Hugo Eduardo Herrera Arellano (Viña del Mar, 5 de febrero de 1974) es un abogado, catedrático y filósofo chileno especialista en el pensamiento de Immanuel Kant, Carl Schmitt y de los «ensayistas del centenario chileno».

Fue director del Instituto de Filosofía (ex-Instituto de Humanidades) de la Universidad  Diego Portales hasta abril de 2020. En la actualidad es profesor en la Escuela de Derecho de dicha universidad.

Identificado con la derecha política pero distante del neoliberalismo, ha sido descrito como «uno de los intelectuales mas lúcidos e ilustrados de la derecha en la actualidad». También se le ha catalogado como un pensador cercano al nacionalismo chileno, al que Herrera prefiere referirse como «tradición nacional-popular», y dentro de la cual rescata principalmente la obra de Alberto Edwards, Francisco Antonio Encina, Mario Góngora y de los ensayistas del centenario. En los últimos años ha efectuado una crítica detallada del pensamiento de la izquierda chilena, en la versión que se articula en torno al Frente Amplio, por lo que Herrera entiende como un desconocimiento del principio liberal clásico de la división del poder social, así como por soslayar los límites de la deliberación pública.

Fue parte del Comité Político de Chile Vamos como independiente desde 2015.  Dicha coalición, que gobernó Chile, ha sido criticada por Herrera por su "falta de política", que el escritor atribuye a la prevalencia del discurso económico por sobre cualquier otro.

Estudios
Completó su educación básica y media en el Colegio de los Sagrados Corazones de Valparaíso-Viña del Mar. Estudió derecho en la Universidad de Valparaíso, obteniendo la licenciatura en Ciencias Jurídicas y Sociales en mayo de 1998 con tesis Fin, virtudes y ley en la 'Suma contra Gentiles''', supervisada por el académico Joaquín García-Huidobro Correa. Durante su paso por la universidad fue secretario general de la Federación de Estudiantes de la Universidad de Valparaíso (FEUV) entre 1994 y 1995, y militó en la Juventud UDI hasta en 1998, de la que se alejó por su "distancia ideológica con el partido y su discurso neoliberal".

Posteriormente, en 2004, obtuvo un doctorado en filosofía por la Universidad de Wurzburgo.

 Carrera académica
Herrera se desempeña como profesor en la Facultad de Derecho de la Universidad Diego Portales y en la Escuela de Derecho de la Universidad de Valparaíso.

Ha sido profesor visitante y dictado conferencias en diversas universidades nacionales y extranjeras. Fue becario DAAD para sus estudios de doctorado y ganador de la quinta versión del Concurso de Ensayo en Humanidades Contemporáneas, con un trabajo sobre el cientificismo.

Es autor de varios libros, publicados en Chile y Alemania y de una serie de artículos filosóficos, aparecidos en revistas de Estados Unidos, Alemania, España y Chile. Entre sus obras se cuenta una monografía sobre Carl Schmitt, aparecida en Duncker & Humblot (Berlín), editorial alemana que publica las obras de clásicos del pensamiento político como Max Weber, Niklas Luhmann y el mismo Schmitt.

Herrera es miembro en los consejos de varias revistas científicas, entre ellas, la Revista de Ciencias Sociales de la Universidad de Valparaíso. Además, es columnista habitual en diversos medios de prensa chilenos, entre ellos, los diarios La Tercera, La Segunda, El Mercurio, El Mostrador y Revista Capital.

 Pensamiento
Distante del neoliberalismo «mudo ante discusiones teóricamente más exigentes», Herrera considera necesario densificar el pensamiento político de la derecha chilena rescatando a autores que van desde poetas como Miguel Serrano Fernández, Luis Oyarzún y Gabriela Mistral, hasta la tradición del ensayismo chileno, presente en los historiadores nacionalistas Alberto Edwards, Francisco Antonio Encina, Luis Galdames y Mario Góngora.

Reconoce cuatro tradiciones en la derecha chilena, «un pensamiento cristiano y liberal, uno cristiano social, otro nacional-popular, y uno liberal y laico». Su propuesta consiste en rescatar críticamente todas estas tradiciones para dar respuesta a los problemas del presente, decantándose sobre todo, por la tradición «nacional-popular»,Schwember, F. (2012). Nacionalismo: el regalo griego de Hugo Herrera. Noticias UAI cuyo origen sitúa en la formación de los partidos Nacionalista (formado por Edwards, Encina y Galdames) y Agrario Laborista.

Son particularmente importantes para su concepción intuitiva y artística de la política las nociones de «tierra», «pueblo» y «acontecimiento». Para ello, Herrera  deja ver la influencia de tradiciones intelectuales como las del Volksgeist (espíritu del pueblo) del prerromanticismo alemán en pensadores nacionalistas como Johann Gottlieb Fichte y Johann Gottfried Herder, el vitalismo de la segunda mitad del  y principios del  (por ejemplo, Ludwig Klages, a quien cita en Octubre en Chile), la oposición entre Gesellschaft y Gemeinschaft de Ferdinand Tönnies, y la apología de la excepcionalidad presente en Martin Heidegger y en Carl Schmitt.

Herrera ha desarrollado una reflexión sobre la crisis intelectual de la derecha chilena contemporánea, en la cual recoge el legado del pasado de ese sector, especialmente sus tradiciones de pensamiento socialcristiana y nacional-popular, como modo de revitalizar la comprensión del momento actual. Dicho análisis aparece expuesto en el libro  La derecha en la Crisis del Bicentenario, publicado por Ediciones UDP en 2015.

Herrera ha formulado también una crítica del pensamiento de izquierda chileno, en especial a una versión del mismo a la que califica de "moralizante" y "generalizadora" (vinculada al Frente Amplio y Fernando Atria. En su libro Razón bruta revolucionaria'', el planteamiento de la izquierda que se critica, puede sintetizarse en los siguientes aspectos. 1. Se disciernen dos ámbitos sociales fundamentales: el mercado y la "deliberación pública". 2. El mercado es "ámbito de alienación" o "mundo de Caín", la "deliberación pública" es un ámbito de emancipación: se reconoce al otro y las opiniones mejor fundadas prevalecen. 3. El mercado contamina con su egoísmo la deliberación. 4. Hay que desplazarlo de áreas enteras de la vida social. 5. De ese modo, se llegará en algún momento a una situación post-institucional o de reconocimiento radical del otro. Herrera critica la posición descrita, fundamentalmente en dos de sus aspectos. (A) Porque  desconoce el significado político del mercado como factor de la división del poder social; se opone, entonces, al principio republicano de la división del poder: si quien gobierna y quien emplea coinciden, el poder se concentra y la libertad queda amenazada. (B) Porque desconoce los límites de la deliberación política: ella es generalizante, hostil a la peculiaridad de las situaciones y a la interioridad única del individuo.

Obras

Referencias

Enlaces externos
 Perfil  en udp.cl

Escritores de Chile
Ensayistas de Chile
Profesores de Derecho de Chile
Profesores de la Universidad Diego Portales
Filósofos del derecho
Filósofos de Chile
Alumnado de la Universidad de Valparaíso
Alumnado de la Universidad de Wurzburgo
Nacidos en Viña del Mar
Profesores de la Facultad de Derecho de la Universidad de Valparaíso

Hugo Eduardo Herrera


Wolf und Schafe ist ein traditionelles Brettspiel für zwei Spieler. Es wird auf einem Damebrett (Schachbrett) mit 8 mal 8 Feldern gespielt.

Erwähnt wird es bereits 1811 in Joachim Heinrich Campes Wörterbuch der deutschen Sprache. Für die Schafe gibt es eine Gewinnmethode, egal auf welchem Feld der Wolf beginnt.
Das Spiel Wolf und Schafe ist in verschiedenen Ländern unter verschiedenen Namen (wie Wolf und Hunde, Fuchs und Gänse, Hase und Jäger usw.) bekannt.

Regeln

Einer der Spieler bekommt einen schwarzen Stein (den Wolf), der andere vier weiße Steine (die Schafe). Gespielt wird nur entweder auf den weißen oder auf den schwarzen Feldern. Die Steine werden diagonal auf ein freies angrenzendes Feld gezogen – die Schafe dürfen nur vorwärts ziehen, der Wolf vorwärts und rückwärts. Es wird weder geschlagen noch gesprungen. Am Anfang stehen der Wolf und die Schafe auf gegenüber liegenden Grundreihen und der Wolf darf beginnen.

Der Wolf gewinnt die Partie, wenn er die gegenüberliegende Grundreihe erreicht. Die Schafe gewinnen, wenn sie den Wolf einkreisen oder an den Brettrand drücken, so dass er nicht mehr ziehen kann.

Siehe auch

Fuchs und Gänse

Weblinks

 Spielregeln und Taktik von Hansruedi Kaiser
 Wolf und Schafe bei igGameCenter

Einzelnachweise

Brettspiel
Strategiespiel
Denksport
Gelöstes Spiel

en:Fox games
eo:Halataflo
zh:狐棋

Wolf und Schafe


بطولة أمم أفريقيا لكرة القدم داخل الصالات أو القاعة هي بطولة دولية لمنتخبات كرة القدم داخل الصالات التابعة للاتحاد الأفريقي لكرة القدم. أقيمت أول دورة من البطولة في سنة 1996 في مصر بمشاركة خمس منتخبات فقط، تمت زيادة عدد المنتخبات إلى ثمانية. وتقام البطولة كل أربع سنوات.

