequent tour. With Carrack on vocals, the band re-recorded their hit "Tempted" for the soundtrack to the movie Reality Bites (1994). Carrack once again left Squeeze, however, after about a year.

Following his second stint with Squeeze, Carrack joined forces with Timothy B. Schmit and Don Felder of the Eagles for an ambitious, but ultimately unrealised, recording project. Schmit and Felder soon reunited with the rest of the Eagles and their Hell Freezes Over live album/studio album, bringing with them one of the songs Carrack had co-written, "Love Will Keep Us Alive." It was recorded by the Eagles and won an ASCAP award as being the most-played song in the US in 1995. The same year, Mike + The Mechanics scored yet another top 20 hit, "Over My Shoulder". It not only featured Carrack on lead vocals, but was the first Mechanics hit to be co-written by him.

In 1996, Carrack resumed his solo career with the studio album Blue Views. Carrack also contributed Hammond organ parts to four songs on Ezio's 2000 studio album Higher.

2000–present
Carrack maintains an active solo career, as well as his career as a session musician and songwriter, touring solo in 2002, mostly opening for bands such as Supertramp. He also served as the sole lead vocalist for Mike + The Mechanics following the death of Paul Young in 2000. In 2003 Carrack toured with Ringo Starr & His All-Starr Band performing his hit songs including "How Long?", "Tempted" and "The Living Years". In 2004, Carrack left the Mechanics following the release of Rewired, their only studio album with Carrack as sole lead vocalist. After a lull in Carrack's career, in 2007 the Eagles covered Carrack's "I Don't Want to Hear Anymore" on their long-awaited reunion album Long Road Out of Eden. The album went to number one in the US, UK, Australia, New Zealand and several other countries.

In September 2004, Carrack joined with other notable artists for The Strat Pack concert at Wembley, celebrating the 50th anniversary of the Fender Stratocaster. Carrack delivered vocal performances on "How Long?", Bob Dylan's "All Along the Watchtower", the Beatles' "While My Guitar Gently Weeps", and Genesis's "I Can't Dance".

In May 2009, Carrack embarked on a tour of Germany, supported by Canadian artist Brendan Croskerry. In 2010, Carrack released the studio album A Different Hat, with the Royal Philharmonic Orchestra, arranged by David Cullen. Two years later in 2012, Carrack returned with the soul-inspired studio album Good Feeling.

In 2012, Carrack was the subject of an hour-long BBC Four television documentary Paul Carrack: The Man with the Golden Voice. In the same year, Carrack was one of the recipients of the BASCA Gold Badge Award in recognition of his unique contribution to music.

In February 2013, Carrack helped to kick off Eric Clapton's 50th anniversary tour, "Old Sock", celebrating the 50th year that Clapton had been a professional musician. Carrack sang lead vocals on "Tempted", "How Long", and closed the show with "High Time We Went".

He also in 2013, took part in the BBC Four programme Please Please Me: Remaking a Classic to celebrate 50 years since the Beatles debut studio album, where he recorded his own version of "Misery".

In May 2015, Carrack helped Clapton celebrate his 70th birthday with a concert held at Madison Square Garden on 1 and 3 May, along with the other members of Clapton's band. The birthday celebration continued later in May at the Royal Albert Hall in the UK. In 2019, Carrack played Hammond organ and sang on Clapton's Live in Concert 2019 world tour, playing their first-ever concert in Dresden, Germany as part of the Dresden Music Festival.

On 19 February 2021, a new single "You're Not Alone" was released across all digital platforms via Carrack's own independent label Carrack-UK. It was also announced that a new studio album, One on One, would be issued in June 2021. After Carrack contracted shingles in the spring, delaying the album's completion, the release date was pushed back to September 17.

Session work
Carrack's distinctive voice and keyboard skills have kept him in demand as a session musician on many projects. Some of his credits include:
 Synthesizer, organ, and piano on Roxy Music's studio albums Manifesto (1979), Flesh + Blood (1980), and Avalon (1982)
 Piano on the Pretenders studio album Learning to Crawl (1983)
 Keyboards on the Smiths' eponymous debut studio album, The Smiths (1984)
 Lead vocals on Roger Waters' Radio K.A.O.S. (1987); keyboards and vocals on its subsequent tour
 Organ on Elton John's Made in England (1995) and The Big Picture (1997)
 Organ and vocals on B.B. King's studio album Deuces Wild (1997)
 Keyboards on Simply Red's studio album Blue (1998)
 Touring with Ringo Starr's All-Starr Band (2003)

In 1997, Carrack played organ for Elton John on the single "Something About the Way You Look Tonight". It was coupled with "Candle in the Wind 1997" on a double A-sided single, which set a new record for best selling single of all time.

Discography

Studio albums
 Nightbird (1980)
 Suburban Voodoo (1982)
 One Good Reason (1987)
 Groove Approved (1989)
 Blue Views (1995)
 Beautiful World (1997)
 Satisfy My Soul (2000)
 Groovin' (2001)
 It Ain't Over (2003)
 Winter Wonderland (a.k.a. A Soulful Christmas) (2005)
 Old, New, Borrowed and Blue (2007)
 I Know That Name (2008)
 A Different Hat (2010)
 Good Feeling (2012)
 Rain or Shine (2013)
 Soul Shadows (2016)
 These Days (2018)
 One on One (2021)
 Don't Wait too Long (2023)

Further reading
 The Rolling Stone Encyclopedia of Rock & Roll, Fireside, 2001, p. 4.
 Buckley, Peter. The Rough Guide to Rock, Rough Guides, 2003, p. 3.
 Mann, Brent. 99 Red Balloons...and 100 Other All-Time Great One-Hit Wonders, Citadel Press, 2003, p. 120.
 Huntley, Elliot J. Paul Carrack: A Tribute - I Know That Name, Pickard Communication, 2013.

References

External links

 Solo singles discography Paul Carrack, Spin 1ne 2wo, Ace comprehensive discography
 Paul Carrack biography at World of Genesis
 A House of Many Rooms – Mike + The Mechanics fansite

1951 births
Living people
20th-century English singers
21st-century English singers
20th-century multi-instrumentalists
21st-century multi-instrumentalists
Squeeze (band) members
Roxy Music members
Mike + The Mechanics members
British soft rock musicians
English male guitarists
English male singers
English male singer-songwriters
English singer-songwriters
English multi-instrumentalists
English soul singers
English male songwriters
English rock guitarists
English rock keyboardists
Musicians from Sheffield
Chrysalis Records artists
Vertigo Records artists
Columbia Records artists
Compass Records artists
Ringo Starr & His All-Starr Band members
Madness (band) members

Paul Carrack


Un quadcopter, denumit și elicopter quadrotor sau quadrotor, este un elicopter multirotor care este ridicat și propulsat de patru rotoare. Quadcopters sunt clasificate ca nave cu rotor, spre deosebire de aeronave cu aripi fixe, deoarece ridicarea lor este generata de un set de rotoare (elice orientate vertical).

Quadcopters utilizează în general două perechi de elice fixe; doua în sens orar (CW) și doua în sens invers acelor de ceasornic (CCW). Acestea utilizează variația independentă a vitezei fiecarui rotor pentru a obține controlul. Prin schimbarea vitezei fiecarui rotor este posibilă generarea în mod specific a unei împingeri totale dorite; pentru a localiza centrul de împingere atât lateral cât și longitudinal; și pentru a crea un cuplu total dorit sau o forța de întoarcere.

Quadcopters diferă de elicopterele convenționale, care utilizează rotoare și sunt capabile să modifice înclinarea lamelor lor dinamic, în timp ce se mișcă în jurul rotorului. În primele zile ale zborului, quadoptrii (denumiți apoi ca "quadrotori" sau "elicoptere") au fost văzuți ca soluții posibile la unele dintre problemele persistente în zborul vertical. Problemele legate de controlul inductiv (precum și problemele de eficiență provenite de la rotorul coadă, care nu genereaza o ridicare utilă) pot fi eliminate prin contra-rotație, iar lamele relativ scurte sunt mult mai ușor de construit. În anii 1920 și 1930 au apărut numeroase desene și modele. Acestea au fost printre primele vehicule de lansare și aterizare verticale (VTOL), mai grele decât aerul. Cu toate acestea, prototipurile timpurii au avut de suferit performanțe slabe , iar prototipurile ulterioare au necesitat prea multa încarcatura de lucru pilot, din cauza maririi slabe a stabilității  și a autorității de control limitate.

La sfîrșitul anului 2000, avansurile in electronică a permis producția de controale de zbor ieftin, accelerometru (IMU), sisteme de poziționare globală și camere de luat vederi. Acest lucru a condus la configurarea quadcopter devenind popular pentru vehiculele aeriene făra pilot. Cu dimensiunile și manevrabilitatea lor, aceste quadcoptere pot fi transportate atât în interior, cât și în aer liber.

La o marime mică, quadcopterile sunt mai ieftine și mai durabile decât elicopterele convenționale datorită simplității lor mecanice.  Lamele lor mai mici sunt de asemenea avantajoase, deoarece posedă o energie cinetica mai mică, reducând capacitatea lor de a provoca daune. Este de asemenea, posibilă montarea quadcopterelor cu dispozitive de protecție care închid rotoarele, reducând în continuare potențialul de deteriorare.  Cu toate acestea, pe măsura ce crește mărimea quadcopatoarele fixe de propulsie dezvoltă dezavantaje față de elicopterele convenționale. Creșterea dimensiunii paletelor crește impulsul. Aceasta înseamnă că modificările vitezei lamelor durează mai mult, ceea ce are un impact negativ asupra controlului. Elicopterele nu se confruntă cu această problemă, deoarece mărirea dimensiunii discului rotor nu influențează în mod semnificativ capacitatea de a controla pasul lamelor.

Datorită ușurinței lor de construcție și de control, aeronavele quadcopter sunt frecvent utilizate ca proiecte de aeronave model.

Istoric

Încercări timpurii
Breguet-Richet Gyroplane (1907)
Un elicopter cu patru rotoare proiectat de Louis Breguet. Aceasta a fost prima aeronava cu aripi rotative care se ridica de pe sol, deși numai în zborul legat la o altitudine de câțiva metri. În 1908 a fost raportat că a zburat "de mai multe ori".

Oehmichen No.2  (1920)
Etienne Oehmichen a experimentat modelele rotorcraft în anii 1920. Printre cele șase proiecte pe care le-a încercat, elicopterul său nr.2 avea patru rotoare și opt elice, toate conduse de un singur motor. Unghiul acestor lame ar putea fi modificat prin deformare. Cinci dintre elice, care se roteau în plan orizontal au stabilizat mașina lateral. Un alt elice a fost montat la nas pentru direcție. Perechea de elice care a rămas a funcționat ca propulsie înainte. Aeronava a prezentat un grad considerabil de stabilitate și o creștere a preciziei de control pentru timpul său și a efectuat peste o mie de zboruri de testare în timpul anilor 1920. Pâna în 1923 a reușit să rămâna în aer pe câteva minute, iar la 14 aprilie 1924 a stabilit prima înregistrare FAI pentru elicoptere de 360 m (397 m). A demonstrat abilitatea de a finaliza un curs circular , iar mai târziu a finalizat primul zbor cu circuit închis de 1 kilometru (0.62 mi) de către o navă cu rotor.

elicopterul de Bothezat (1922)
Dr. George de Bothezat și Ivan Jerome au dezvoltat această aeronavă, cu rotoare cu șase lozime la sfârșitul unei structuri în forma de X. Două elici mici cu pas variabil au fost utilizate pentru controlul tracțiunii și înclinarii. Vehiculul a utilizat controlul pasajului colectiv. Construit de US Air Service, acesta a făcut primul său zbor în octombrie 1922. Aproximativ 100 de zboruri au fost făcute pâna la sfârșitul lui 1923. Cu toate că a demonstrat fezabilitatea, a fost subevaluat lipsit de raspuns, mecanic complex și susceptibil de probleme de fiabilitate. Volumul de lucru pilot a fost prea mare în timpul mușcăturii pentru a încerca mișcarea laterală.

Convertizorii modelului A Quadrotor (1956)
Acest elicopter unic a fost conceput pentru a fi prototipul unei linii de elicoptere mult mai mari civile și militare quadrotor. Designul a inclus două motoare care au condus patru rotoare printr-un sistem de curele v. Fluturat cu succes de mai multe ori la mijlocul anilor 1950, acest elicopter a dovedit designul quadrotor și a fost de asemenea, primul elicopter cu patru rotoare pentru a demonstra un zbor de succes înainte. Din cauza lipsei de comenzi pentru versiuni comerciale sau militare, proiectul a fost reziliat. Convertiții au propus modelul E, care ar avea o greutate maxima de 19 t, cu o sarcină utilă de 4.9 t peste 300 de mile și cu o viteză de 278 km / h.