نتائج الدورات السابقة

مراجع

أحداث رياضية دورية أسست في 1996
بطولات إفريقية
مسابقات الكاف للمنتخبات الوطنية
منافسات كرة قدم داخل الصالات دولية
منافسات كرة قدم داخل الصالات في إفريقيا

بطولة إفريقيا لكرة القدم الخماسية


An Acroceras chaseae in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Fernando Omar Zuloaga ngan Osvaldo Morrone. An Acroceras chaseae in nahilalakip ha genus nga Acroceras, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Acroceras

Acroceras chaseae


Medaljefordeling ved sommer-OL 2016 er en liste over landenes Nationale Olympiske Komiteer (NOK), rangeret efter antal guldmedaljer, vundet af landets sportsfolk under Sommer-OL 2016.

Medaljeoversigt

Nøgle
 Værtsnation (Brasilien)

{|
|-
|1
! scope="row" align=left|
| 45 || 37 || 38 || 120
|-
|2
! scope="row" align=left|
| 27 || 23 || 17 || 67
|-
|3
! scope="row" align=left|
| 26 || 18 || 26 || 70
|-
|4
! scope="row" align=left|
| 19 || 18 || 19 || 56
|-
|5
! scope="row" align=left|
| 17 || 10 || 15 || 42
|-
|6
! scope="row" align=left|
| 12 || 8 || 21 || 41
|-
|7
! scope="row" align=left|
| 10 || 18 || 14 || 42
|-
|8
! scope="row" align=left|
| 9 || 3 || 9 || 21
|-
|9
! scope="row" align=left|
| 8 || 12 || 8 || 28
|-
|10
! scope="row" align=left|
| 8 || 11 || 10 || 29
|-
|-
|11
! scope="row" align=left|
| 8 || 7 || 4 || 19
|-
|12
! scope="row" align=left|
| 8 || 3 || 4 || 15
|-bgcolor=ccccff
|13
! scope="row" align=left style="background-color:#ccccff"| *
| 7 || 6 || 6 || 19
|-
|14
! scope="row" align=left|
| 7 || 4 || 5 || 16
|-
|15
! scope="row" align=left|
| 6 || 6 || 1 || 13
|-
|16
! scope="row" align=left|
| 6 || 3 || 2 || 11
|-
|17
! scope="row" align=left|
| 5 || 3 || 2 || 10
|-
|18
! scope="row" align=left|
| 5 || 2 || 4 || 11
|-
|19
! scope="row" align=left|
| 4 || 9 || 5 || 18
|-
|20
! scope="row" align=left|
| 4 || 3 || 15 || 22
|-
|21
! scope="row" align=left|
| 4 || 2 || 7 || 13
|-
|22
! scope="row" align=left|
| 3 || 5 || 9 || 17
|-
|23
! scope="row" align=left|
| 3 || 2 || 3 || 8
|-
|24
! scope="row" align=left|
| 3 || 2 || 2 || 7
|-
|25
! scope="row" align=left|
| 3 || 1 || 4 || 8
|-
|26
! scope="row" align=left|
| 3 || 1 || 2 || 6
|-
|27
! scope="row" align=left|
| 3 || 1 || 0 || 4
|-
|28
! scope="row" align=left|
| 2 || 6 || 7 || 15
|-
|29
! scope="row" align=left|
| 2 || 6 || 3 || 11
|-
|30
! scope="row" align=left|
| 2 || 6 || 2 || 10
|-
|31
! scope="row" align=left|
| 2 || 5 || 4 || 11
|-
| 32
! scope="row" align=left|
| 2 || 4 || 2 || 8
|-
| 33
! scope="row" align=left|
| 2 || 3 || 6 || 11
|-
|34
! scope="row" align=left|
| 2 || 3 || 2 || 7
|-
| rowspan=2|35
! scope="row" align=left|
| 2 || 2 || 2 || 6
|-
! scope="row" align=left|
| 2 || 2 || 2 || 6
|-
|37
! scope="row" align=left|
| 2 || 2 || 0 || 4
|-
|38
! scope="row" align=left|
| 2 || 1 || 4 || 7
|-
|39
! scope="row" align=left|
| 1 || 7 || 10 || 18
|-
|40
! scope="row" align=left|
| 1 || 4 || 4 || 9
|-
|41
! scope="row" align=left|
| 1 || 3 || 4 || 8
|-
|42
! scope="row" align=left|
| 1 || 3 || 0 || 4
|-
|43
! scope="row" align=left|
| 1 || 2 || 1 || 4
|-
|44
! scope="row" align=left|
| 1 || 2 || 0 || 3
|-
|45
! scope="row" align=left|
| 1 || 1 || 7 || 9
|-
|46
! scope="row" align=left|
| 1 || 1 || 4 || 6
|-
|47
! scope="row" align=left|
| 1 || 1 || 2 || 4
|-
| rowspan=2|48
! scope="row" align=left|
| 1 || 1 || 0 || 2
|-
! scope="row" align=left|
| 1 || 1 || 0 || 2
|-
|50
! scope="row" align=left|
| 1 || 0 || 2 || 3
|-
| rowspan=3|51
! scope="row" align=left|
| 1 || 0 || 1 || 2
|-
! scope="row" align=left|
| 1 || 0 || 1 || 2
|-
! scope="row" align=left|
| 1 || 0 || 1 || 2
|-
| rowspan=6|54
! scope="row" align=left|
| 1 || 0 || 0 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 1 || 0 || 0 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 1 || 0 || 0 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 1 || 0 || 0 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 1 || 0 || 0 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 1 || 0 || 0 || 1
|-
|60
! scope="row" align=left|
| 0 || 4 || 1 || 5
|-
|61
! scope="row" align=left|
| 0 || 2 || 2 || 4
|-
| rowspan=2|62
! scope="row" align=left|
| 0 || 2 || 0 || 2
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 2 || 0 || 2
|-
|64
! scope="row" align=left|
| 0 || 1 || 3 || 4
|-
| rowspan=2|65
! scope="row" align=left|
| 0 || 1 || 2 || 3
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 1 || 1 || 2
|-
| rowspan=2|67
! scope="row" align=left|
| 0 || 1 || 1 || 2
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 1 || 1 || 2
|-
| rowspan=5|69
! scope="row" align=left|
| 0 || 1 || 0 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 1 || 0 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 1 || 0 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 1 || 0 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 1 || 0 || 1
|-
|74
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 4 || 4
|-
| rowspan=2|75
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 3 || 3
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 3 || 3
|-
|77
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 2 || 2
|-
| rowspan=10|78
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 1 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 1 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 1 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 1 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 1 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 1 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 1 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 1 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 1 || 1
|-
! scope="row" align=left|
| 0 || 0 || 1 || 1
|- class="sortbottom"
| 11–87
! scope="row" align=left| Resterende NOK'ere
| 125 || 149 || 184 || 458
|- class="sortbottom"
!colspan=2| Totalt (87 NOK'ere) || 307 || 307 || 361 || 975
|}
Bemærk at både Michael Phelps (USA), Chad le Clos (Sydafrika) og László Cseh (Ungarn) fik sølv i 100 m butterfly.
Bemærk endvidere at både Simone Manuel (USA) og Penny Oleksiak (Canada) fik guld i 100 m fri (damer), og at både Kylie Masse (Canada) og Fu Yuanhui (Kina) fik bronze i 100 m rygsvømning (damer).

Referencer

2016

Medaljefordeling ved sommer-OL 2016


Das Schulwegspiel ist ein Lernspiel in Form eines selbst erarbeiteten Brettspiels und gleichzeitig eine Methode der Verkehrserziehung. Sie soll den Schulanfänger physisch, emotional und mental zu einer sicheren und selbstständigen Bewältigung seines Schulwegs befähigen.

Entstehung
Zunehmende Unfallzahlen bis in die 1970er Jahre, von denen besonders die Schulanfänger betroffen waren, aber auch die in der Sorge um die Sicherheit der Kinder aufkommende Schul-Rushhour führten zu einem Handlungsdruck der Verkehrserziehung, mehr für die Schulwegsicherheit zu tun. Die Tendenz verstärkte sich, den längerfristig erfolgversprechendsten Weg des selbstständigen Schulgangs der Kinder zu favorisieren. Als kindgemäße Lernweise bot sich dabei auch in der Verkehrssicherheitsarbeit das Spielen und als Methode der Projektunterricht an.

Das fächerübergreifend angelegte Projekt "Schulwegspiel" ist eine Realisierungsform des Karlsruher Didaktikmodells Verkehrserziehung vom Kinde aus. Den kommerziell erhältlichen Brettspielen mangelte es aus lernpsychologischer Sicht an Realitäts- und an Kindnähe. Die schablonenhaften Darstellungen von Verkehrsszenen blieben ohne Bezug zur konkreten Schulwegsituation des einzelnen Kindes und ließen entsprechend nur einen geringen Lerneffekt erwarten. Außerdem erlaubten die bereits fertigen Brettspiele lediglich ein sitzendes Abspielen nach den Spielvorgaben. Unter diesen Überlegungen schien die Konzipierung eines Schulwegspiels nach modernen didaktischen und methodischen Grundsätzen sinnvoll und notwendig. So löste das von dem Verkehrspädagogen S. A. Warwitz ins Leben gerufene, von den Kindern selbst erarbeitete "Karlsruher Schulwegspiel" die alten Brettspiele (z. B. aus dem Gelu-Verlag) schon in den 1980er Jahren allmählich ab.