Curtiss-Wright VZ-7 (1958)
Curtiss-Wright VZ-7 a fost o aeronava VTOL proiectată de compania Curtiss-Wright pentru Armata SUA. VZ-7 a fost controlat prin schimbarea tracțiunii fiecăreia dintre cele patru elice.

Evoluțiile recente
În ultimele decenii, vehiculele aeriene fără pilot pe scara mică au fost utilizate pentru multe aplicații. Nevoia de aeronave cu o mai mare manevrabilitate și capacitate de a se deplasa a condus la o creștere a cercetării quadcopter. Designul cu patru rotoare permite quadcopter-urilor să fie relativ simple în design, dar foarte fiabile și manevrabile. Cercetarea continuă să mărească abilitățile quadcopterelor, făcând progrese în comunicarea cu mai multe ambarcațiuni, explorarea mediului și manevrabilitatea. Dacă aceste calități în dezvoltare pot fi combinate, quadcopterile ar fi capabile de misiuni autonome avansate, care în prezent nu sunt posibile cu alte vehicule.

Unele programe curente includ:
 Conceptul Bell Boeing Quad TiltRotor ia în continuare conceptul de quadcopter fix, combinându-l cu conceptul rotorului de înclinare pentru un transport militar propus C-130.

 AeroQuad și ArduCopter sunt proiecte hardware și software open source bazate pe Arduino pentru construcția DIY a quadcopterelor.
 Parrot AR.Drone este un mic quadcopter controlat de radio cu camere atașate de el, construite de Parrot SA, concepute pentru a fi controlate de telefoane inteligente sau dispozitive comprimate.
 Nixie este o mică dronă echipată cu cameră care poate fi purtată ca o bandă.
 Airbus dezvoltă un quadcopter cu baterie care să acționeze ca un taxi aerian urban, la început cu un pilot, dar potențial autonom în viitor.

Mai multe proiecte de aparate foto-video au devenit transformate în eșecuri comerciale de profil:
 Zano (drone) - un proiect Kickstarter de înaltă calitate pentru a construi un aparat de fotografiat quadcopter, Zano a eșuat dupa ce a livrat doar o mică parte din comenzile sale într-o stare parțial nefuncțională
 Lily Camera - o pornire care încearcă să facă o dronă cu cameră quadcopter, în judecată de procurorul districtului din San Francisco, după ce a închis-o fără să îndeplinească vreuna din precomenzile sale.

În iulie 2015, un videoclip a fost postat pe YouTube de un quadcopter în aer care arde un pistol într-o zona împădurita, provocând probleme de reglementare.

Aplicații

Platforma de cercetare
Quadcopters este un instrument util pentru cercetătorii universitari de a testa și evalua idei noi într-o serie de domenii diferite, inclusiv teoria controlului zborului, navigației, sistemului în timp real și robotică. În ultimii ani, numeroase universități au arătat că quadoptrii efectuează manevre aeriene din ce în ce mai complexe. Swarme de quadcoptere pot să se alimenteze în mijlocul aerului, sa zboare în formațiuni  și să efectueze în mod autonom rutine de zbor complexe, cum ar fi flips , darting prin cercuri.

Există numeroase avantaje pentru utilizarea quadcopterelor ca platforme de testare versatile. Acestea sunt relativ ieftine, disponibile într-o varietate de dimensiuni, iar designul lor simplu mecanic înseamnă că pot fi construite și întreținute de amatori. Datorită naturii multidisciplinare a operării unui quad-copter, cadrele universitare din mai multe domenii trebuie să colaboreze pentru a face îmbunătățiri semnificative ale modului în care quadcopterii lucrează. Proiectele Quadcopter sunt de obicei colaborări între specialiști în informatică, inginerie electrică și specialiști în inginerie mecanică.

Aplicarea militara și de drept
Vehiculele aeriene fără pilot Quadcopter sunt utilizate pentru supravegherea și recunoașterea de către agenții militare și de aplicare a legii, precum și misiuni de căutare și salvare în mediile urbane . Un astfel de exemplu este cercetașul Aeryon, creat de compania canadiana Aeryon Labs , un mic UAV care se poate mișca liniștit și poate folosi o cameră pentru a observa oamenii și obiectele de pe teren. Compania susține că quadrotorul a jucat un rol-cheie într-un raid de droguri în America Centrală, asigurând supravegherea vizuală a unui compus de traficanți de droguri (Aeryon a refuzat să numească țara exactă și să furnizeze alte detalii specifice).

După ce un quadcopter de agrement (sau "drone") sa prăbușit în peluza casei albe, în dimineața zilei de 26 ianuarie 2015, serviciul secret a început o serie de zboruri de testare a unui astfel de echipament pentru a elabora un protocol de securitate împotriva quadcopters.

În timpul bătăliei de la Mosul s-au raportat că quadcopterile și dronele disponibile în comerț au fost folosite de statul islamic din Irak și de Levant (ISIL) ca platforme de supraveghere și de livrare a armei folosind leagăne improvizate pentru a plasa grenade și alți explozivi. Dispozitivul ISIL a devenit o țintă a avioanelor de război a Forțelor Aeriene Regale.

Fotografie

Cea mai mare utilizare a quadcopterelor în SUA a fost în domeniul imaginilor aeriene. UAV-urile Quadcopter sunt potrivite pentru această slujbă datorită naturii lor autonome și economiilor imense de costuri.  Dronele au fost de asemenea, utilizate pentru a fotografia cu pictura ușoară.

Presa
În 2014, The Guardian a relatat, că mass-media importante au început să depuna eforturi serioase în explorarea utilizării robotului, pentru raportarea și verificarea știrilor despre evenimente care includ inundații, proteste și razboaie.

Unele instituții media și ziare folosesc telefoane pentru a capta fotografii ale unor celebrități.

Drone-livrare
În decembrie 2013, Deutsche Post a adunat o atenție mediatică internațională cu proiectul Parcelcopter, în cadrul căruia compania a testat expedierea produselor medicale prin livrare prin drona. Folosind un quadrocopter microdrones md4-1000, ambalajele au fost transportate de la o farmacie pe râul Rin. A fost prima livrare a pachetelor civile prin drone.

Operațiuni umanitare
Quadcopters sunt folosite pentru o mare varietate de aplicații umanitare, de la dezastre la conservarea animalelor. În timpul uraganului Harvey, mulți piloți cu quadcopteri aflați la dispoziția lor au coborât în orașul Houston, Texas, pentru a oferi asistența primilor respondenți.

Arta
Quadcopters au fost de asemenea, utilizate în diferite proiecte de artă, dar fară a se limita la fotografia cu drona. Cel puțin o dronă a demonstrat fezabilitatea de a picta graffiti pe un perete cu vopsea cu pulverizare . Acestea pot fi folosite în arta performantă cu noi grade de control pozițional care permite noi utilizări ale marionetelor, personajelor, luminilor și camerelor de luat vederi.  Acestea au fost de asemenea folosite în spectacolele de lumină , inclusiv cele mai proeminente în show-ul din 20 februarie 2017 Super Bowl LI, în care Lady Gaga, într-un segment preînregistrat a fost însoțită de un roi de 300 drone care formează un steag american pe cer.

Sport
Quadcopters sunt folosite peste tot în lume pentru curse (cunoscute și sub numele de "racing drone") și evenimente freestyle.  Curse și quadcoptere freestyle sunt construite pentru viteză și agilitate. Dronele de tip freestyle tind să aibă o dimensiune relativ mică, cu 250 mm între arborii de propulsie.

Există cel puțin două organizații / promoții internaționale de curse cu dion, inclusiv Liga Racing Drone  și Multi GP.

Lege

In Statele Unite
În Statele Unite, legalitatea utilizării aeronavelor comandate de la distanță în scopuri comerciale a fost sursa problemelor juridice. Raphael Pirker, fotograf profesionist a fost amendat de FAA în 2012 pentru "punerea în pericol a oamenilor pe teren" (o infracțiune de reglementare) după ce a folosit o aripă fixă. Zephyr - un model de avion model de tip "Styrofoam de cinci kilograme" fotografii aeriene ale campusului Universitații din Virginia în 2011.  În martie 2014, un judecator federal de drept administrativ a decis în favoarea lui Pirker, determinând că drona lui era o "aeronavă model" și astfel nu se supunea reglementarilor FAA privind alte tipuri de aeronave. FAA a apelat la Comitetul Național pentru Siguranța Transporturilor; NTSB a numit un nou judecator de drept administrativ care a răsturnat constatarea anterioară și a hotarât că, în temeiul actului de autorizare al FAA, FAA a fost competentă să reglementeze "orice invenție, utilizată sau proiectată să navigheze sau să zboare în aer", indiferent dacă era fară pilot sau cu echipaj. Pirker a fost amendat cu 10.000 de dolari, dar în ianuarie 2015 a soluționat problema cu FAA, fiind de acord să plătească o amenda de 1.100 de dolari fără a recunoaște vina.

Începând din martie 2015, Statele Unite au creat o politică intermediară pentru utilizarea legală a vehiculelor aeriene fără pilot pentru uz comercial, în care fiecare operator poate solicita o derogare depusă în conformitate cu secțiunea 333 cu FAA. Începând cu august 2015, FAA a acordat peste 1300 de petiții diferitelor cazuri de utilizare și industrii. În plus, FAA a început discuții în noiembrie 2015 pentru a solicita tuturor pasionaților să înregistreze de asemenea, drone personale pe site-ul FAA .

Pe lânga cerința de înregistrare, FAA a lansat de asemenea, diferite cerințe operaționale după cum urmează:
 Zbor numai sub 400 de metri deasupra solului.
 Operatorul trebuie sa mențină contactul vizual cu aeronava în orice moment.
 Nu zburați lânga avioane cu echipaj, în special în apropierea aeroporturilor.
 Nu zburați peste grupuri de persoane, stadioane sau evenimente sportive.
 Nu zburați în apropierea eforturilor de intervenție în caz de urgență, cum ar fi locurile de incendiu sau incendiile forestiere.

Zona dinamică
Fiecare rotor produce atât o forță și un cuplu în jurul centrului său de rotație, cât și o forță de tracțiune opusă direcției de zbor a vehiculului. Dacă toate rotoarele se rotesc la aceeași viteză unghiulară, cu rotoarele unul și trei rotative în sensul acelor de ceasornic și rotoarele doi și patru în sens invers acelor de ceasornic, cuplul aerodinamic net și deci accelerația unghiulara pe axa de înclinare este exact zero, ceea ce înseamnă că nu este nevoie pentru un rotor de coadă ca și pe elicopterele convenționale. Coborârea este indusa prin nepotrivirea echilibrului în cuplurile aerodinamice (adica prin deplasarea comenzilor de împingere cumulative între perechile de lame contra-rotative)

Configurația coaxială

Pentru a permite o mai mare putere și stabilitate la o greutate redusa, un quadcopter ca orice alt multirotor, poate folosi o configurație coaxială a rotorului. În acest caz, fiecare braț are două motoare care rulează în direcții opuse (una orientată în sus și una orientată în jos).

Structura mecanică
Componentele mecanice principale necesare pentru construcție sunt cadrul, elicele (fie pas cu pas fix sau pas variabil), și motoarele electrice. Pentru performanțe optime și algoritmi de control simplificați, motoarele și elicele ar trebui sa fie amplasate echidistant. Recent, compozitele din fibră de carbon au devenit populare datorită greutății lor ușoare și rigiditații structurale.

Zbor autonom
Quadcopters și alte multicoptere pot fi folosite adesea autonom. Mulți controlori de zbor moderni utilizeaza software care permite utilizatorului sa marcheze "puncte de parcurs" pe o hartă, la care quadcopterul va zbura și va efectua sarcini, cum ar fi aterizarea sau câștigarea altitudinii. Sistemul pilot PX4 autopilot, o combinație software / hardware open-source în dezvoltare începând cu anul 2009, a fost adoptat deopotrivă atât de către pasionați, cât și de companiile producătoare de mașini pentru a oferi proiectelor quadcopter capabilități de control al zborului. Alte aplicații de zbor includ controlul mulțimii între mai multe quad-coptere în care datele vizuale ale dispozitivului sunt folosite pentru a prezice unde se va muta în continuare mulțimea și la rândul său direcționează quadcopterul către următorul punct de referință corespunzator.

Referințe

Linkuri externe
 UPenn GRASP Laboratory
 ETH Zurich Research on Quadrotors
 FAA UAS Model Aircraft Operations safety guidelines
 TED Raffaello D'Andrea: The astounding athletic power of quadcopters

Avioane fără pilot
Drone

Quadcopter


Gorovići su naselje u Boki kotorskoj, u općini Kotor.