Didaktische Zielsetzung
Das in Projektform angelegte Schulwegspiel begnügt sich nicht damit, eine bereits fertige Spielvorlage zum Spielen zu nutzen, sondern bezieht die Kinder von Anfang an kreativ und ganzheitlich fordernd in die Entstehung eines eigenen Brettspiels ein. Es arbeitet dabei nach den Prinzipien des Entdeckenden- und des Mehrdimensionalen Lernens. Die Kinder werden dabei sowohl körperlich als auch in ihrem Gefühlsleben und mit ihren geistigen Kräften, nach Pestalozzi mit "Hand, Herz und Verstand", angesprochen. Sie lernen dabei auch, dass Spielen bereits bei der Herstellung des Spielzeugs beginnen und dies sehr spannend sein kann. Ein solches Vorgehen versprach ein intensives und effektives Lernen.

Projektphasen
In einem ersten Projektschritt erkunden die Kinder zu zweit oder zu dritt unter Begleitung eines Mentors ihren persönlichen Schulweg. Die Funktion des Betreuers wird von Müttern oder Vätern, von einem Verkehrspolizisten, von einem Referendar oder von zuverlässigen älteren Schülern mit der Ausbildung zum Verkehrshelfer wahrgenommen. Gemeinsam verfolgt man den Weg auf einem Ortsplan der Gemeinde oder fertigt eine eigene Skizze an, auf der alle Auffälligkeiten, Gefahrenpunkte, Verkehrshilfen, die unterwegs begegnen, wie Fußgängerübergänge, Fußgängerbrücken, Fußgängertunnel oder Druckampeln, vermerkt werden.

In einem zweiten Projektschritt werden die Ergebnisse der einzelnen Kleingruppen auf einem gemeinsamen Spielbrett zusammengeführt und nach Brettspielart verarbeitet.

Der dritte Projektschritt besteht im Entwickeln von Ereigniskarten. Diese enthalten alles, was beim Verkehren passieren kann und bewältigt werden muss: ein durch Autos verstellter Gehweg, eine Ampel, ein Fußgängertunnel, Verführungen oder Ablenkungen durch andere Kinder. Sie geben Hilfen und erlauben beim Würfeln ein schnelleres Fortkommen oder Bremsen an Gefahrenpunkten oder bei falschen Entscheidungen. An schwierigen Stellen müssen Aufgaben gelöst, und es können verkehrsgerechte Strafen verordnet werden. Hilfen für andere Verkehrsteilnehmer und Verkehrstipps werden besonders belohnt.

Erst im vierten Projektschritt kommt es zum Ausprobieren und zur eigenständigen Nutzung des selbst geschaffenen Schulwegspiels, etwa in Wartezeiten und Unterrichtspausen. Der Würfel führt über die markierten Brettpunkte, an denen Gefahren erkannt und Strafen verbüßt werden müssen. So sollte das Kind den Umweg über die Fußgängerbrücke wählen statt die Straße direkt zu überqueren. Vergessene Sportschuhe zwingen dazu, noch einmal an den Ausgangspunkt zurückzukehren.

Lerngewinn und Einsetzbarkeit
Der verkehrserzieherische Vorteil, ein eigenes Schulwegspiel nach der Projektmethode zu erarbeiten, liegt in der sehr intensiven Befassung und konkreten Erfahrung mit dem eigenen, aber auch mit anderen Schulwegen. Die Ereigniskarten lassen sich flexibel nach den aktuellen Gegebenheiten vor Ort (Eisglätte, Schnee, Baustelle) verändern, austauschen oder ergänzen, was das Spiel spannend und abwechslungsreich erhält. Die Kinder lernen zudem, dass Spielen bereits bei der Herstellung des Spielzeugs beginnen und damit zu etwas sehr Persönlichem werden kann.

Die Arbeit mit dem Schulwegspiel eignet sich bereits für Eltern als Vorbereitung der Schulwegreife ihres Kindes und gewinnt mit dem bevorstehenden Schuleintritt für die Kinder an Aktualität und Attraktivität.

Siehe auch
 Verkehrsdidaktik
 Verkehrsspiel

Literatur
 Maria Limbourg: Kinder unterwegs im Straßenverkehr. In: Unfallkasse NRW. Reihe Prävention in NRW. Heft 12. Düsseldorf 2008
 Rita Pfeiffer: Wir GEHEN zur Schule. Amedia, Wien 2007.
 Reinhard Streyhammer: Die Schule steht vor der Tür … Amedia, Wien 2007.
 Siegbert A. Warwitz, Anita Rudolf: Vom Sinn des Spielens. Reflexionen und Spielideen. 5. Auflage, Baltmannsweiler 2021, ISBN 978-3-8340-1664-5.
 Siegbert A. Warwitz: Die Entwicklung von Verkehrssinn und Verkehrsverhalten beim Schulanfänger – das Karlsruher Modell. In: Zeitschrift für Verkehrserziehung 4/1986, S. 93–98.
 Siegbert A. Warwitz: Wir schaffen uns selbst ein Schulwegspiel. Erstklässler in einem fächerübergreifenden Projekt. In: Sache-Wort-Zahl 30/2002/47 S. 23–27.
 Siegbert A. Warwitz: Verkehrserziehung vom Kinde aus. Wahrnehmen-Spielen-Denken-Handeln. Schneider, 6. Auflage, Baltmannsweiler 2009, ISBN 978-3-8340-0563-2.

Weblinks

 Vom Spielraum zum Verkehrsraum – Netzwerk Verkehrserziehung Wien 2012
 Schulwegplaner

Einzelnachweise

Verkehrspädagogik
Spielpädagogik
Lernspiel
Soziale Innovation

Schulwegspiel


نهر جيو ( بالرومانية: Jiu) من أنهار جنوبي رومانيا يتشكل من اتحاد نهري جيو الغربي مع جيو الشرقي قرب مدينة بيتروشاني, يبلغ طوله 331 كم و يصب في نهر الدانوب, يمر بمدن رومانية أهمها ترجو جيو , بيتروشاني وكرايوفا.

مراجع

أنهار
جيو
أنهار مقاطعة دولج
أنهار مقاطعة غورج
أنهار مقاطعة هوندوارا
جغرافيا أوروبا
جغرافيا رومانيا

جيو


Secția de handbal feminin a Sport Clubului Municipal Gloria din Buzău, România are o echipă de senioare ce evoluează în . Deși clubul din care face parte a fost înființat în 2017, echipa are o istorie mai veche, fiind gestionată până în acel an tot de Primăria Municipiului, ca un club separat, denumit CS Handbal Municipal Buzău și înființat în 2011.

Palmares
Cupa României:
 Câștigătoare: 2021
 Medalie de bronz: 2020
Supercupa României:
 Câștigătoare: 2021

Meciuri europene

Conform Federației Europene de Handbal:

✳ În Turul 2 (8 și 15 octombrie 2020), scorul general a fost 55-61, iar CBF Málaga Costa del Sol era calificată în Turul 3. SCM Gloria Buzău a reclamat la Federația Europeană de Handbal faptul că CBF Málaga Costa del Sol ar fi utilizat în partida retur, desfășurată pe 15 octombrie, o jucătoare care nu era înscrisă pe foaia de joc. Curtea Handbalului a Federației Europene de Handbal a decis ca partida retur să fie omologată cu "scorul de 10:0 și 2:0 puncte în favoarea SCM Gloria Buzău". În consecință, "ca urmare a victoriei Buzăului cu 32:31 în partida tur, calificarea clubului în Turul 3 a fost confirmată".

Sezoane recente

{|
|valign="top" |
{|class="wikitable text-align:center"
|-
! Sezon
! Competiție națională
! Loc
!Cupa României
!Supercupa României
!colspan=2|Competiție europeană
|-
| 2013-14
| bgcolor=#ddffdd| DA
|align=center| 2
|align=center|
|align=center|
|align=center| ||
|-
| 2014-15
| bgcolor=#ddffdd| DA
|align=center| 3
|align=center|
|align=center|
|align=center| ||
|-
| 2015-16
| bgcolor=#ddffdd| DA
|align=center| 2
|align=center|
|align=center|
|align=center| ||
|-
| 2016-17
| bgcolor=#ddffdd| DA
|align=center| 3
|align=center|
|align=center|
|align=center| ||
|-
| 2017-18
| bgcolor=#ddffdd| DA
|align=center| 1
|align=center|
|align=center|
|align=center| ||
|-
| 2018-19
| bgcolor=#ddffdd| LN
|align=center| 7
|align=center|
|align=center|
|align=center| ||
|-
| 2019-20
| bgcolor=#ddffdd| LN
|align=center| 4✳
|align=center|  Locul trei
|align=center|
|align=center| ||
|-
| 2020-21
| bgcolor=#ddffdd| LN
|align=center| 4
|align=center|  Câștigătoare
|align=center|  Câștigătoare
|align=center| Liga Europeană||Turul 3
|-
| 2021-22
| bgcolor=#ddffdd| LN
|align=center| 5
|align=center|
|align=center|
|align=center| Liga Europeană||Turul 3
|-
| 2022-23
| bgcolor=#ddffdd| LN
|align=center| 5
|align=center|
|align=center|
|align=center| Liga Europeană||Turul 3
|}
|}

✳ Sezonul 2019-2020 al Ligii Naționale s-a încheiat, din cauza pandemiei de coronaviroză cauzată de noul coronavirus 2019-nCoV (SARS-CoV-2), fără a se mai disputa ultimele șapte etape, XX–XXVI, cu rămânerea în vigoare a clasamentului valabil la data de 11 martie 2020, când s-a desfășurat ultimul meci, fără introducerea unor criterii finale de departajare, fără a retrograda nici o echipă și fără a se acorda titlul și medalii.