Zemljopisni položaj

Povijest

Stanovništvo

Nacionalni sastav po popisu 2003.
 Srbi -  30
 Crnogorci -  14

Uprava

Gospodarstvo

Kultura

Znamenitosti

Šport

Izvori

Vanjske poveznice

Naselja u Boki kotorskoj

Gorovići (Kotor, Crna Gora)


Affenpinscher (okunuş: Afınpinşa), Almancada maymun köpek anlamına gelmektedir. Bu köpek diğer teriyerler gibi küçük kemiricileri avlamak için kullanılmaktadır, aynı zamanda bir süs köpeğidir, apartman hayatına uyumludur.

Özellikler
 Renk: Siyah, gri, gümüş, siyah ve bronz
 Köken: Almanya
 Kullanım amacı: Küçük kemirgen avı, süs köpeği
 Boy: 23 – 29 cm
 Kilo: 3 – 4 kg
 Yaşam süresi:12-14 yıl
 özünde bir teriyer olmakla birlikte, hareketli, meraklı, cesur ve inatçıdır. Aktif ve dayanıklı olmasının yanında fare ve sıçanları yakalayacak kadar atik ve kıvraktır. Aynı zamanda oyuncu ve yaramaz tavırlarıyla şaklabanlıklar yapmayı sever. Havlama ve tırmanma eğilimi vardır. Teriyerlerin cogundan farklı olarak diğer köpekler ve petlerle iyi geçinir. Sahibine ve dostlarına karşı inanılmaz bir bağlılık gösterir. Genellikle sakin huylu olmasına rağmen bir tehdit oluştuğunda korkusuz ve atılgandır. Bu küçük köpek için ideal ailenin güçlü bir espri anlayışı olmalı ve eğlenceyi sevmelidir.

Sağlık

Affenpinscher ırkı genel olarak sağlıklı bir genetiğe sahiptir ancak bu ırkta omurilikte sıvı dolu bir kist oluşumu görülebilir. Bu hastalık syringomyelia olarak isimlendirilir ve nörolojik bir hastalıktır.

Galeri

Kaynakça

Dış bağlantılar

 Affenpinscher Irk Standartları
 Affenpinscher Cinsi
 Affenpinscher ırk bilgileri
 Affenpinscher fotoğrafları

Köpek ırkları
Teriyerler
Refakatçi ve süs köpekleri

Affenpinscher


يسعد صباحك برنامج تلفزيوني يبث على التلفزيون الأردني صباح يوم الجمعة على القناة الأولى ولمدة 3 ساعات، يعرض العديد من الفقرات المتنوعة وبعض الآثار من القرى والبلدات في الأردن أخرجته المخرجة الراحلة فكتوريا عميش منذ العام 1991 وحتى العام 2006.

مواعيد البث
 التوقيت الصيفي : الساعة العاشرة صباحا.
 التوقيت الشتوي : الساعة التاسعة صباحا.

مذيعات ومذيعوا البرنامج
 منتهى الرمحي
 لارا طماش
 سالي الأسعد
 أسيل الخريشا
 لانا القسوس
 رنا سلطان
 ضياء العوايشة
رندة كرادشة
حازم رحاحلة
أشرف شطناوي

توقف البرنامج
لم يتوقف بث البرنامج منذ البدء ببثه في العام 1994 إلا في حالات خاصة، ويتوقف بث البرنامج في شهر رمضان في كل عام.

فقرات البرنامج
 حالة الطقس لأسبوع كامل
 فارس الحلقة، باستضافة شخصية لمواطن أردني.

المصادر والمراجع

 التلفزيون الأردني

انظر أيضا
 أردن
 إعلام

وروابط خارجية
 موقع التلفزيون الأردني

برامج تلفزيونية أردنية

يسعد صباحك


Ibrahim Traoré (Burquina Fasso,  1988) é um oficial militar burquinense. Traoré é o líder interino de Burquina Fasso desde o golpe de Estado de 30 de setembro de 2022 que derrubou o presidente Paul-Henri Sandaogo Damiba.

Biografia
Ibrahim Traoré nasceu por volta de 1988. Estudou na Universidade de Ouagadougou, onde fez parte da Associação de Estudantes Muçulmanos. Ele se juntou ao exército de Burquina Fasso em 2010 e foi promovido a capitão em 2020. Sua associação com as forças especiais "Cobra", uma unidade antiterrorista fundada em 2019, é contestada. De acordo com várias fontes, como BBC, Al Jazeera e Die Tageszeitung, ele fez parte da unidade. No entanto, a revista de notícias Jeune Afrique afirmou que ele não estava associado com a unidade "Cobra" e, em vez disso, serviu em um regimento de artilharia.

Traoré fazia parte do grupo de oficiais do exército que apoiou o golpe de Estado de Burquina Fasso em janeiro de 2022 e levou ao poder a junta militar Movimento Patriótico para a Salvaguarda e Restauração. Ele serviu como chefe de uma unidade militar em Kaya, uma cidade no norte de Burquina Fassso, como parte da unidade "Cobra" ou de uma unidade de artilharia. Ele foi um dos muitos oficiais mais jovens que lutaram contra os rebeldes na linha de frente durante a insurgência jihadista em Burquina Fasso.

Muitos apoiadores do golpe de janeiro ficaram insatisfeitos com o desempenho de Paul-Henri Sandaogo Damiba, o líder da junta, em relação à sua incapacidade de conter a insurgência jihadista. Traoré alegou mais tarde que ele e outros oficiais haviam tentado fazer com que Damiba "se reorientasse" para a rebelião, mas acabou optando por derrubá-lo pois "suas ambições estavam se desviando do que nos propusemos fazer". Além disso, houve atrasos no pagamento das tropa da "Cobra". Quando os golpistas lançaram o golpe em 30 de setembro, Traoré ocupava o posto de capitão e tinha 34 anos. A operação foi realizada com apoio da unidade "Cobra". Traoré declarou-se o novo chefe do Movimento Patriótico para a Salvaguarda e Restauração.

Militares de Burquina Fasso
Insurreição jihadista no Burquina Fasso
Governantes que tomaram o poder por golpe de Estado
Presidentes de Burquina Fasso

Ibrahim Traoré


Heinrich Hentzi, din 1844 Heinrich Hentzi Edler von Arthurm, () a fost un general maghiar din armata Imperiului Austriac. El a devenit renumit pentru apărarea orașului Buda și a castelului Buda în Asediul Budei din anul 1849, refuzând să capituleze în fața rebelilor unguri și continuând să rămână loial până la capăt împăratului austriac.

Cariera militară
Provenea dintr-o familie cu origine elvețiană. Unchiul său, Samuel Hentzi, a fost un poet și revoluționar elvețian, care a organizat o conspirație împotriva ordinii constituționale din Elveția și, prin urmare, a fost executat pe 17 iulie 1749. Familia Hentzi a fost nevoită să fugă și s-a stabilit în orașul maghiar Debrețin.

Născut la Debrețin, Hentzi s-a înrolat în Armata Austriacă în septembrie 1804 și a făcut parte din trupele de geniu. După un an, la 1 septembrie 1805, a fost avansat Oberleutnant, apoi, la 1 martie 1809, Kapitänleutnant. A participat la Războaiele Napoleoniene din 1805, 1809, 1813 și 1814. În campania din Germania din 1813 s-a aflat mai întâi în garnizoana din Olomouc, apoi a participat la luptele pentru apărarea fortului Komárom și la operațiunile militare de pe insula Žitný, pentru care a fost lăudat de generalii Hesse-Homburg și Wimpfen. În ianuarie 1814 a luat parte la blocada din Auxonne și bătăliile de la Lyon și Voreppe.

După război a continuat să urce în ierarhia militară și a îndeplinit funcții militare în diferite garnizoane. A fost avansat maior (5 iulie 1828), locotenent-colonel (23 iunie 1834) și colonel (19 martie 1841). Apoi, la 16 august 1842, a fost numit comandant al corpului de pionieri. Pentru faptele sale de arme a fost înnobilat la 17 iunie 1844, primind titlul de Edler von Arthrum.

La 9 mai 1848 a fost avansat general-maior. El a servit timp de trei luni pe postul de comandant de brigadă la Cracovia, în subordinea feldmareșalului Franz Schlik, după care a fost numit comandant militar al cetății Petrovaradin. A preluat această funcție de comandă la 22 septembrie 1848 și a depus jurământul pe noua constituție a Ungariei. În timpul Revoluției Maghiare a fost pus sub supraveghere la 21 octombrie 1848 deoarece a refuzat să se alăture Armatei Revoluționare Maghiare. La 17 decembrie 1848 a fost trimis sub escortă la Buda ca prizonier de război pentru a fi judecat acolo. În 5 ianuarie 1849, odată cu intrarea în Buda a trupelor imperiale conduse de feldmareșalul Windischgrätz, generalul Hentzi și-a recăpătat libertatea. Feldmareșalul l-a numit comandant militar al orașului și castelului Buda. Castelul era ruinat, iar Hentzi l-a reparat și consolidat pentru a putea face față atacurilor maghiare.

Apogeul carierei militare a lui Hentzi a fost atins în aprilie 1849, atunci când, după ce trupele austriece au părăsit Pesta, a stabilit o linie de apărare pe partea dinspre Buda a Dunării, cu centrul în castelul regal. După retragerea armatei imperiale, rebelii maghiari au ajuns la 3 mai 1849 în fața castelului. Când generalul naționalist Artúr Görgei a făcut apel la originea maghiară a lui Hentzi într-o încercare de a-l convinge să predea castelul forțelor revoluționare maghiare, Hentzi i-a răspuns că, deși se născuse într-adevăr în Ungaria, va continua să rămână loial Kaiserului. Cererea de capitulare trimisă pe 4 mai 1849 de generalul Görgei conținea următoarea clauză:

Avea doar 5.000 de militari în subordine, dar a respins 20 de atacuri ale oștilor maghiare formate din 30.000 de combatanți. Hentzi von Arthurm a apărat castelul până pe 21 mai 1849, refuzând să capituleze. Pe 21 mai 1849 militarii maghiari au reușit să escaladeze zidurile castelului, iar Hentzi, pentru prinderea căruia fusese stabilită o recompensă de 5.000 de florini, a fost rănit grav. Potrivit unui raport al unui ofițer medical austriac, Hentzi a murit două zile mai târziu, pe 23 mai 1849, la ora 1 dimineața. Autoritățile austriece au susținut mult timp că generalul rănit ar fi fost maltratat de soldații maghiari, această acuzație fiind reluată și la procesul generalilor maghiari executați la Arad. De fapt, militarii maghiari l-au transportat pe rănitul Hentzi la sediul cartierului general maghiar pentru a-l proteja de furia mulțimii. Viața apărătorilor castelului din timpul asediului a fost cruțată, în ciuda ordinelor ferme ale lui Görgei. Generalul Hentzi a fost înmormântat în cimitirul din Buda.

În 1850 a fost decorat post-mortem cu crucea de cavaler a Ordinului Militar "Maria Terezia". Pictorul Fritz L'Allemand (1812-1866) a fost însărcinat, din dispoziția împăratului, să picteze un tablou care să prezinte momentul morții generalului Hentzi.

Familie
Hentzi a fost căsătorit. Singurul său fiu, Heinrich, a servit ca militar în trupele de geniu. Datorită comportamentului curajos al generalului, văduva sa a primit un cadou de 1000 de florini și o pensie viageră de 600 de florini.

Amintirea lui Hentzi
Refuzul lui Hentzi de a se alătura naționaliștilor maghiari și apărarea înverșunată a Budei au prevenit invazia Armatei Revoluționare Maghiare în Austria în primăvara și vara anului 1849.

În Ungaria el este amintit pentru bombardarea orașului Pesta în cursul asediului. Multe clădiri civile au fost distruse în timpul bombardamentului, pe care Hentzi l-a ordonat cu scopul de a descuraja trupele maghiare să continue asediul castelului, fiind terorizată astfel populația civilă. Orașul Pesta nu avea nicio importanță militară, iar generalul Görgei a hotărât să nu atace castelul de pe partea dinspre Pesta, dar a afirmat că, dacă Hentzi va bombarda Pesta, el nu-i va arăta milă.

Considerat un erou de către loialiștii habsburgici, Hentzi a fost onorat cu o statuie în Budapesta. Monumentul a fost dezvelit la 11 iulie 1852 în prezența împăratului Franz Joseph I și a cauzat mari resentimente în rândul naționaliștilor maghiari, constituind sursa tensiunilor civile din 1886. Când comandantul garnizoanei din oraș, generalul maior Ludwig Janski, a pavoazat monumentul lui Hentzi, au urmat proteste și revolte, precum și ciocniri armate si dueluri între ofițerii imperiali și naționaliștii maghiari. Tulburările au fost atât de grave, încât prințul moștenitor Rudolf a pledat pentru o intervenție armată. Nu a fost luată o astfel de măsură, dar guvernul de la Viena a refuzat să-i pedepsească pe ofițerii implicați. Generalul Janski a fost transferat la comanda unei divizii din altă parte a imperiului.