 Istoric
 Alte echipe de handbal feminin din Buzău
Prima echipă de handbal feminin din Buzău, Filvatex Buzău, a fost înființată în anii '90 de Ștefan Miloș, ulterior președinte al HM Buzău. Ulterior, Filvatex a fuzionat cu Astral Poșta Câlnău, condusă în acea perioadă de Romeo Ilie, ulterior antrenor al HM Buzău.

Evoluând mai mulți ani în Divizia A sub numele de Astral, formația buzoiană a câștigat turneul de baraj de la sfârșitul sezonului competițional 2001-2002 și a promovat pentru prima dată în Liga Națională. Astral Poșta Câlnău s-a clasat în 2003 și 2004 pe locul 10, dar în 2005, beneficiind de o consistentă susținere financiară, echipa a terminat campionatul pe locul 6. La sfârșitul sezonului 2005-2006, formația s-a clasat pe locul 9 și și-a schimbat denumirea în Astral Buzău.

În anii următori echipa a coborât și mai mult în clasament: locul 10 în 2007, locul 11 în 2008 (obținut sub o nouă titulatură, HCM Hidroconcas Buzău). HCM a mai terminat două sezoane în partea de jos a clasamentului Ligii Naționale, iar în 2010-2011 a fost preluată de un finanțator controversat, Viorel Tudose, care a adus la echipă jucătoare cunoscute, pe contracte relativ mari: Roxana Bodârlău, Nicoleta Gâscă, Raluca Ivan sau Elena Moise. Tudose a părăsit echipa înainte de sfârșitul sezonului, iar conducerea clubului nu a mai reușit să plătească handbalistele. Datoriile s-au acumulat, iar HCM Buzău a retrogradat în Divizia A.

 Handbal Municipal Buzău
Odată cu retrogradarea, echipa a fost desființată și s-a înființat în schimb HM Buzău, construită în principal cu jucătoare tinere din oraș. Din fosta HCM doar Anca Lipan a ales să continue la noua structură sportivă. Din anul 2011, HM Buzău a evoluat în Divizia A.

La sfârșitul sezonului competițional 2015-2016, CS HM Buzău s-a clasat pe locul 2 în seria A a Diviziei A și a participat astfel la turneul de baraj pentru accederea în sezonul 2016-2017 al Ligii Naționale, turneu pe care l-a terminat pe locul al treilea. Datorită acestui rezultat, echipa din Buzău a fost invitată să înlocuiască formația HCM Baia Mare, care s-a retras din Liga Națională în urma unor grave probleme financiare. Clubul a acceptat inițial invitația, dar a fost incapabil să strângă bugetul necesar pentru această competiție și a notificat FRH că va continua în Divizia A.

 Înființarea SCM Gloria
În 2017, după alegerea noului primar Constantin Toma, autoritățile au decis să comaseze sub o singură structură administrativă și sub o singură titulatură toate cluburile sportive administrate de municipalitate, și HM Buzău a devenit secție de handbal feminin a nou-înființatului club SCM Gloria Buzău. Sub egida clubului municipal "Gloria", echipa a obținut din nou promovarea la finalul sezonului 2017–2018, câștigând seria sa de Divizia A cu victorii pe linie și 999 de goluri marcate.

 Lotul de jucătoare 2023/24 Conform paginii oficiale a clubului:Portari
 1  Ana Maria Măzăreanu
 16  Ljubica Nenezić
 91  Tea Pijević

Extreme stânga
 25  Oana Sîrb
 77  Ana Maria Iuganu
 99  Raluca Nicolae

Extreme dreapta
 33  Andreea Coman
 79  Andra Moroianu

Pivoți
 4  Iaroslava Burlacenko
 15  Hawa N'Diaye
 83  Marija Petrović

Centri
 7  Valentina Blažević
 21  Diana Ilina
 30  Mădălina Zamfirescu
 34  Tamara Pál

Interi stânga
 13  Ioana Stancu
 17  Alexandra Andrei
 26  Aleksandra Zimny

Interi dreapta
 8  Nikolett Papp
 14   Fanta Keita
 18  Daria Bucur

 Banca tehnică și conducerea administrativă Conform paginii oficiale a clubului: Marcatoare în competițiile europene Conform Federației Europene de Handbal:''

Clasamentul pe sezoane al marcatoarelor în competițiile europene

Clasamentul general al marcatoarelor în competițiile europene

Marcatoare în competițiile naționale

Cele mai bune marcatoare în Liga Națională

Cele mai bune marcatoare în Cupa României

Foste jucătoare notabile

  Alina Braniște
  Ionela Goran
  Anca Ionescu
  Alina Iordache
  Diana Ilina
  Marinela Gherman
  Ana Maria Mîrcă
  Cristina Nan
  Marija Gedroit
  Marijeta Vidak
  Iulia Havronina
  Oana Apetrei
  Ines Khouildi
  Petra Blazek
  Bobana Klikovac
  Ana Maria Iuganu
  Anđela Janjušević
  Dijana Ujkić

  Elena Livrinikj
  Ada Moldovan
  Diana Munteanu
  Alexandra Gavrilă
  Andreea Taivan
  Andreea Rotaru
  Ana Maria Savu
  Oana Cîrstea
  Ana Maria Mîrcă
  Ana Maria Simion
  Marija Šteriova
   Marta Batinović
  Alexandra Subțirică
  Natalia Vasilevskaia
  Kristina Prkačin
  Alina Ilie
  Carmen Stoleru
  Alina Czeczi

Foști antrenori notabili
  Aurelian Roșca
  Ovidiu Mihăilă
  Romeo Ilie

Referințe

Legături externe
 Site oficial SCM Gloria Buzău Handbal Feminin
 Site oficial Clubul Sportiv Municipal Gloria Buzău
 Pagina de Facebook SCM Gloria Buzău Handbal Feminin

Cluburi românești de handbal
Handbal în Buzău

SCM Gloria Buzău (handbal feminin)


Megrelya (Megrelce: სამარგალო- (Samargalo), Gürcüce: სამეგრელო- (Samegrelo), Lazca: მარგალონა- (Margalona)), Gürcistan'ın batısında, tarihsel bölgelerden biridir. Eskiden Odişi olarak adlandırılıyordu. Bölgenin yerli halkı Megreller, Güney Kafkasya halklarından biridir ve Megrelce konuşurlar; ama yazı dili Gürcüce'dir. Yönetim bölgesi olarak Megrelya, kuzeyindeki Svaneti bölgesiyle birlikte Samegrelo-Zemo Svaneti bölgesini oluşturur ve bu bölgenin yönetsel merkezi Zugdidi kentidir.

Coğrafya ve iklim

Megrelya, kuzeybatıda ayrılıkçı Abhazya bölgesi, kuzeyde Svaneti, doğuda İmereti, güneyde Guria ve batıda Karadeniz ile sınırlanmıştır.

İdari olarak, tarihi Megrelya bölgesi, komşu dağlık Svaneti bölgesinin kuzey kesimiyle birlikte başkenti Megrelya'nın ana şehri Zugdidi olan Samegrelo-Zemo Svaneti bölgesini oluşturur.

Gürcistan'ın çoğu Karadeniz kıyı bölgesinde olduğu gibi, Megrelya'nın iklimi subtropikal ve yağmurludur. Kıyı bölgelerinde, Sovyet Gürcü yetkililerinin onları kurutmaya yönelik çabalarına rağmen birçok bataklık vardır. Bu bataklıklar, ülkenin diğer bölgelerinde bulunmayan birçok nadir kuş ve hayvanı içerir. Bu nedenle, bölgelerin önemli bir kısmı, Kolhis Doğa Koruma Alanı'nın bir parçası olarak Gürcistan yasaları tarafından korunmaktadır.

Tarih

Eski çağlarda Samegrelo, Kolha veya Kolhis'in (MÖ 9 - 6. yüzyıllarda) ve Egrisi'nin (MÖ 4. – MS 6. yüzyıl) bir parçasıydı. 11 - 16. yüzyıllar arasında birleşik Gürcistan Krallığı'nın içinde yer aldı. 16. yüzyıl ile 1857 arasında Megrelya Prensliği olarak varlığını sürdürdü ve bu prensliğin yöneticileri Dadiani ailesiydi. Prenslik, Osmanlı İmparatorluğu koruması altında bulunuyordu. 1803 yılında, Çar ve Megrel prensi Grigol Dadiani arasında yapılan bir anlaşmayla  prenslik Çarlık Rusya'nın koruması altına girdi. 1857'de Çarlık yönetimi prensliğin varlığına son verdi. 1918-1921 arasında Samegrelo, Gürcistan Demokratik Cumhuriyeti'nin bir parçasıydı. 1921'de Gürcistan Sovyet yönetimine katıldı.

9 Nisan 1991'de bağımsızlığını ilan eden Gürcistan'ın ilk devlet başkanı Zviad Gamsahurdia bir Megrel idi. Gamsahurdia'nın bir darbeyle devrildiği Kasım 1991'den Ocak 1992 tarihine kadar Samegrelo iç savaşa sahne oldu. Savaş, Gamsahurdia'nın yenilgisiyle sonuçlandı ve Eduard Şevardnadze (1992-2003) devlet başkanı oldu. Abhazya'daki savaşta etnik temizlik uygulanarak yerlerinden edilen Gürcülerin (çoğunluğu Megreller) göçü sırasında Samegrelo istikrarsız bir bölge haline geldi. 2004'te devlet başkanı seçilen Miheil Saakaşvili, Abhaz yönetimine karşı mücadele eden Megrel grupları silahsızlandırdı ve bölgedeki sorunun çözümü için barışçıl girişimler başlattı.

Ayrıca bakınız

Megreller
Megrelce
Megrelya Prensliği
Kolhis

Kaynakça

Gürcistan'ın tarihî bölgeleri

Megrelya


تونس
 جندوبة، وهي مدينة بالشمال الغربي التونسي.
 ولاية جندوبة، وهي إحدى الولايات الأربع والعشرين التونسية.
 معتمدية جندوبة الجنوبية، وهي معتمدية تونسية بولاية جندوبة.
 معتمدية جندوبة الشمالية، وهي معتمدية تونسية بولاية جندوبة.
 جندوبة الرياضية، وهي نادي كرة قدم تونسي.

ليبيا
 معركة جندوبة، وهي إحدى المعارك الليبية الإيطالية.
 وادي جندوبة، وهو وادٍ بليبيا.

جندوبة (توضيح)


دوكوس (Δοκός) هي جزيرة ضمن وتقع قرب جزيرة هيدرا في اليونان.

المراجع

تضاريس جزر (أتيكا)
جزر أتيكا
جزر اليونان

دوكوس


María de los Ángeles Félix Güereña (8 de abril de 1914 - 8 de abril de 2002) foi uma atriz e cantora mexicana. Junto com Pedro Armendáriz e Dolores del Río, ela foi uma das figuras de maior sucesso do cinema latino-americano nas décadas de 1940 e 1950. Sua carreira como atriz consiste em 47 filmes feitos no México, Espanha, França, Itália e Argentina.

Biografia
María Félix fez seu primeiro filme em 1942, El Peñón de las Ánimas, ao lado do famoso ator e cantor Jorge Negrete, com quem se casou mais tarde. Mas foi com seu terceiro filme, Doña Barbara (1943), que ela chamou atenção - segundo um crítico, "tanto como uma atriz respeitada quanto como um ícone superdeterminado" - embora alguns duvidassem de suas habilidades de atuação.

Felix fez 18 filmes durante a década de 1940 e continuou a trabalhar no México até 1970, quando já havia feito 47 filmes. Ela trabalhou na Espanha, Itália e França, com diretores que incluíam Jean Renoir (French Cancan, 1954) e Luis Buñuel (La Fièvre Monte à El Pao, 1959).

Em 1971 filmou La generala, que seria seu último filme. A telenovela La Constitución (1971) seria seu último trabalho como atriz profissional. Ao longo de sua carreira ela ganhou três prêmios Ariel de melhor atriz e, em 1985, um prêmio pelo conjunto da obra.

Vida pessoal
Félix foi casado quatro vezes. Seu primeiro casamento (1931–1938) foi com o vendedor de cosméticos Enrique Álvarez Alatorre. Ele foi pai de seu único filho, o ator Enrique Álvarez Félix (1934-1996). Ela casou-se pela segunda vez com Agustín Lara, no entanto, o relacionamento terminou em 1947. Após um breve romance, casou-se em 18 de outubro de 1952 com Jorge Negrete. Seu quarto casamento (1956-1974) foi com o banqueiro francês nascido na Romênia Alexander Berger.

Morte
Em 8 de abril de 2002, Félix faleceu durante aos 88 anos na Cidade do México. Em agosto daquele ano, Benjamín Félix, irmão de María, pediu às autoridades que seu corpo fosse exumado, devido às suspeitas sobre as circunstâncias de sua morte.

Filmografia

1942–48 (Primeiro período mexicano)

1948–55 (Período europeu)

1955–70 (Segundo período mexicano)

Televisão

Nascidos em 1914
Mortos em 2002
Atores do México
Cantoras do México
Atrizes de cinema do México
Atrizes de televisão do México
Cantores de ranchera
Mexicanos de ascendência basca
Mexicanos de ascendência espanhola
Feministas do México
Prêmio Ariel de Melhor Atriz

María Félix


An Aloe elata in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Susan Carter ngan Leonard Eric Newton. An Aloe elata in nahilalakip ha genus nga Aloe, ngan familia nga Xanthorrhoeaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Aloe

Aloe elata


Danny Bruno (født 30. september 1952) er en amerikansk teater-, tv- og filmskuespiller som er mest kendt for at spille Bud Wurstner i tv-serien Grimm.

Kilder

Eksterne henvisninger

Tv-skuespillere fra USA
Personer fra New York

Danny Bruno


The year 1774 in science and technology involved some significant events.

Astronomy
 Johann Elert Bode discovers the galaxy Messier 81.
 Lagrange publishes a paper on the motion of the nodes of a planet's orbit.

Biology
 Italian physicist Abbé Bonaventura Corti publishes Osservazioni microscopiche sulla tremella e sulla circulazione del fluido in una pianta acquajuola in Lucca, including his discovery of cyclosis in plant cells.
 French physician Antoine Parmentier publishes Examen chymique des pommes de terres in Paris, analysing the nutritional value of the potato.

Chemistry
 August 1 – Joseph Priestley, working at Bowood House, Wiltshire, England, isolates oxygen in the form of a gas, which he calls "dephlogisticated air".
 Antoine Lavoisier publishes his first book, a literature review on the composition of air, Opuscules physiques et chimiques.
 Carl Wilhelm Scheele discovers "dephlogisticated muriatic acid" (chlorine), manganese and barium.

Exploration
 Second voyage of James Cook
 June 16/17 – English explorer Captain Cook becomes the first European to sight (and name) Palmerston Island in the Pacific Ocean.
 September 4 – Cook becomes the first European to sight (and name) the island of New Caledonia in Melanesia.
 October 10 – Cook becomes the first European to sight (and name) Norfolk Island in the Pacific Ocean, uninhabited at this date.

Mathematics
 P.-S. Laplace publishes Mémoire sur la probabilité des causes par les événements, including a restatement of Bayes' theorem.

Medicine and physiology
 William Hunter's Anatomia uteri humani gravidi tabulis illustrata | The Anatomy of the Human Gravid Uterus exhibited in figures is published by John Baskerville in Birmingham, England.
 Sugita Genpaku's Kaitai Shinsho ("New Text on Anatomy"), based on a Dutch publication, is published with illustrations in Japan, the first modern anatomy textbook produced there.

Physics
 The Schiehallion experiment is carried out by Nevil Maskelyne to determine the mean density of the Earth.

Technology
 January 27 – John Wilkinson patents a method for boring cannon from the solid, subsequently utilised for accurate boring of steam engine cylinders.
 Jesse Ramsden produces an advanced circular dividing engine with the support of the Board of Longitude.

Awards
 Copley Medal: Not awarded

Births
 April 21 – Jean-Baptiste Biot (died 1862), French physicist.
 April 24 – Jean Marc Gaspard Itard (died 1838), French otorhinolaryngologist.
 April 28 – Francis Baily (died 1844), English astronomer.
 May 7 – Francis Beaufort (died 1856), Irish-born hydrographer.
 May 28 – Edward Howard (died 1816), English chemist.
 August 18 – Meriwether Lewis (died 1809), American explorer.
 September 26 – John Chapman (died 1845), American nurseryman.
 November 12 – Charles Bell (died 1842), Scottish-born anatomist.
 December 12 – William Henry (died 1836), English chemist.

Deaths
 February 4 – Charles Marie de La Condamine, French geographer (born 1701)
 May 1 – William Hewson, English surgeon, anatomist and physiologist, "father of haematology" (born 1739)
 July 9 – Anna Morandi Manzolini, Italian anatomist (born 1714)

References

18th century in science
1770s in science

1774 in science


O Derjprom () ou Gosprom () é um conjunto arquitetônico construtivista na Praça da Liberdade em Kharkiv, na Ucrânia. Seu nome é uma abreviação de duas palavras que, juntas, significam Indústria Estatal. Em inglês, a estrutura é conhecida como State Industry Building, sendo chamado também de Palácio da Indústria. Foi construído durante a era soviética em 1928.