Controversa produsă de prezența statuii a scăzut în intensitate în 1899, atunci când, într-o încercare de a potoli nemulțumirile maghiarilor, monumentul lui Hentzi a fost mutat din piața centrală Sf. Gheorghe (Szent György) și amplasat în curtea interioară a școlii de cadeți din Budapesta.

Note

Lectură suplimentară
 Joseph Goutta: Zur Todtenfeier des k.k. General-Majors v(on) Hentzi und seiner Braven. (Gedicht). Ofen 1850. Digitalisat.
 Oesterreichs Helden und Heerführer. Band 3, Teil 2. 1855, p. 1456. Digitalisat.

Legături externe

 .
 .

Nașteri în 1785
Decese în 1849
Maghiari din secolul al XVIII-lea
Maghiari din secolul al XIX-lea
Militari austrieci
Militari maghiari
Oameni din Debrețin

Heinrich Hentzi


La Ruta de Rhode Island 138, y abreviada R.I. 138 (en inglés: Rhode Island Route 138) es una carretera estatal estadounidense ubicada en el estado de Rhode Island. La carretera inicia en el oeste desde la  hacia el Norte en la . La carretera tiene una longitud de 72,7 km (45.2 mi).

Mantenimiento
Al igual que las autopistas interestatales, y las rutas federales y el resto de carreteras estatales, la Ruta de Rhode Island 138 es administrada y mantenida por el Departamento de Transporte de Rhode Island por sus siglas en inglés RIDOT.

Cruces
La Ruta de Rhode Island 138 es atravesada principalmente por la I-95 en Richmond  Route 2 en South Kingstown  US 1 en North Kingstown  Route 114 en Middletown  Route 24 en Portsmouth.

Ruta 138A
La  Ruta 138A es una ruta estatal de  que pasa por Newport y Middletown, Rhode Island. La Ruta 138A es una "ruta escénica" que inicia en la intersección del Newport Bridge Access Road (Route 138) y la Autopista J.T. Connell, pasan por el centro de Newport, pasando por las playas de Newport, y al norte por Middletown se conecta con la Ruta 138.

Véase también

Referencias

Enlaces externos

 Página oficial de RIDOT

 Lista de Autopistas por estado
 Lista de sitios web de carreteras para cada estado

Carreteras estatales de Rhode Island
South Kingstown
North Kingstown
Middletown (Rhode Island)
Portsmouth (Rhode Island)
Richmond (Rhode Island)

Ruta de Rhode Island 138


Belengi (بلنگي på persisk) er en landsby i Chabahar County, Iran. Belengis befolkning er 333.

Byer i Iran

Belengi


Uma  (em inglês light machine gun, ou LMG) é uma metralhadora de peso leve projetada para ser operada individualmente, com ou sem assistente. É usada como uma arma de apoio de infantaria. Em Portugal, é também utilizada a sigla ML para se referir às metralhadoras ligeiras.

As metralhadoras leves são alimentadas por carregador ou fita. Inclusive, há modelos que são compatíveis com ambas as formas de suprimento citadas, como o FN Minimi/M249 e o Ares Shrike 5.56. Enquanto as primeiras metralhadoras leves utilizavam cartuchos de potência total (full-size), as metralhadoras leves modernas frequentemente utilizam cartuchos intermediários.

A primeira metralhadora leve do mundo a ser produzida em larga escala foi a dinamarquesa Madsen, adotada pelo Exército Real Dinamarquês em 1902.

História
Em 1903, os teóricos militares franceses notaram que as metralhadoras pesadas da época eram de pouca utilidade em ataques de infantaria. Eles determinaram que "a metralhadora deve aprender a andar". Eles pesquisaram a possibilidade de uma metralhadora leve que pudesse ser transportada por tropas. Uma tática de "andar atirando" foi teorizada, usando fogo supressivo incidental, com as tropas avançando consideradas uma ameaça mais mortal do que as balas sem mira, fazendo com que o inimigo recuasse. Os protótipos de armas não foram aprovados para produção e nenhum estava em serviço quando a Primeira Guerra Mundial começou. Os franceses rapidamente trouxeram os protótipos para produção em massa para aumentar o poder de fogo da infantaria avançando.

No final da Segunda Guerra Mundial, as metralhadoras leves geralmente eram distribuídas em uma escala de uma por secção ou grupo de combate, e o esquadrão de infantaria moderno surgiu com táticas construídas em torno do uso da metralhadora leve para fornecer fogo de supressão.

Exemplos

Década de 1900 a 1940
: Madsen (vários calibres)
: Chauchat (8×50mmR Lebel)
: Hotchkiss M1909 Benét-Mercié (8×50mmR Lebel)
: Bergmann MG 15nA (7.92x57mm Mauser)
/: Vickers–Berthier (.303 British)
/: Lewis (.303 British, .30-06 Springfield, 7,92×57mm Mauser)
: Huot Automatic Rifle (.303 British)
: Browning Automatic Rifle (.30-06 Springfield, 6,5×55mm, 7,92×57mm Mauser)
: Hotchkiss M1922 (vários calibres)
: Type 11 (6,5×50mm Arisaka)
: ZB vz. 26 (7,92×57mm Mauser)
: MAC 24/29 (7,5×54mm)
: Maxim–Tokarev (7,62×54mmR)
: Furrer M25 (7.5×55mm)
: Lahti-Saloranta M/26 (7,62×53mmR)
: Degtyaryov (7,62×54mmR)
: MG 13 (7,92×57mm Mauser)
: Mendoza C-1934 (7x57mm Mauser)
: Mendoza RM2 (7x57mm Mauser, .30-06 Springfield)
: Breda 30 (6,5×52mm Carcano)
: ZB vz. 30 (7,92×57mm Mauser)
/: MG 30 (7,92×57mm Mauser, 8×56mmR, 7×57mm Mauser)
: Bren (.303 British)
: Type 96 (6,5×50mm Arisaka)
: Type 99 (7,7×58mm Arisaka)
: M1941 Johnson (.30-06 Springfield)

Década de 1950 a 1960
: RPD (7,62×39mm)
: Vz. 52 (7,62×45mm, 7,62×39mm)
: FAL 50.41 e 50.42 (7,62×51mm NATO)
: RPK (7,62×39mm)
: Stoner 63 (5,56×45mm NATO)

Década de 1970 até atualmente
: Colt Automatic Rifle (5,56×45mm NATO)
: L86 LSW (5,56×45mm NATO)
: FN Minimi (5,56×45mm NATO)
: CETME Ameli (5,56×45mm NATO)
/: M249 (5,56×45mm NATO)
: Ultimax 100 (5,56×45mm NATO)
: Steyr AUG HBAR (5,56×45mm NATO)
: IWI Negev NG-5 (5,56×45mm NATO)
: Daewoo K3 (5,56×45mm NATO)
: Heckler & Koch MG4 (5,56×45mm NATO)
: Heckler & Koch MG36 (5,56×45mm NATO)
: INSAS LMG (5,56×45mm NATO)
: SAR-21 LMG (5,56×45mm NATO)
: Ares Shrike 5.56 (5,56×45mm NATO)
: Type 81 LMG (7,62×39mm)
/: M27 Infantry Automatic Rifle (5,56×45mm NATO)
: QJB-95 (5,8x42mm)

Ver também
Metralhadora média
Metralhadora pesada
Fuzil automático
Metralhadora de uso geral
Fuzil de assalto

Invenções da Dinamarca

Metralhadora leve


Bohdan Dariiovic Sehin (nascido em 1976, em Borshchiv, Oblast de Ternopil) é um compositor ucraniano e organizador de programas de música, mais conhecido por dirigir a Orquestra Filarmónica de Lviv depois de se formar no Conservatório de Lviv em 1999. A sua música é constantemente executada na Ucrânia e no estrangeiro.

Nascidos em 1976
Compositores da Ucrânia
Pessoas vivas
Compositores clássicos do século XXI

Bohdan Sehin


William "Will" James Solomon  (d. 20 Temmuz 1978; Hartford, Connecticut), Amerikalı eski basketbolcudur. Oyun kurucu ve şutör gard pozisyonlarında oynamaktaydı. NBA'de üç sezon ve İsrail Basketbol Ligi'nde üç sezon oynamıştır. Türkiye'de ise Efes Pilsen, Fenerbahçe ve Mersin B.B. takımlarında forma giymiştir.

Profesyonel Kariyer
2001 NBA Seçmeleri'nde Memphis Grizzlies tarafından 2.tur 32.sıradan seçildi. 2001-02 sezonu'nda Grizzlies formasıyla maç başına 5.2 sayı ortalaması ile oynadı.

NBA'de sadece bir yıl oynayan Solomon 2003 yılında Yunan ekibi Aris ile sözleşme imzaladı. Burada sadece 1 yıl forma giydi.

Yunanistan'da geçen bir sezonun ardından İsrail ekiplerinden Hapoel Jerusalem B.C. takımına transfer oldu.

2004-05 sezonunda Türkiye Basketbol Ligi ekiplerinden Efes Pilsen'e transfer oldu. Efes takımında iken kariyerinde ilk kez EuroLeague'de oynama başarısı gösterdi. Bu sezon Efes Pilsen, Türkiye Basketbol Ligi şampiyonu olmayı başardı.Yönetimle sorunlar yaşayan Wille Solomon Efes'ten ayrıldı.

Sonraki sezon Solomon İsrail'e geri döndü ve Maccabi Tel Aviv takımına transfer oldu. Burada da sadece bir sezon oynadı.

Ertesi sezon Fenerbahçe'ye transfer oldu. Burada Fenerbahçe taraftarının sevdiği bir basketbolcu haline  geldi ve taraftarlar tarafından "Sultan Solomon" şeklinde çağırılmaya başlandı. Özellikle Efes Pilsen maçlarında gösterdiği iyi performanslarla o dönemde Efes Pilsen-Fenerbahçe arasındaki 14 maçın 10'unu Fenerbahçe'nin kazanmasında önemli rol oynadı. Burada iki sezon oynadı ve toplam iki adet şampiyonlukta büyük bir pay sahibi oldu.

28 Temmuz 2008 tarihinde Toronto Raptors ile sözleşme imzaladı.

19 Şubat 2009 tarihinde Sacramento Kings'e takas edildi. Kısa bir süre sonra ise takımı tarafından serbest bırakıldı.

9 Nisan 2009 tarihinde Fenerbahçe ile yeniden anlaştı ama 7 Kasım 2009 tarihinde yeniden serbest kaldı.

2010 yılının Ağustos ayında İsrail'e geri döndü ve Hapoel Jerusalem ile anlaştı.

2011 yılının yaz aylarında ise Ukrayna takımı Cherkassky Mavpy ile sözleşme imzaladı.

Ekim 2012'de ise Mersin BB takımıyla anlaşmıştır.

Kaynakça

Dış bağlantılar
 TBLStat.net Oyuncu Profili

1978 doğumlular
Hartford, Connecticut doğumlular
Fenerbahçe SK basketbolcuları
Makkabi Tel Aviv basketbolcuları
Memphis Grizzlies basketbolcuları
Toronto Raptors basketbolcuları
Memphis Grizzlies seçimleri
Oyun kurucu basketbolcular
Yaşayan insanlar
Afrikalı Amerikalı erkek basketbolcular

Willie Solomon


A seguinte é uma lista de episódios da série do FXX, Cake.

Resumo da série

Episódios

1.ª temporada (2019)

2.ª temporada (2020)

3.ª temporada (2020)

Especiais (2020)
Oito especiais para a série foram ao ar em 2020, seis dos quais apresentavam conteúdo repaginado de outros episódios e dois dos quais apresentavam conteúdo novo. Os seis especiais repaginados incluíam "Sheet Cake: Oh Jerome, No", que apresentava todos os segmentos "Oh Jerome, No" da 1ª temporada apresentados em ordem sem a inclusão de outros segmentos, e cinco especiais "Pound Cake: Shark Lords" , cada um dos quais apresentou dois segmentos "Shark Lords" da 2ª temporada sem a inclusão de outros segmentos. Os dois especiais com novos conteúdos foram intitulados "Pound Cake: Thirsty", que era um curta-metragem original, e "Sad Day", que era um videoclipe original. Nenhum desses especiais incluiu outros segmentos.