É o primeiro arranha-céu soviético a atingir 13 andares.

Derjprom se coloca como um fenômeno único da arquitetura mundial entre as várias estruturas que representam a arquitetura modernista da primeira metade do século XX, por fazer parte da lista provisória do Patrimônio Mundial da UNESCO.

Informações gerais
A inauguração do primeiro arranha-céu soviético ocorreu em 7 de novembro de 1928.

O edifício foi um dos poucos projetos grandes projetos de quando Kharkiv era a capital da República Socialista Soviética da Ucrânia. Foi projetado e construído pelos arquitetos Sergei Serafimov, S.Kravets e M.Felger em apenas três anos. O edifício tornou-se a estrutura com maior área construída no mundo no ano de sua conclusão em 1928, sendo superada pelos arranha-céus de Nova York na década de 1930. Sua característica única está na simetria que só pode ser sentida em um ponto, no centro da praça.

O uso de concreto em sua construção e o sistema de passarelas suspensas e torres interligadas individuais são elementos de inovação do edifício. A construção foi descrita por Reyner Banham como uma das principais realizações arquitetônicas da década de 1920 em sua Teoria e Design na Primeira Era da Máquina e comparável em escala apenas à Dessau Bauhaus e à fábrica Van Nelle em Roterdã. Isso permitiu que a estrutura sobrevivesse totalmente a qualquer tentativa de destruição durante a Segunda Guerra Mundial.

O complexo Dezhprom foi usado como símbolo de modernidade em filmes como Três Canções sobre Lenin de Dziga Vertov e A Linha Geral de Sergei Eisenstein . A notabilidade do edifício foi ofuscada após a mudança da capital ucraniana para Kiev em 1934, a denúncia posterior do construtivismo pela arquitetura stalinista e a Segunda Guerra Mundial. Mais recentemente, uma de suas torres foi usada como centro de televisão e uma torre de retransmissão de TV foi construída em seu telhado.

Arquitetura
Derjprom se tornou um símbolo de Kharkiv e de sua identidade de cidade industrial, moderna e grande.

A arquitetura do complexo é parte do construtivismo internacional, utilizando formas industriais. Na década de 1920, tal arquitetura era uma novidade não só na Europa, mas também em todo o mundo.

Veja também

 Praça da Liberdade (Kharkiv)

Ligações externas

 1930 fotografias por Robert Byron
 Artigo sobre o edifício (in Russian)
 Vista durante a guerra
 Fotos de pilotos da Luftwaffe durante a Segunda Guerra Mundial, algumas das construções da Derzhprom
 Foto do edifício Derzhprom
 Edifício Derzhprom/Gosprom, fotografias de Georges Dedoyard e outros, Centro Canadense de Arquitetura ( itens digitalizados )
Lista indicativa do Patrimônio Mundial
Construções de Carcóvia
Construtivismo
Arquitetura construtivista

Derjprom


William Joseph Skowron (December 18, 1930 – April 27, 2012), nicknamed "Moose", was an American professional baseball first baseman. He played 14 seasons in Major League Baseball (MLB) from 1954 to 1967 for the New York Yankees, Los Angeles Dodgers, Washington Senators, Chicago White Sox, and California Angels. He was an eight-time All-Star and a five-time World Series champion.

Skowron had been a community relations representative for the Chicago White Sox for several years when he died in 2012.

Early years
Skowron was born in Chicago, Illinois, and was of Polish descent. His father was a city garbage collector. One day his grandfather gave the seven-year-old Skowron a haircut resembling that of Italian dictator, Benito Mussolini. His friends jokingly calling him "Mussolini", which his family shortened to "Moose." The name stuck throughout his career.

Skowron attended Weber High School in Chicago, then went to Purdue University in Indiana, where he was a member of Tau Kappa Epsilon fraternity. Though Skowron went to the school on a football scholarship, he found himself better suited to baseball, hitting .500 as a sophomore in 1950, a record in the Big Ten Conference that lasted ten years.

Professional baseball career
Following his sophomore year at Purdue, Skowron was signed to play baseball for the Austin (MN) Packers in the Southern Minny League (Class AA-level town-team baseball). He hit .343 for the Packers in 23 games. He also displayed his power with a three home run game against the Rochester Royals. He did so well in Austin that the Yankees made a contract offer.

Major leagues
Skowron signed with the New York Yankees in September  as an amateur free agent by Yankees scout Lou Maguolo. He played his first game for the Yankees on April 13, . In the beginning, he was platooned at first base with Joe Collins, but from  on he became the Yankees' full-time first baseman. He played in seven American League (AL) All-Star games as a Yankee: , , twice in , twice in , and  (two All-Star Games were played in 1959 through 1962).

After batting .270 with 23 home runs and with Joe Pepitone ready to succeed him as the starting first baseman, Skowron was traded from the Yankees to the Los Angeles Dodgers for Stan Williams at the Winter Meetings on November 26, . Although he floundered against National League pitching the next season, batting just .203 in 237 at bats with four homers, he stunned his former team in the 1963 World Series, leading the Dodgers with a .385 average and a home run, as Los Angeles swept New York in four straight games. As a result, Skowron become one of few players in MLB history to have won back-to-back Series championships with different teams.

On December 6, , he returned to the AL when he was purchased from the Dodgers by the Washington Senators. On July 13, , he was traded by the Senators to the Chicago White Sox. In , he played in his eighth All-Star Game. On May 6, , he was traded by the White Sox to the California Angels. He was released by the Angels on October 9, .

He played in a total of 1,478 major-league games, all but 15 as a first baseman. (He was in 13 games as a third baseman, and two as a second baseman.)

Skowron made the last out of the 1957 World Series, but the following year he knocked in the winning run in game six of the 1958 World Series. Skowron also hit a three-run home run in game seven to propel the Yankees to a World Series win, and a comeback from a 3-1 series deficit. He also scored the only run in game seven of the 1962 World Series against the San Francisco Giants, on a double play grounder by Tony Kubek.

In total, Skowron played on eight World Series teams, on the winning side five times: Seven World Series with the Yankees, winning four rings, 1956, 58, 61 and 62; and won with Dodgers in 1963 against the Yankees.

Skowron was a consistently good hitter throughout most of his career, and more than held his own in World Series play, batting .293, with 8 homers, 29 RBIs, and a .519 slugging percentage in eight World Series.

Skowron was once a playful target of his friend, Yankee pitcher Fritz Peterson. A known practical joker, Peterson was reportedly popular with his teammates, entertaining them with his elaborate jokes. He once used a fake Baseball Hall of Fame letterhead to ask Skowron to donate his pacemaker after he died.

Personal life
Skowron met and married Virginia Hulquist while he was playing for the Austin, MN Packers. During his time with the Yankees, he resided in Hillsdale, New Jersey. In 1963, he appeared as himself in the Mister Ed episode "Leo Durocher Meets Mister Ed".

He was inducted into the National Polish-American Hall of Fame in 1980 while living in Schaumburg, Illinois. In 1999, he became a community relations representative for the Chicago White Sox, holding the job through his passing in 2012.

Skowron died at age 81 on April 27, 2012, in Arlington Heights, Illinois, of congestive heart failure following a long battle with lung cancer.

References

External links

1930 births
2012 deaths
Baseball players from Chicago
American League All-Stars
California Angels players
Chicago White Sox players
Los Angeles Dodgers players
New York Yankees players
Washington Senators (1961–1971) players
Major League Baseball first basemen
American people of Polish descent
Purdue Boilermakers baseball players
People from Hillsdale, New Jersey
Purdue Boilermakers football players
Norfolk Tars players
Binghamton Triplets players
Kansas City Blues (baseball) players

Bill Skowron


22474 Frobenius este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
22474 Frobenius este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Prescott (Arizona) de Paul G. Comba. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,59 ua, o excentricitate de 0,16 și o înclinație de 3,6° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 22001-23000
 Centura de asteroizi

Referințe

Familia Astraea

Obiecte astronomice descoperite în 1997
Centura de asteroizi

22474 Frobenius


An Panicum micranthum in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carl Sigismund Kunth. An Panicum micranthum in nahilalakip ha genus nga Panicum, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Panicum

Panicum micranthum


Elena Cecchini (født 25. maj 1992) er en italiens cykelrytter, der kører for . Udover landevejsløb har hun også konkurreret indenfor banecykling. Hun vandt sølv ved U23 EM i banecykling 2012 i pointløbet.
Hun deltog ved VM i landevejscykling 2013 i kvindernes holdtidskørsel i Firenze. I 2014 kørte hun for Estado de México-Faren Kuota holdet. I november 2015 blev hun annonceret som en del af Canyon-SRAM holdets trup til 2016 sæsonen. Hun vandt titlen som italiensk mester i linjeløb i 2014, 2015 og 2016.

Referencer

Eksterne henvisninger

Kvindelige cykelryttere fra Italien
Cykelryttere ved sommer-OL 2016
Deltagere for Italien ved sommer-OL 2016

Elena Cecchini


Smittebeskyttelse er en dansk dokumentarfilm fra 1981.