4.ª temporada (2021)

5.ª temporada (2021)

Referências

Listas de episódios de séries de televisão dos Estados Unidos

Lista de episódios de Cake (série de televisão de 2019)


Dirty Mind is the third studio album by American singer-songwriter, and multi-instrumentalist Prince. It was released on October 8, 1980, by Warner Bros. Records and produced entirely by Prince at his home studio in Minneapolis, Minnesota earlier that year from May to June. Dirty Mind has been considered by critics to be his most creative and boldest album, setting the standard for his artistic direction in the following years.

A fusion of post-disco, new wave, funk and dance, Dirty Mind has more punk sounds than Prince's previous albums. Prince's high and feminine vocals, along with his androgynous image during the album's era, has been commended. Controversially, the album's theme is fueled by explicit topics including oral sex, threesomes, incest, and ejaculation, which has been credited for opening the doors for sexually explicit albums in the coming years.

The first single of Dirty Mind, "Uptown" reached number five on both the Billboard Hot Soul Singles and the Billboard National Disco Action Top 30 charts. Though the album only reached number 45 on the Billboard 200, it earned widespread acclaim from music critics and crossover success. Due to its fusion of genres, critics have hailed it for setting the sound for urban black music of the early 1980s. The album has been ranked by several publications as one of the greatest albums of all time.

Composition
Dirty Mind was mainly recorded in Prince's home studio throughout 1980, and several of the songs were cut in one night, giving them a sparse, demo-like quality. The title track was released as a single and described as "robotic funk" by AllMusic's Stephen Thomas Erlewine, while "When You Were Mine", notably covered by Cyndi Lauper on her album She's So Unusual, is "pure new wave pop". "Do It All Night" and "Head", a sexually explicit song about a chance meeting with a bride-to-be and seducing her with oral sex, contain "sultry funk"; "Gotta Broken Heart Again", the only ballad on the record, features "soulful crooning"; and the rock-influenced "Sister" describes incest between the song's protagonist and his older sibling ("Incest is everything it's said to be"). "Uptown" and "Partyup" are "relentless dance jams", according to Erlewine; the former became a top-five hit on the Billboard Dance and R&B charts in late 1980, and both were performed on Saturday Night Live on February 21, 1981.

Release
Dirty Mind peaked at number 45 on the Billboard 200 and number 7 on the Billboard Top Black Albums chart. On June 6, 1984, the album was certified Gold by the Recording Industry Association of America (RIAA).  Following the death of Prince in 2016, the album re-entered the Billboard 200 and also entered the album charts in France, Switzerland and the UK for the first time.

Singles
The first single, "Uptown" reached No. 101 on the Billboard Bubbling Under Hot 100 Singles but peaked within the top five of the R&B Singles chart and the Dance chart. The title track was released as the second single and was modestly successful on the R&B chart. The songs "Uptown", "Dirty Mind", and "Head" were released together, reaching the dance chart's top five. "Head" was featured in the movie Waiting to Exhale.

Critical reception and legacy

Dirty Mind was met with critical acclaim. In a rave review published by Rolling Stone in February 1981, Ken Tucker wrote that the album makes an unexpected progression from the "doe-eyed" romanticism of Prince's first two records to a "liberating lewdness" which "jolts with the unsettling tension that arises from rubbing complex erotic wordplay against clean, simple melodies", all along an "ELECTRIC surface". Specifically of Prince's performance as a vocalist, Tucker remarked on how he casually delivers lyrics with a "graceful quaver" and "exhilarating breathlessness", drawing from both "the sweet romanticism of Smokey Robinson" and "the powerful vulgate poetry of Richard Pryor". The resulting music, he said, is "cool", "dealing with hot emotions", and, "at its best ... positively filthy". Writing that same month in The Village Voice, Robert Christgau found the music's "metallic textures and simple drum patterns" comparable to both Funkadelic and the Rolling Stones, while acknowledging Prince as being in the generally shy-mannered "love-man" tradition because of his falsetto singing, but ultimately distinct in his "aggressively, audaciously erotic" character: "I'm talking about your basic fuckbook fantasies—the kid sleeps with his sister and digs it, sleeps with his girlfriend's boyfriend and doesn't, and stops a wedding by gamahuching the bride on her way to church. I mean, Mick Jagger can just fold up his penis and go home."

Retrospective appraisals have also been positive. Stephen Thomas Erlewine from AllMusic describes the album as a "stunning, audacious amalgam of funk, new wave, R&B, and pop, fueled by grinningly salacious sex and the desire to shock" and that it "set the style for much of the urban soul and funk of the early '80s". According to Michaelangelo Matos in (The New) Rolling Stone Album Guide (2004), "Dirty Mind remains one of the most radical 180-degree turns in pop history." Robert Hilburn of the Los Angeles Times describes the music as a "confident and highly danceable blend of post-disco funk and tasty, hard-line rock", Prince's songwriting contains prominently sexual lyrics. while Keith Harris of Blender credits it for setting "confessions of a sex junkie" to the sounds of "new-wave funk".

Due to Dirty Mind's fusion of genres, critics have hailed it for setting the sound for urban black music of the early 1980s. Prince's high and feminine vocals, along with his androgynous image during the Dirty Mind era, has been recognized for bringing attention to gaydar. The album's theme of explicit topics including oral sex, threesome and ejaculation has been credited for opening the doors for sexually explicit albums in the coming years. In Christgau's opinion, Prince's impact as a "commercially viable" yet "visionary" artist with the album was comparable to John Lennon, Bob Dylan, and Jimi Hendrix.

Dirty Mind has ranked highly and frequently on professional lists of the greatest albums. Pitchfork placed the album at number 87 on a list of the 100 best albums from the 1980s, while Slant Magazine ranked it 53rd on a similar list. In 2013, NME ranked it number 393 in its list of The 500 Greatest Albums of All Time. Rolling Stone has ranked it number 326 among the magazine's 500 greatest albums of all time (published in 2020) and 18th among albums from the 1980s. Based on such rankings, the aggregate website Acclaimed Music lists Dirty Mind as the 419th most acclaimed album in history, as well as the 55th from the 1980s and sixth among albums released in 1980.

Track listing

Personnel
 Prince – lead and backing vocals, electric guitars (all tracks), ARP Omni (2, 3, 5, 6), Oberheim OB-X (all but 7), clavinet (5), Yamaha CP-70 electric grand piano (3, 4, 8), Polymoog (5, 6), bass guitar (all tracks), drums (all tracks), percussion, electronic percussion
 Lisa Coleman – backing vocals (6)
 Doctor Fink – ARP Omni (1), Oberheim OB-X (6)

Technical
 Jamie Starr — engineer
 Mic Guzauski – remixer
 Bob Mockler – remixer
 Ron Garrett – assistant
 Bernie Grundman – mastering (A&M Records)
 Allen Beaulieu – photography

Charts

Weekly charts

Year-end charts

Singles
 "Uptown" (US) (#101 US, #5 US R&B, #5 US Dance)
 "Dirty Mind" (US) (#65 US R&B)
 "Do It All Night" (UK)

Certifications

References
Footnotes

Citations

Bibliography

External links

1980 albums
Prince (musician) albums
Albums produced by Prince (musician)
Warner Records albums
Albums recorded in a home studio
New wave albums by American artists

Dirty Mind


Faber-Castell este o companie germană de instrumente de scris. Este una dintre cele mai mari și mai vechi companii producătoare de pixuri, creioane, alte rechizite de birou (precum capsatoare, rigle, radiere) și rechizite artistice, precum și de instrumente de scris de lux și de articole din piele. Compania, care-și are sediul în orașul Stein, Germania, deține 14 fabrici și 20 de unități comerciale în întreaga lume. Faber-Castell Group dispune de un personal format din aproximativ 7.000 de angajați și are afaceri în mai mult de 100 de țări. Membrii familiei Faber-Castell continuă să dețină funcții de conducere în cadrul societății.

Fabrici
Compania are 14 fabrici (în 10 țări), care produc în principal instrumente de scris.

Istoricul corporației

]]

Fondată în anul 1761 la Stein, lângă Nürnberg, de către tâmplarul Kaspar Faber (1730-1784), compania a rămas în proprietatea familiei Faber de opt generații. Au fost deschise filiale la New York (1849), Londra (1851), Paris (1855), Viena (1872) și St. Petersburg (1874). S-a deschis o fabrică nouă la Geroldsgrün unde au început să fie produse rigle. Compania s-a extins puternic pe plan internațional și a lansat noi produse în timpul conducerii lui Lothar Faber (1817-1896), ambițiosul strănepot al lui Kasper Faber. În anul 1900, după căsătoria nepoatei lui Lothar cu A. W. Castell, unul din fiii contelui de Castell,  întreprinderea a luat numele de Faber-Castell și a adoptat un nou logo, care combină deviza familiei Faber, Din 1761, cu "cavalerii în turnir" de pe stema conților de Castell.

În prezent, compania dispune de 14 fabrici și 20 de unități comerciale, dintre care șase în Europa, patru în Asia, trei în America de Nord, cinci în America de Sud și câte una în Australia și Noua Zeelandă. Faber-Castell Group are un personal format din aproximativ 7.000 de angajați și desfășoară afaceri în mai mult de 100 de țări.

Galerie

Referințe

Legături externe
 Deutsch website de
De icon
 Graf von Faber-Castell – Luxury writing instruments
 Faber-Castell slide rule collection
 Faber-Castell: The future of the pencil
 Faber-Castell's eraser collection
 BBC visits Nuremberg in Germany to look at Staedtler and Faber-Castell's productive pencil rivalry. Audio, 28 minutes.

Instrumente de scris
Fondări în 1761

Faber-Castell


Devils Hole er en geologisk formation beliggende inden i Ash Meadows National Wildlife Refuge, Nye County, i den amerikanske delstat Nevada.

Devils Hole er en løsrevet enhed af Death Valley National Park, og er det eneste levested, for den eneste naturligt forekommende bestand af den truede Devils Hole pupfish (Cyprinodon diabolis). Området blev totalfredet i 1984.

Eksterne henvisninger

 DNA afslører mysteriet om ensomme fisk: Har boet 60.000 år i grotte i ørkenen , TV 2, 26. juni 2016
 Devils Hole, United States Geological Survey

Nevada
Kilder

Devils Hole


Big Machine Records er bandarísk tónlistarútgáfa sem sérhæfir í kántrítónlist. Félagið var stofnað í september árið 2005 af fyrri DreamWorks Records starfsmanni, Scott Borchetta. Fyrirtækið er sameiginlegt fyrirtæki á milli Borchetta og söngvarans Toby Keith. Höfuðstöðvar Big Machine eru staðsettar í Nashville, Tennessee og er dreifing þess í umsjón Universal Music Group. Fyrsti listamaðurinn sem starfaði hjá félaginu var Taylor Swift.

Tilvísanir

Tenglar

Bandarískar tónlistarútgáfur

Big Machine Records


Okçu, Eskişehir ilinin Beylikova ilçesine bağlı bir mahalledir.

Nüfus

Kaynakça

Dış bağlantılar
Yerelnet

Beylikova'nın mahalleleri

Okçu, Beylikova


Ochii care nu se văd este un film românesc din 1994 regizat de Dan Necșulea. Rolurile principale au fost interpretate de actorii Ilinca Tomoroveanu, Virgil Andriescu, Raluca Penu.

Prezentare

Distribuție
Distribuția filmului este alcătuită din:

Note

Legături externe

Vezi și
 1994 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 1994
Filme dramatice românești

Ochii care nu se văd


خوسيه موراتون تينو  (مواليد 14 يوليو 1979 في سانتاندير - إسبانيا) لاعب كرة قدم إسباني يلعب حاليا لصالح نادي الدرجة الأولى ريسينغ سانتاندر الإسباني منذ 1997 في مركز قلب الدفاع .

روابط خارجية

مراجع

لاعبو كرة قدم رجالية إسبان
مدافعو كرة قدم رجالية
أشخاص على قيد الحياة
رياضيون من سانتاندير
لاعبو الدوري الإسباني
لاعبو الدوري الإسباني الدرجة الثالثة
لاعبو الدوري الإسباني الدرجة الثانية
لاعبو الدوري الإسباني الدرجة الثانية ب
لاعبو راسينغ سانتاندير
لاعبو رايو كانتابريا
لاعبو كرة قدم إسبان
لاعبو كرة قدم من سانتاندير (إسبانيا)
لاعبو كرة قدم من منطقة كانتابريا
لاعبو نادي سالامانكا
مدربو كرة قدم إسبان
مواليد 1979
مواليد في سانتاندير

خوسيه موراتون تينو


Coulhouse Fort ist eine britische Festungsanlage in der Nähe der Stadt Tilbury (Thurrock, Essex) am Ufer der Themse, 3,7 km flussabwärts von Tilbury Fort. Direkt gegenüber, am rechten Flussufer in ungefähr 1,5 km Entfernung steht das Cliffe Fort.

Geschichte
Das erste, nicht mehr bestehende Fort war einst Standort einer Artillerie-Batterie. In den 1860er-Jahren begann auf Betreiben der Royal Commission on the Defence of the United Kingdom der Wiederaufbau zu Küstenschutzzwecken und als Teil eines Verteidigungnetzes vor der britischen Hauptstadt London. Die Fertigstellung des Fort erfolgte 1874.

Im Zweiten Weltkrieg war Coalhouse Fort mit Apparaten zur Magnetfeldüberwachung von Schiffen ausgestattet, um gegen Minen vorzugehen. Die Anlage war mit Wrens, dem Königlichen Marinedienst der Frauen, und Ziviltechnikern besetzt. Die Besatzung war wegen der verwendeten Technologie zu strenger Geheimhaltung verpflichtet. Heute befindet sich in den Räumlichkeiten ein Museum mit Ausstellungsstücken über den Ersten und Zweiten  Weltkrieg. Führungen durch die Festung sind möglich.

Aufbau
Coalhouse Fort liegt unmittelbar am Themse-Ufer, es ist nur durch ein schmales Landstück und einem "feuchten Graben" vom Fluss getrennt. Außer einem Brunnen, einer Zisterne und einem Tunnel, der die Außenmauern unterläuft, gibt es im Fort keine unterirdischen Gebäudestrukturen. Ein Problem ist der Standort: wegen seiner Nähe zum Fluss und dem sumpfigen Untergrund war und ist das Fort von Wassereinbrüchen bedroht. Die der Themse zugewandte Wallmauer ist bogenförmig gekrümmt; landeinwärts besteht Coalhouse Fort aus gerade verlaufendem Mauerwerk um einen unregelmäßigen Innenhof mit einer Bastei an der Nordwestecke.

Weblinks

 Internetpräsenz des Coalhouse Fort

Festung im Vereinigten Königreich
Ehemalige militärische Einrichtung (Vereinigtes Königreich)
Erbaut in den 1860er Jahren
Bauwerk in Thurrock
Festung in Europa

Coalhouse Fort


Mellemværende er en dansk kortfilm fra 1999 instrueret af Ane Mette Ruge efter eget manuskript.

Eksterne henvisninger

Kortfilm fra Danmark
Danske film fra 1999

Mellemværende


Edwin James Turney (Brooklyn, Nueva York; 26 de marzo de 1929 - 15 de octubre de 2008) fue un empresario estadounidense, conocido como uno de los fundadores de AMD. Se desempeñó como director ejecutivo y Vicepresidente de Ventas y Administración de 1969 a 1974.

Primeros años
Ed Turney nació en Brooklyn, Nueva York. Sus primeros años los pasó en Ridgewood y más tarde en Huntington, Long Island. A la edad de 18 años, se alistó en la Marina de los EE. UU., donde recibió su primera formación en electrónica. Turney se graduó tercero en su clase de la Escuela Naval de los EE. UU., Técnicos Electrónicos en el Centro de Entrenamiento Naval de EE.UU. en Great Lakes, Illinois.

Carrera
Después de salir de la Armada, Turney trabajó por un breve tiempo de vuelta en su Long Island natal en la Compañía de Iluminación Isla Larga. Su siguiente trabajo fue en Philco como ingeniero de campo TechRep.

Carrera en AMD
Turney se formó en ingeniería eléctrica en el Centro de Entrenamiento de la Estación Naval de los Grandes Lagos de la Armada de los Estados Unidos . Tras completar su servicio militar, trabajó como técnico en diversas empresas. En 1969 fue contratado por Fairchild Semiconductor como ingeniero de ventas, en el mismo año en que Motorola adquirió la empresa . En dos años, Turney pudo ascender hasta el puesto de Jefe de Ventas y Marketing en Silicon Valley .

AMD fue fundada el 1 de mayo de 1969 por  Jerry Turney y Jerry Sanders con el nombre de Sanders Association y estaba registrada en el estado estadounidense de Delaware . Turney fue inicialmente responsable de compras y ventas en todo el mundo, servicio al cliente y otras funciones administrativas. Turney se trasladó a la alta dirección de Electronic Arrays en 1974. La compañía era el fabricante de RAM líder en el mundo a mediados de la década de 1970 y luego fue adquirida por NEC . En 1976, Turney se trasladó al fabricante de semiconductores Intersil como vicepresidente . Allí recibió el premio EFFIE por su campaña

Primeros años

Ed Turney nació en Brooklyn, Nueva York. Pasó sus primeros años en Ridgewood y más tarde en Huntington, Long Island. A la edad de 18 años, se unió a la Marina de los Estados Unidos donde recibió su primera formación en electrónica. Turney es tercero en su clase en la Escuela Naval de los Estados Unidos, un técnico en electrónica en el Centro de Entrenamiento Naval de Estados Unidos en Great Lakes, Illinois .

Profesión

Después de dejar la Marina, Turney trabajó brevemente en su Long Island natal para Long Island Lighting Company. Su siguiente parada fue en Philco como ingeniero de campo de TechRep.

La carrera de Turney comenzó cuando se unió a Fairchild Semiconductor en 1969 como ingeniero de ventas. En dos años, fue ascendido a Director de Ventas y Marketing, Computer Market en la sede de Silicon Valley, California.

En 1969, la dirección de Motorola adquirió Fairchild Semiconductor . Esta fue la fuerza impulsora detrás del establecimiento de Advanced Micro Devices (AMD).

AMD fue fundada por Jerry Sanders , John Carey, Sven Simonsen, Ed Turney, Jack Gifford y tres miembros del equipo de Gifford, Frank Botte, Jim Giles y Larry Stenger.

Como vicepresidente de ventas y administración, Turney fue responsable de las ventas globales, compras, materiales, servicio al cliente, además de numerosas funciones administrativas y contractuales diversificadas. Bajo el gobierno de Turney, las ventas aumentaron un 20% por trimestre a aproximadamente $ 65 millones desde la producción inicial en abril de 1970 hasta diciembre de 1974.

El siguiente puesto de Ed Turney fue vicepresidente de marketing y ventas globales en Electronic Arrays. Durante el período de dos años de Turney de 1974 a 1976, aumentó las ventas de $ 6 millones a $ 22 millones, lo que llevó a la empresa a convertirse en la más grande del mundo. Solo lectura del fabricante de la memoria en ese momento. Posteriormente, la empresa fue demandada por NEC de Japón.

En diciembre de 1976, Ed se incorporó a Intersil como vicepresidente de marketing y ventas globales. Durante la adquisición de Intersil, los presidentes de las juntas directivas de ambas empresas Advanced Memory Systems le pidieron que integrara las ventas y el marketing de los negocios combinados y que elaborara y ejecutara planes comerciales consolidados. Turney ha estado desarrollando e implementando una campaña publicitaria ganadora de premios durante más de un año para crear una nueva imagen para la empresa. Recibió el premio EFFIE , otorgado a los anuncios publicitarios más efectivos. En ese momento, Intersil era la única empresa de semiconductores del país en recibir el premio.

patrimonio neto
Un valor neto.
Se que tiene.
[300.000.000 K. dólares americanos.]
Según Forbes.

Muerte

Turney murió de cáncer de cerebro el 15 de octubre de 2008 a la edad de 79 años. Fue enterrado el 18 de octubre en el cementerio Gate of Heaven, 22555 Cristo Rey Drive, Los Altos. Está enterrado en el St. Theresa Court junto a su madre, Rose.

Referencias

 ↑ a b

Otras lecturas

tun minuto

 El espíritu de AMD por Jeffrey L. Rodengen ISBN 0-945903-21-9
 Inside Intel: Andy Grove y el surgimiento de la empresa de chips más poderosa del mundo por Tim Jackson ISBN 0-452-27643-8
 La creación de Silicon Valley: un renacimiento centenario por Ward Winslow y John McLaughlin ISBN 0-9649217-0-7
 Historia de la ingeniería de semiconductores por Bo Lojek ISBN 3540689206

Enlaces externos

 Intel vs. AMD
 Entrevista a Jerry Sanders
 Historia oral de Jerry Sanders
 Entrevista con Elliott SOPKIN
 Panel de historia oral de Fairchild: Ventas y marketing en América del Norte
 Génesis: una historia de Silicon Valley
 Fairchild Semiconductor National Sales Conference '65 San Juan, Puerto Rico
 Circuitos integrados fuera de Fairchild Semiconductor
 Registro de compañeros de nave del USS Epperson

Advanced Micro Devices
Empresarios de Estados Unidos

Edwin Turney


"Love" este un cântec al interpretei americane Lana Del Rey. Publicat la data de 18 februarie 2017, prin intermediul caselor de discuri Polydor Records și Interscope Records, ca primul extras pe single de pe cel de-al cincilea album de studio, Lust for Life. Compoziția a fost scrisă de către cântăreața însăși, Benny Blanco, Emile Haynie și Rick Nowels, cu producție suplimentară din partea lui Kieron Menzies. Lansarea sa a fost anunțată în premieră cu postere promoționale atașate in Los Angeles la data de 17 februarie, după care data lansării a fost forțata din cauza versiunilor divulgate ale melodiei care au apărut online in aceeași zi.

Videocliplul
Videoclipul piesei a fost anunțat în cadrul unei transmiteri live pe Instagram, și a fost publicat pe YouTube la data de 20 februarie 2017. Videoclipul începe în alb-negru care prezintă mai multe cupluri de tineri pe un skateboard și conducând o mașină care se îndreaptă spre spațiu, iar ochii cântăritei devin albaștri împreună cu restul scenei. Alte scene arată cântăreața în timp ce cântă într-un spectacol pe lună. Videoclipul oficial a acumulat un număr de 8 milioane de vizualizări în doar peste 24 de ore.

Clasamente

Datele lansărilor

Referințe

Legături externe

Discuri single din 2017

Love (cântec de Lana Del Rey)


Cheerleaders er en dansk dokumentarfilm fra 2012 instrueret af Lærke Vindahl.

Handling
Det første danske landshold i cheerleading forbereder sig til Cheerleading-VM i Disney World, Florida. Pomponer. Sløjfer. Glimmer. Sved. Tårer. Skader. Velkommen til en verden seeren næppe anede eksisterede.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 2012

Cheerleaders


الخط السنبلي هو خط عربي مشتق من الخط الديواني، ابتكره عارف حكمت عام 1914 م في إسطنبول.

انظر أيضاً
 خط الرقعة
 خط الثلث
 خط النسخ

وصلات خارجية
 نماذج من الخط السنبلي

المراجع

خطوط عربية

خط سنبلي


Katarina Cornaro (Venecija, 26. kolovoza 1454. – Venecija, 10. srpnja 1510.) - posljednja vladajuća kraljica Cipra.

Potjecala je iz stare venecijanske obitelji Cornaro, čiji se predstavnici pojavljuju u ciparskim dokumentima iz 1372. godine.

Katarina je bila jedna od sedam kćeri Marka Cornara - senatora Mletačke Republike, koji je potekao iz venecijanske obitelji dužda Marka Cornara (umro 1368.) i sestre tužitelja crkve sv. Marka. Katarinin otac i njezin stric Andrija, nakon smrti ciparskog kralja Ivana II., odlučili su podržati Jakova Bastarda, koji je nakon nekoliko godina borbe sa svojom polusestrom, kraljicom Charlotte, preuzeo vladavinu na Cipru kao Jakov II.

Na inicijativu Andrije Cornara, Katarina se 1472. godine udala za Jakova II. Kao miraz dobila je 100.000 dukata od Republike Venecije. Vrlo brzo ostala je trudna, ali i postala udovica 11. lipnja 1473. Dana, 28. kolovoza iste godine rodila je sina Jakova III.

Situacija Katarine i njezina sina bila je teška, jer je Charlotte, sestra Jakova II., pretendirala na prijestolje, dok su Sicilijanci i Katalonci podržavali Alfonsa, nezakonitog sina Ferdinanda iz Napulja, koji se trebao vjenčati s nezakonitom kćeri preminulog kralja. Tijekom borbi, koje su se dogodile nakon smrti Jakova II., kraljičin stric Andrija Cornaro i njegov nećak Marko Bembo ubijeni su. U kolovozu 1474. umro je i njen sin Jakov III.

Tijekom Katarinine vladavine, Cipar je došao pod kontrolu venecijanskih trgovaca, koji su je 26. veljače 1489. prisilili na abdikaciju, objavljenu u katedrali u Famagusti. Kraljevina Cipar postala je kolonija Mletačke Republike.

Katarina je napustila Cipar 1. ožujka 1489., a 5. lipnja došla je u Veneciju, gdje je umrla kao vladarica Asola.

Po njenom životu snimljeno je nekoliko glazbenih djela, slikali su je poznati talijanski slikari.