Handling
Om de tre vigtigste beskyttelsesforanstaltninger for svin: forrum, udleveringsrum og modtagelsesrum.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 1981

Smittebeskyttelse


Râmneanțu Nicolae (n. 26 aprilie 1869, comuna Silagiu, comitatul Timiș, Regatul Ungariei – d. 1 aprilie 1951, Silagiu ) a fost un deputat în Marea Adunare Națională de la Alba Iulia, organismul legislativ reprezentativ al "tuturor românilor din Transilvania, Banat și Țara Ungurească", cel care a adoptat hotărârea privind Unirea Transilvaniei cu România, la 1 decembrie 1918.

Biografie
A fost agricultor și proprietar de case și de vie.

A acționat în vechiul partid național și în România Mare până la desființarea partidelor. A fost domiciliat și în comuna urbană Buziaș.

A difuzat printre țărani gazetele Dreptatea și Drepelul.

A fost conducătorul corului românesc din Silagiu și primarul comunei în perioada cuprinsă între anii 1920-1934.

A fost delegat din partea Cercului Rittberg (acum Tormac), la Marea Adunare Națională de la Alba – Iulia din 1 decembrie 1918 la care s-a decretat unirea Transilvaniei cu România.

Note

Bibliografie
 Gelu Neamțu, Mircea Vaida-Voevod, 1 decembrie 1918. Mărturii ale participanților. Ioachim Crăciun: Documente la un sfert de veac de la Marea Unire, Editura Academiei Române, București, 2005.
 Ioan I. Șerban (coord.), Dicționarul personalităților Unirii. Trimișii românilor transilvăneni la Marea Adunare Națională de la Alba Iulia, Muzeul Național al Unirii, Alba Iulia, 2003

Lectură suplimentară
 Daniela Comșa, Eugenia Glodariu, Maria M. Jude, Clujenii și Marea Unire, Muzeul Național Transilvania, Cluj-Napoca, 1998
 Florea Marin, Medicii și Marea Unire, Editura Tipomur, Târgu Mureș, 1993
 Silviu Borș, Alexiu Tatu, Bogdan Andriescu, (coord.), Participanți din localități sibiene la Marea Adunare Națională de la Alba Iulia din 1 decembrie 1918, Editura Armanis, Sibiu, 2015

Legături externe
  Membrii de drept ai Marii Adunării Naționale de la Alba-Iulia din 1 decembrie 1918, lista publicată în "Gazeta Oficială", Sibiu, nr. 1, 1/14 decembrie 1918
  1 decembrie 1918, Marea Unire de la Alba Iulia. Mărturii, documente și semnificații

Vezi și
 Lista delegaților la Marea Adunare Națională de la Alba Iulia

Nașteri în 1869
Decese în 1951
Delegați la Marea Adunare Națională de la Alba Iulia
Economiști români
Bănățeni
Români din Austro-Ungaria
Primari din România

Nicolae Râmneanțu


අස්විද නැකත යනු වෛදික ජෝතිෂ්‍ය මතයන්ට අනුව පළමු නැකතයි.මෙම නැකත රාශි චක්‍රෙය් අංශක 0 සිට අංශක 13 යි කලා 20 දක්වා විහිදී පවතී.මෙම නැකත රාශි චක්‍රයේ පළමු රාශිය වන මේෂ රාශිය තුල පිහිටයි.අධිපති ග්‍රහයා කේතුය.මේෂ,වෘෂභ,මිතුන,කටක යන නවාංශ පිළිවෙලින් පළමු දෙවන තෙවන හා සිවුවන පාද වලය අයත්ය.වෛදික ජොතිෂ්‍ය මතයන්ට අනුව පුද්ගලයෙකු මෙලොව උපත ලබන විට එම පුද්ගලයාගේ ග්‍රහ සිතියම හෙවත් කේන්ද්‍ර සටහනේ සදු හෙවත් චන්ද්‍රයා මේෂ ලග්න ගතව අංශක 0 සිට අංශක 13 කලා 20 අතර පිහිටියේනම් ඔහුට හිමි ජන්ම නැකත අස්විද නැකත ලෙස පිළිගනී.අස්විද නැකත කේතුට අයත් නැකතක් බැවින් කේතු මහදසාව ඔහුට හිමි ලෙස සළකයි.සාමාන්‍ය යෙන් කේතු මහ දසාව වසර හතක් පවතින අතර සදු ග්‍රහයා අස්විද නැකත තුල ගමන්කර ඇති අංශක ගණන අනුව ජන්මියාට ගෙවීමට ඇති මහ දසා කාලය වෙනස්වේ.අස්විද නැකතෙන් උපන් පුද්ගලයෙකුගේ නැකත් ගන යොනි ආදී වක්‍රය පහත පරිදිවේ.

අස්විද නැකත ඉරිදා දිනයක යෙදීම ආනන්ද නම් ඉතා ශූභ යෝගයක් ලෙස සැළකේ.අස්විද නැකත බොහෝවිට ශුභ කටයුතු සදහා යොදාගන්නා නැකතකි.
නැකත්

අස්විද


Acetylacetone er en organisk forbindelse, der eksisterer i to tautomeriske former, der interkonverterer hurtigt og i de fleste sammenhænge betragtes som en enkelt forbindelse. Selvom forbindelsen formel som diketone-formen, pentan-2,4-dione, udgør enolformen en betragtelig del af materialet og er den foretrukne form i mange opløsninger. Det er en farveløs væske, der er et forstadie til acetylacetonat (acac), en udbredt bidentat-ligand. Det er også en byggeblok til syntese af heterocykliske forbindelser.

Noter

Ketoner

Acetylacetone


Sergio Meneguelli (Colatina, 1 de junho de 1956), é um Bacharel em Direito e político brasileiro, filiado ao Republicanos. Atualmente é deputado estadual pelo estado do Espírito Santo.

Biografia
Foi vereador por quatro mandatos consecutivos em Colatina e nas eleições de 2016, obteve 19.689 sendo 30.24%, dos votos, sendo eleito prefeito pelo Movimento Democrático Brasileiro. Em 2022 conseguiu uma das 30 cadeiras da Assembleia Legislativa do Espírito Santo, eleito com a maior votação da história capixaba, obtendo pelo Republicanos, 138.523 sendo 6,60% do total de votos validos..

Deputados estaduais do Espírito Santo
Naturais de Colatina
Prefeitos de Colatina
Membros do Republicanos (partido político)
Bacharéis em direito do Brasil
Membros do Movimento Democrático Brasileiro (1980)

Sérgio Meneguelli


Suat Kaya (d. 26 Ağustos 1967, İstanbul), Türk millî futbolcu ve teknik direktör. Orta saha pozisyonunda görev aldığı futbolculuk kariyerini sonlandırmıştır ve sonrasında çeşitli takımlarda teknik direktörlük yapmıştır.

Kulüp kariyeri
Suat Kaya, Makedonya, Gostivar göçmeni bir ailenin çocuğu olarak 1967 yılında İstanbul'da doğdu. Futbola 1979'da Galatasaray'ın altyapısında başladı. 1986'da Galatasaray as takımına yükseldi. 1987-1992 yılları arasında Konyaspor'da oynadı. 1992-93 sezonunda yeniden Galatasaray'a dönen Hugo lakaplı futbolcu, 2002-03 sezonu sonunda futbolculuğu bıraktı.

353 maçta 44 gol atan Suat Kaya, Bülent Korkmaz ve Hakan Şükür'le birlikte Süper Lig'de en çok şampiyonluk gören (8 kez) futbolcu olarak tarihe geçti. Galatasaray'la UEFA Kupası ve UEFA Süper Kupası şampiyonluğu da yaşadı.

Antrenörlük kariyeri
Futbolu bıraktıktan sonra Galatasaray altyapısında görev alan Kaya, minik takımı ve PAF takımı üst üste iki kez şampiyon yapmıştır. 2006-07 sezonu ortasında ise Gaziantep Büyükşehir Belediyespor'la teknik direktör olarak anlaşmıştır. 2007-2008 Sezonunda Orduspor, 2008-2010 yılları arasıda 2 sezon Gaziantep Büyükşehir Belediyespor'da teknik direktör olarak görev yapmıştır. 2010-2011 sezonunda Diyarbakırspor'la anlaştı fakat Diyarbakırspor'un Maddi olarak çok zor günler geçirmesi ve buna bağlı olarak alınan kötü sonuçlar yüzünden 4 ay bu görevde kaldıktan sonra " Teknik adamlıktan çok kulübün diğer sorunlarıyla ilgilendim. Artık bundan sonra Diyarbakırspor'a daha fazla katkımın olmayacağını anladım. Daha fazla yıpranmak istemedim" diye açıklama yaparak istifa etti. Suat Kaya'nın takımdan ayrılışının ardından yerine görev alan Engin Korukır ise 27.12.2010 tarihinde 13 yıllık antrenörlük döneminde bu kadar büyük sıkıntılar olan bir kulüpte görev almadığını ve 24 saat içinde futbolcuların parası ödenmez ise istifa edeceğini açıkladı. 28 Aralık 2010 da Spor Toto 2. Lig Kırmızı Grup takımı Tokatspor'un başına geçmiştir. 2014 yılında kariyerine Göztepe ile devam eden teknik adam, 20 Ekim 2014 tarihinde Göztepe Spor Kulübünden yapılan açıklamayla görevine son verildiği ifade edilmiştir. 29 Ağustos 2015 tarihinde yapılan Konyaspor Galatasaray maçından önce "Efsanelere Vefa" kapsamında Konyaspor tarafından Konya Büyükşehir Stadyumunda, Konyaspor taraftarı önünde ödüllendirilmiştir.