Prve nedjelje u rujnu u Veneciji se odvija tradicijska povijesna regata (Regata Storica). To je natjecanje između mletačkih brodova, koje svake godine gleda više tisuća ljudi s obala kanala ili plutajućih gledališta duž kanala. Natjecanju prethodi povijesna procesija -Corteo Storico, kojom se obnavlja sjećanje na dolazak kraljice Katarine Cornaro, nakon njene abdikacije 1489. godine. Tada gondoljeri u povijesnim kostimima, veslaju replikama povijesnih brodova iz 16. stoljeća i prate Bucintora, duždevu galiju.

Izvori

Ciparski kraljevi
Kraljice
Životopisi, Mletačka Republika
Lizinjan

Katarina Cornaro


Cristina Covaci sau Kristina Kovács (în sârbă: Kristina Kovač/Кристина Ковач; ) este o compozitoare și cântăreață sârbă, fiica cea mijlocie a compozitorului Kornelije Kovač. Împreună cu sora sa, Alexandra, a făcut parte din formația pop K2, populară în anii 1990 în Iugoslavia.

Nașteri în 1974
Nașteri pe 10 noiembrie
Compozitori sârbi
Cântăreți sârbi
Oameni în viață

Kristina Kovač


An Masdevallia manchinazae in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carlyle August Luer ngan Angel Andreetta. An Masdevallia manchinazae in nahilalakip ha genus nga Masdevallia, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Masdevallia

Masdevallia manchinazae


ශ්‍රිලංකාවේ වැවෙන අවුෂදීය කොළ විශේෂයකි.සිහින් පත්‍රවලින් යුත්තයි. තෙතමනය ඇති ස්ථානවල වැවේ.

දකුණු හා නැගෙනහිර ඉන්දියාව, ඕස්ට්‍රේලියාව, යුරෝපය, අප්‍රිකාව, ආසියාව සහ උතුරු සහ දකුණු ඇමරිකාවේ තෙත්බිම් වලට ආවේණික බහු වාර්ෂික , බඩගා යන පැළෑටියකි.

ආයුර්වේදයේ ලුණුවිල (බකෝපා මොන්නියරි) භාවිතා වේ . 2019 දී එක්සත් ජනපද ආහාර හා පරිපාලනය (FDA) පැළෑටියට විවිධ රෝග සඳහා ප්‍රතිකාර කළ හැකි බවට නීති විරෝධී හා ඔප්පු නොකළ ප්‍රකාශ කිරීමට එරෙහිව බැකෝපා මොන්නියරි අඩංගු ආහාර අතිරේක නිෂ්පාදන නිෂ්පාදකයින්ට අනතුරු ඇඟවීය .

ඖෂධීමය ගුණය
ලුණුවිල යනු කෙස් සදහා යොදවාගන්නා වටිනා දුරලබ ශ්‍රිලංකාවේ  ඇති බෙහෙත් අවුෂදයකි. කෙස් වැටිම,පැසිම වලකයි. කුඩා දරුවන්ගේ  මතක ශක්තියද වඩවනු ලැබේ. සමහර අවස්තාවලදී මෙම අවුෂදය කැද ලෙසද පිළියෙළ කරගන්නු ලැබේ

ලුණුවිල විසිතුරැ ජලජ පැලෑටියක් ලෙසද වර්ථමානයේ භාවිතා කරයි විද්‍යාත්මක නාමය Bacopa monnieri (L) ලෙසත් ශ්‍රී ලංකාව තුල බැමිතිරිය ලූණාවල්ලී ලෙසත් හදුන්වයි අතීත සමාජයේ සෑම ගෙදරකම වලං මැස්ස ආසන්නව දක්නට ලැබුණු මෙම ශාකය සතු ඖෂධීය ගුණය බොහෝ දෙනා නොදනී

මාංශල පත්‍ර සහිත කුඩා ශාකයක් වන මෙය ආහාර දෝෂ, චර්ම රෝග, අපස්මාරය, උමිමාදය වැනි රෝග වලට ප%තිකාර ලෙසත් මතක ශක්තිය හා ස්නායු වර්ධනයටත් යොදා ගනියි

.

ලුණුවිල


Askrova er en 7,8 km² stor ø der ligger syd for byen Florø i Flora kommune, Vestland fylke i Norge. På øen ligger Askrova bedehuskapell.  Det ligger ved Brufjorden, nær mundingen af Førdefjorden, omkring 4 km nordvest for øen Svanøya. Askrova ligger omkring 7 km sydvest for byen Florø og omkring samme afstand sydøst for øen Reksta. Øen havde i 2001 en befolkning på 143 mennesker, hvor de fleste bor på syd- og vestkysten og hovedsageligt er beskæftiget med fiskeri. Det 219 meter høje bjerg Skara er det højeste punkt på Askrova.

I 1936 var der en rekordfangst af sild ved Askrova. Officielle tal sætter den til mellem 100.000 og 120.000 hektoliter. Det var den hidtil største fangst i Sogn og Fjordane.

Kilder og henvisninger
 Rekordfangsten av sild ved Askrova (nrk)

Referencer

Flora (Norge)
Øer i Vestland

Askrova


الممر الشمالي الغربي هو الممر البحري الذي يربط المحيط الأطلسي ب المحيط الهادي عبر أرخبيل القطب الشمالي الكندي، هذه الجزر منفصلة عن بعضها البعض، وهذا الممر ليس عمليا إلا في صيف القطب الشمالي القصير حيث أن الجليد يغطيه بقية السنة.

أنظر ايضَا

 الممر الشمالي الشرقي
 المحيط المتجمد الشمالي

مراجع

استكشاف أمريكا الشمالية
استكشاف القطب الشمالي
استكشاف في المحيط الأطلسي
المحيط المتجمد الشمالي
تاريخ كندا البحري
جغرافيا القطب الشمالي
ممرات مائية
مياه متنازع عليها
النقل في المنطقة القطبية الشمالية

الممر الشمالي الغربي


Pribreschny (, zunächst Pribreschnoje, , 1938–1945 Heidewaldburg) ist ein Ort im Moskauer Rajon, einem Stadtbezirk von Kaliningrad in der russischen Oblast Kaliningrad.

Geographische Lage

Pribreschny liegt im äußersten Südwestzipfel des Moskauer Rajons am Frischen Haff, 13 Kilometer vom Stadtzentrum Kaliningrads (Königsberg) entfernt. Der Ort ist über die russische Fernstraße A 194 (ehemalige deutsche Reichsstraße 1) erreichbar, die hier die Grenze zwischen der Stadt Kaliningrad und dem Rajon Gurjewsk bildet. Die nächste Bahnstation ist der sechs Kilometer entfernte Ort Golubewo (Seepothen) an der Bahnstrecke Kaliningrad–Mamonowo, der ehemaligen Preußischen Ostbahn. Außerdem zweigt ein Industriegleis von dieser Strecke ab und führt direkt in das Industriegebiet Pribreschnys.

Geschichte

Capustigall / Waldburg
 Siehe Hauptartikel: Schloss Capustigall
Das Gut Capustigall war im 16. Jahrhundert zunächst ein Gutshof der Herren von Lehndorff, dann von 1637 bis 1700 der Herrn von Mühlheim, danach der Familie von Kreytzen, ab 1711 der Familie von Chièze. Durch Erbe und Heirat gelangte es an die preußische evangelische Nebenlinie des oberschwäbischen Hauses Waldburg, die sich nach dem Ort Waldburg-Capustigall nannte. Mitte des 18. Jahrhunderts wurden die jungen Grafen von Waldburg-Capustigall von Immanuel Kant als Hauslehrer unterrichtet. Kant lebte aber nie im Ort, sondern kam zu Tagesaufenthalten aus dem nahen Königsberg nach Capustigall. 1835 kam das Gut durch Erbschaft an die Grafen von Dohna-Schlobitten. Ab 1850 wurde der Ort in Erinnerung an die früheren Besitzer meist Waldburg genannt. Im Zweiten Weltkrieg wurde das Gut mit dem barocken Gutshof völlig zerstört.

Heyde-Waldburg
Das ehemalige Dorf Heyde-Waldburg verfügte bereits vor 1945 über eine Landungsbrücke und eine Fabrik. Am 30. April 1874 wurde die Landgemeinde Heyde-Waldburg in den neu errichteten Amtsbezirk Waldburg eingegliedert. Sie gehörte bis 1939 zum Landkreis Königsberg (Preußen) und von 1939 bis 1945 zum Landkreis Samland im Regierungsbezirk Königsberg der preußischen Provinz Ostpreußen. Im Jahre 1910 waren in Heyde-Waldburg 227 Einwohner registriert. Die Zahl stieg bis 1933 auf 277.

Am 1. April 1938 wurde der südwestlich gelegene Nachbarort Wangitt (russisch: Rybatschje) nach Heyde-Waldburg eingemeindet und die Gemeinde nur wenige Tage später aus ideologisch-politischen Gründen in "Heidewaldburg" umbenannt. 1939 lebten hier 298 Menschen. Im Jahre 1945 kam das gesamte nördliche Ostpreußen und mit ihm auch Heyde-Waldburg resp. Heidewaldburg zur Sowjetunion.

Pribreschny

Im Jahr 1947 wurde das zwei Kilometer südöstlich von Heyde-Waldburg gelegene Waldburg in Pribreschnoje umbenannt. Gleichzeitig wurde der Ort in den Dorfsowjet Zwetkowski selski Sowet im Rajon Kaliningrad eingeordnet. Der Ort erstreckte sich jedoch im Folgenden auf die Ortsstelle Heyde-Waldburg, während die Ortsstelle Waldburg aufgegeben wurde. Der neue Ortsname, deutsch etwa "am Ufer gelegener Ort", bezog sich offensichtlich auch eher auf die Ortsstelle Heyde-Waldburg. Von 1959 bis 1965 gehörte der Ort nachfolgend zum Rajon Laduschkin, zum Rajon Bagrationowsk und zum Rajon Gurjewsk. Im Jahr 1965 bekam der Ort den Status einer Siedlung städtischen Typs und wurde vermutlich bei dieser Gelegenheit in Pribreschny umbenannt. Gleichzeitig wurde der Ort nun vom Sowjet des Baltischen Rajons der Stadt Kaliningrad aus verwaltet. Im Jahr 1966 wurde Pribreschny wieder zu einer einfachen Siedlung herabgestuft. Seit der Auflösung des Baltischen Rajons im Jahr 2009 gehört Pribreschny dem erweiterten Moskauer Rajon innerhalb Kaliningrads an.

Kirche
Die überwiegend evangelische Bevölkerung Heyde-Waldburgs war vor 1945 in das Kirchspiel Haffstrom eingepfarrt. Es gehörte zum Kirchenkreis Königsberg-Land I innerhalb der Kirchenprovinz Ostpreußen der Kirche der Altpreußischen Union. Heute liegt Pribreschny im Einzugsbereich der evangelisch-lutherischen Auferstehungskirche in Kaliningrad (Königsberg). Sie ist in die Propstei Kaliningrad der Evangelisch-lutherischen Kirche Europäisches Russland (ELKER) eingeordnet.

Einzelnachweise

Stadtteil von Kaliningrad

Pribreschny (Kaliningrad)


Edward Dickinson ist der Name folgender Personen:

* Edward Dickinson (Politiker) (1803–1874), US-amerikanischer Politiker
 Edward C. Dickinson (* 1938), bermudischer Ornithologe
 Edward F. Dickinson (1829–1891), US-amerikanischer Politiker

Edward Dickinson


Nicaragua is a unitary republic, divided for administrative purposes into fifteen departments (Spanish: ) and two autonomous regions (Spanish: ):

Autonomous regions
In 1987, the new constitution established the Charter of Autonomy (limited self-government) for the former department of Zelaya, comprising the entire eastern half of the country. The department was divided into two autonomous regions (communities): the North Caribbean Coast Autonomous Region and the South Caribbean Coast Autonomous Region. The Charter of Autonomy is largely based on the model used by Spain. The communities are governed by a Governor and a Regional Council.

See also

ISO 3166-2:NI

Notes

  (INETER). . March, 2000.
  (INIFOM). .
 International Organization for Standardization (ISO). Codes for the representation of names of countries and their subdivisions. ISO 3166-2:NI.

Departments
Nicaragua, Departments
Nicaragua 1
Departments, Nicaragua
Nicaragua geography-related lists
South Caribbean Coast Autonomous Region
North Caribbean Coast Autonomous Region

Departments of Nicaragua


Srednjovjekovno groblje u Udovičiću, općina Otok, zaštićeno kulturno dobro

Opis dobra
Arheološko nalazište srednjovjekovno groblje u selu Udovičić nalazi se zapadno od zaselka Džaje uz istočnu stranu ceste koja povezuje Otok i Trilj, na položaju Grebčine, nedaleko Bilokapića gradine. Istraženo je 26 grobova od kojih je dio bez grobne konstrukcije ukopan direktno u zemlju, a drugi su bili obzidani i prekriveni kamenim pločama. Istražen je samo manji SZ dio većeg srednjovjekovnog groblja. S obzirom na nalaze (željezni nož, brončana vitica i brončani prsten s umetkom od staklene paste) istraženi grobovi pripadaju kasnosrednjovjekovnom razdoblju. Nalazi su pohranjeni u Muzeju Cetinske krajine u Sinju.

Zaštita
Pod oznakom Z-5035 zavedeno je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "arheološka baština".

Izvori

Zaštićene kopnene arheološke zone i nalazišta u Splitsko-dalmatinskoj županiji
Groblja u Hrvatskoj
Srednjovjekovni arheološki lokaliteti u Hrvatskoj

Srednjovjekovno groblje u Udovičiću


Lütercilik, Lutheryanlık, Luteryenlik ya da Lutheranizm eski bir Augustinuscu keşiş olan Martin Luther'in, Katolik Kilisesinin endülijans vermesi ve Kutsal Kitap'a uygun olmadığına inandığı diğer uygulamalara karşı başlattığı reform hareketiyle ortaya çıkmış bir mezheptir. Protestan hareketinin çıkışına ve kilisenin bölünerek binlerce kola ayrılmasına sebebiyet vermiştir. Luteryenlik, Avrupa'da Almanya başta olmak üzere, özellikle Kuzey Avrupa ve İskandinav ülkelerinde yandaş bulmuştur.

Doktrin

Kadim Ortodoks ve Katolik kiliselerinden farklı olarak sadece iki sakrament kabul edilir ve sadece imanla, iyi işlerden bağımsız olarak kurtuluşun geldiğine inanılır. "Sola Scriptura" yani "sadece Kutsal Kitap" kavramı da ilk Luteryen düşünce ile birlikte ortaya çıkmıştır. Binlerce yıllık havarilerden günümüze gelerek korunmuş sözlü kilise geleneği bırakılarak sadece Kutsal Kitap esas alınmalıdır denmiştir. Kalvinist Reform kiliselerinden farklı olarak kiliselerinde resim ve heykel bulundurulur ve toplantılar daha gelenekseldir.

Kaynakça

Dış bağlantılar

Lütercilik


Anton 1. af Portugal () (1531, Lissabon – 26. august 1595, Paris) var konge af Portugal nogle dage i 1580, før den spanske konge Filip 2. overtog den portugisiske krone. Anton var en uægteskabelig søn af kong Emanuel 1.'s søn Luís, hertug af Beja.

Se også

 Portugals historie
 Portugals konger

Konger af Portugal
Katolske monarker
Huset Aviz

Anton 1. af Portugal


المواجد هم بنو ماجد بن صبيح بن مالك بن خمار بن حزن بن عامر بن عمرو بن جابر بن خشين بن عصيم بن شمخ الفزاري الذبياني، من قبيلة ذبيان الشهيرة صاحبة حرب داحس والغبراء، التي دارت بينها وبين ابنة عمها قبيلة عبس بسبب سباق الفرسين داحس والغبراء، بدأت هجرتهم من نجد خلال السنوات 440-445 هجرية 1048-1053 ميلادي بسبب القحط الذي أصاب نجد، وتفرقوا في مختلف أنحاء الوطن العربي، فاستقر جزء منهم في جنوب العراق (العمارة والناصرية)، وقسم آخر استقر في ليبيا (البيضة) وقسم في شمال المملكة العربية السعودية (حفر الباطن) وقسم في الإمارات العربية المتحدة(حتا) وأما القسم الأخير فقد استقر في جنوب الأردن في مدينة الكرك.

المراجع التاريخية

 نهاية الأرب في معرفة في معرفة انساب العرب: القلقشندي.
 قلائد الجمان :للقلقشندي
 جمهرة النسب: ابن حزم
 النسب الكبير: ابن الكلبي، تحقيق محمد فردوس العظم.
 الكتاب المنتخب في ذكر قبائل العرب : عبد الرحمن بن حمد بن زيد المغيري.
 أنساب العرب:سمير عبد الرزاق القطب
 درر الفوائد المنظمة: الجزيري.
 مع البدو: الرحالة اوبنهايم
 العربية السعيدة: بيركهاردت
 السياسة والتغيير في الكرك: بيتر جوبسر
 ثمانية اعوام في شرق الأردن: بولس سلمان
 اثر القبائل العربية في تعريب المغرب العربي خلال عصري الموحدين وبني مرين: مصطفى أبو ضيف أحمد

قبائل السعودية

المواجد


Yanma odası, motor silindirinin içinde pistonların hareket ettiği silindir şeklindeki boşluktur. Üst kısmı silindir kapağı ile kapatılır. Silindir kapağı içinde bulunan bujilerin ateşleme yapan kısımları yanma odası içindedir.

İçten yanmalı motor parçaları
Gaz türbinli motorlar

Yanma odası


La Mesa del Entreacto es una construcción arquitectónica situada en la Ciudad Abierta, fue realizada en 1996. Es una mesa de hormigón de gran tamaño, ubicada entre otras dos construcciones cercanes, de allí surge parte de su nombre. En el proceso de construcción, primero se trazó en el suelo un borde cuadrado de 17 por 17 m, alcanzando una superficie aproximada de 289 m². Dicha superficie fue cubierta de ladrillos como pavimento, y sobre ese suelo, se construyó la mesa, cuyas dimensiones son 11 x 11 m, dando como superficie 121 m². Posteriormente, se la dotó de una estructura, que proyecta una sombra sobre la mesa.

Véase también
 Ciudad Abierta

Referencias

Arquitectura de Ciudad Abierta

Mesa del Entreacto


أبو بكر جابر بن موسى بن عبد القادر بن جابر المعروف بـ أبو بكر الجزائري. ولد في قرية ليوة القريبة من طولقة والتي تقع اليوم في ولاية بسكرة جنوب بلاد الجزائر عام 1921م، وفي بلدته نشأ وتلقى علومه الأولية، وبدأ بحفظ القرآن الكريم وبعض المتون في اللغة والفقه المالكي، ثم انتقل إلى مدينة بسكرة، ودرس على مشايخها جملة من العلوم النقلية والعقلية التي أهلته للتدريس في إحدى المدارس الأهلية. ثم ارتحل مع أسرته إلى المدينة المنورة، وفي المسجد النبوي الشريف استأنف طريقه العلمي بالجلوس إلى حلقات العلماء والمشايخ حيث حصل بعدها على إجازة من رئاسة القضاء بمكة المكرمة للتدريس في المسجد النبوي. فأصبحت له حلقة يدرس فيها تفسير القرآن الكريم، والحديث الشريف، وغير ذلك. عمل مدرساً في بعض مدارس وزارة المعارف، وفي دار الحديث في المدينة المنورة، وعندما فتحت الجامعة الإسلامية أبوابها عام 1380 هـ كان من أوائل أساتذتها والمدرسين فيها، وبقي فيها حتى أحيل إلى التقاعد عام 1406 هـ. له جهود دعوية في الكثير من البلاد التي زارها. توفي في المدينة المنورة يوم الأربعاء 4 ذو الحجة 1439 هـ الموافق 15 أغسطس 2018.

شيوخه
درس على يد العديد من المشايخ في بلاده الجزائر وفي المدينة المنورة.

ومن مشايخه في الجزائر:
 نعيم النعيمي
 عيسى معتوقي
 الطيب العقبي

ومشايخه في المدينة النبوية:
 عمر بري
 محمد الحافظ
 محمد الخيال

تلاميذه
 أبي عبد المعزمحمد علي فركوس.
 صالح المغامسي.
 حسام الدين عفانة.
 عدنان الخطيري.
 فهد زين سلطان.
 عبد الرحمن بن صالح بن محيي الدين.
 عبد الرحمن بن صدوق الجزائري.
 إدريس بن إبراهيم المغربي.
 حمزة بن حامد بن بشير القرعاني.
 عبد الله بن محمد الأمين.
 مختار بن محمد الأمين.
 عمر بن حسن فلاته.
 عواد بن بلال بن معيض.
 عبد الله بن فايز الجهني.
 عبد الحليم نصار السلفي.

الحياة السياسية والعلمية
قبل مغادرة الجزائري وطنه الجزائر انخرط في المجال السياسي وشارك في حزب البيان، كما شارك في تأسيس حركة شباب الموحدين ذات التوجه الإسلامي الوحدوي، وعرف لاحقًا بمعارضته لنظام هواري بومدين. بعد استقراره في السعودية، ركز الجزائري على الجانب العلمي دون أن يغفل الحديث في جوانب فكرية وعقدية ترتبط بالسياسة، فقد أعلن معارضته لتكفير الحكام المسلمين والخروج عليهم، ورأى أن ذلك كله لا يتحقق إلا على ضوء الكتاب والسنة والرجوع إليهما، كما أيد انخراط الشباب العربي والإسلامي في الجهاد ضد الاحتلال السوفياتي لأفغانستان في ثمانينيات القرن العشرين. رغم كونه يعتبر عالما سلفيا من حيث الفكر والمعتقد فإن الجزائري أفتى بمشروعية النظام الديمقراطي، وقد حث الجزائريين على التصويت في بعض المناسبات الانتخابية.

عُرف أبو بكر الجزائري على نطاق واسع بحكم ممارسته للتدريس بالحرم النبوي الشريف لخمسين عامًا مما أكسب دروسه وكتبه زخمًا كبيرًا، ويعد كتابه منهاج المسلم من أكثر مصنفاته قبولا وانتشارا في البلدان العربية. اكتسب الجزائري مكانة مهمة في الوسط الأكاديمي الشرعي من خلال عمله أستاذا بالجامعة الإسلامية بالمدينة المنورة لأكثر من عشرين عامًا، وقد رفض الجزائري مجاملة القطاع المالي فحذر من الربا في كتابه إلى اللاعبين بالنار، كما رد على علماء الشيعة وشنّع عليهم بخصوص استئثار آل البيت بمعارف نبوية وإلهية، وألف كتابا بالخصوص عنونه نصيحتي إلى كل شيعي.

مؤلفاته
قام بتأليف عدد كبير من المؤلفات، منها:

 رسائل الجزائري وهي (23) رسالة تبحث في الإسلام والدعوة.
 منهاج المسلم ـ كتاب عقائد وآداب وأخلاق وعبادات ومعاملات.
 عقيدة المؤمن ـ يشتمل على أصول عقيدة المؤمن جامع لفروعها.
 أيسر التفاسير لكلام العلي الكبير.
 المرأة المسلمة.
 الدولة الإسلامية.
 الضروريات الفقهية ـ رسالة في الفقه المالكي.
 هذا الحبيب محمد صلى الله عليه وسلم.. يا محب ـ في السيرة.
 كمال الأمة في صلاح عقيدتها.
 هؤلاء هم اليهود.
 التصوف يا عباد الله.
 نداءات الرحمن لأهل الإيمان - شرح فيه آيات «يا أيها الذين ءامنوا» في كامل القرآن.

وفاته
توفي أبو بكر الجزائري في فجر يوم الأربعاء 4 ذو الحجة 1439 هـ الموافق 15 أغسطس 2018 عن عمر ناهز 97 عاماً، بعد صراع مع المرض وصلي عليه صلاة الجنازة بعد ظهر يوم وفاته في المسجد النبوي الشريف، ووري جثمانه الثرى في مقبرة البقيع. وقبل عام من وفاته تعرض لالتهاب رئوي حاد، نُقل على إثره إلى مستشفى الأمير محمد بن عبد العزيز للحرس الوطني بالمدينة لتلقي العلاج.

مواضيع ذات صلة
 المرجعية الدينية الجزائرية
 صالح المغامسي
 الجامعة الإسلامية بالمدينة المنورة

مصادر ومراجع

وصلات خارجية
 الموقع الرسمي للشيخ
 صفحته على موقع بيت الإسلام
 صفحته على موقع طريق الإسلام

جزائريون في القرن 21
أشخاص من بسكرة
أعضاء هيئة تدريس الجامعة الإسلامية بالمدينة المنورة
علماء دين سنة جزائريون
كتاب جزائريون في القرن 20
كتاب وكاتبات جزائريون
مدرسون في المسجد النبوي
مدفونون في البقيع
مفسرون في القرن 14 هـ
مفسرون في القرن 15 هـ
مواليد 1342 هـ
مواليد 1921
مواليد في بسكرة
مئويون حسب التقويم الهجري
وفيات 1439 هـ
وفيات 2018
وفيات بعمر 96
وفيات في المدينة المنورة
كتاب بالعربية في القرن 20
كتاب بالعربية في القرن 21

أبو بكر الجزائري