2021-22 sezonunda Eskişehirspor'u çalıştırmıştır.

İstatistikleri

Millî takım golleri
NOT:Evsahibi olarak Türkiye baz alınmıştır.

Kaynakça

Dış bağlantılar

Yaşayan insanlar
1967 doğumlular
İstanbul doğumlu futbolcular
Türk erkek futbolcular
Türk teknik direktörler
Galatasaray SK futbolcuları
Konyaspor futbolcuları
Süper Lig futbolcuları
Türkiye millî futbol takımı futbolcuları
Çaykur Rizespor teknik direktörleri
Tokatspor teknik direktörleri
Diyarbakırspor teknik direktörleri
Gaziantep FK teknik direktörleri
Göztepe SK teknik direktörleri
Buca Geliştirmespor teknik direktörleri
Menemen FK teknik direktörleri
1. Lig teknik direktörleri
2. Lig teknik direktörleri
Orta saha futbolcuları
1. Lig futbolcuları
UEFA Kupası'nı kazanan futbolcular

Suat Kaya


Alfons Maria Peter Scherer (* 10. August 1885 in  Straßburg; † 3. März 1964; laut Geburtsurkunde Alphons Maria Peter Scherer) war ein deutscher Verwaltungsjurist und Schriftsteller.

Leben
Scherer wurde als Sohn des Oberlehrers Peter Scherer und dessen Ehefrau Gertrude Elisabeth Josephine Scherer, geborenen Hey in Straßburg geboren. Am Ende des Ersten Weltkriegs war Scherer von 1917 bis 1918 Bürgermeister von Schlettstadt im Reichsland Elsass-Lothringen. In der Weimarer Republik wurde er 1924 Regierungsvizepräsident im Regierungsbezirk Wiesbaden. 1926 wurde er  Regierungspräsident der Hohenzollerischen Lande in Sigmaringen. Es kennzeichnet  preußisches Amtsverständnis, wenn sich der Verwaltungschef hohenzollernscher Stammlande gegen den (ehemaligen) Landesherrn stellt: Nach der Weimarer Verfassung und dem Preußischen Adelsgesetz von 1920 völlig zu recht, widersprach er 1928 Friedrich von Hohenzollern, der auf der Anrede  Hoheit und dem Erstgeburtstitel Fürst bestand. Der jahrelange Streit hatte zur Folge, dass Scherer zum 31. August 1931 von Carl Severing, dem sozialdemokratischen Innenminister des Freistaats Preußen, in den einstweiligen Ruhestand versetzt wurde. Sein Nachfolger war Heinrich Brand.

Scherer zog nach Wiesbaden und widmete sich der Schriftstellerei. Er hinterließ unveröffentlichte Schauspiele, Erzählungen, Gedichte und  literaturgeschichtliche Arbeiten. Seine Tochter Ruth M. Pauly überließ sie 1996 dem Landesarchiv Baden-Württemberg.

1945 wurde Scherer in Rüdesheim kurzzeitig als Leiter der Spruchkammerverfahren eingesetzt.

Literatur
 Thomas Klein: Leitende Beamte der allgemeinen Verwaltung in der preußischen Provinz Hessen-Nassau und in Waldeck 1867 bis 1945 (= Quellen und Forschungen zur hessischen Geschichte. Bd. 70),  Hessische Historische Kommission Darmstadt, Historische Kommission für Hessen, Darmstadt/Marburg 1988, ISBN 3884431595, S. 363.
 Josef Mühlebach: Alfons Maria Scherer, in: Hohenzollerische Heimat 28 (1977), S. 9–13.

Weblinks

Online-Findbuch Landesarchiv Baden-Württemberg, Staatsarchiv Sigmaringen, N 1/4 Alfons Maria Scherer

Einzelnachweise

Regierungspräsident (Sigmaringen)
Verwaltungsjurist
Autor
Deutscher
Person (Wiesbaden)
Geboren 1885
Gestorben 1964
Mann

Alfons Scherer


Byrsonima japurensis, também conhecido como murici-da-mata, é uma espécie de  planta do gênero Byrsonima e da família Malpighiaceae.

Taxonomia
A espécie foi descrita em 1840 por Adrien-Henri de Jussieu.
Os seguintes sinônimos já foram catalogados:
 Byrsonima fluminensis  Nied.
 Byrsonima inundata  Benth.
 Byrsonima laevigata  (Poir.) DC.
 Byrsonima obversa  Miq.

Forma de vida
É uma espécie terrícola e arbórea.

Descrição
Árvore 3,0-18,0 m alt., caule aéreo. Estípulas 1,5-2,0 mm de comprimento, completamente conadas, o par triangular, persistentes. Ela tem folhas cartáceas ou coriáceas; pecíolo 0,5-2,4 cm de comprimento; lâmina 6,3-18,6 x 2,4-7,4 cm, elíptica a oboval, raramente
oval ou oblonga, ápice arredondado, base atenuada, margem plana; glabra ou esparsamente pubescente em ambas as faces, tricomas  sésseis, os dois braços de comprimentos semelhantes, adpressos, retos; nervuras secundárias evidentes em ambas as faces e as terciárias na face abaxial, 9-13 nervuras secundárias. Tirsos, 1 flor por cincínio, 6,0-18,0 cm de comprimento; brácteas
presentes na base do pedicelo e bractéolas no pedúnculo ou no pedicelo, ambas persistentes ou decíduas na frutificação; brácteas 0,5-1,5 x 0,5-1,0 mm lanceoladas, ovais, triangulares ou menos frequentemente suborbiculares; pedúnculo 0,0-0,5 mm
de comprimento; bractéolas de 0,5-1,0 x 0,5-0,8 mm semelhantes as brácteas; pedicelos 6,5-10,0 mm de comprimento, delgados.

Ela possui sépalas de 1,5-2,0 x 1,0-1,5 mm, além das  glândulas, oblongas ou ovais, eretas ou reflexas, face adaxial glabra e
e face abaxial esparsamente seríceas; glândulas de 1,0-2,0 x 0,5-1,0 mm. Ela tem pétalas alvas ou róseas, pétalas laterais côncavas, limbo
3,0-4,5 x 4,0-4,5 mm, unha ca. 3,0 mm de comprimento, pétala posterior, espatuliforme, ligeiramente corrugada, limbo 3,0-4,0 x 3,0-3,5 mm, unha com cerca de. 3,0 mm de comprimento. Os estames são livres, semelhantes entre si; com filetes de 1,8-2,0 mm de comprimento, hirsutos na base; conectivos 0,7-3,2 mm de comprimento, mais ou menos cônicos ou ligeiramente clavados, ligeiramente recurvados, ultrapassando as
anteras em 0,2-0,7 mm de comprimento; anteras 1,5-2,0 mm de comprimento, seríceas, lineares. Ovário 1,0-1,3 mm de comprimento, glabro; estiletes 3,5-4,6 mm de comprimento, semelhantes entre si. Drupas vermelhas, 10,0-12,0 mm de diametro (secos), ovoides a globosos, ápice mucronado,glabras ou esparsamente séricas no ápice.

Conservação
A espécie faz parte da Lista Vermelha das espécies ameaçadas do estado do Espírito Santo, no sudeste do Brasil. A lista foi publicada em 13 de junho de 2005 por intermédio do decreto estadual nº 1.499-R.

Distribuição
A espécie é encontrada nos estados brasileiros de Acre, Amazonas, Amapá, Bahia, Espírito Santo, Maranhão, Pará e Roraima.
A espécie é encontrada nos  domínios fitogeográficos de Floresta Amazônica e Mata Atlântica, em regiões com vegetação de mata ciliar, mata de igapó e floresta de inundação.

Notas
Contém texto em CC-BY-SA 4.0 de Francener, A. 2020. Byrsonima  in Flora do Brasil 2020.

Ligações externas
 Byrsonima japurensis no projeto Flora e Funga do Brasil

Byrsonima
Plantas descritas em 1840
Flora do Espírito Santo (estado)
Espécies citadas na Lista Vermelha de Ameaça da Flora Brasileira
Espécies citadas na Lista de Espécies da Flora Ameaçadas do Espírito Santo

Byrsonima japurensis


Kai Lukas Havertz (Aachen, 11. lipnja 1999.) njemački je nogometaš koji igra na poziciji napadačkog veznog. Trenutačno igra za Arsenal.

Klupska karijera

Omladinska karijera
Nogomet je počeo igrati kao četverogodišnjak u amaterskom klubu Alemannia Mariadorf čiji je predsjednik bio njegov djed Richard. Prelazi u Alemanniju Aachen 2009. u čijoj je omladinskoj akademiji ostao jednu godinu kada prelazi u Bayer Leverkusen kao jedanaestogodišnjak. U 2016. zabio je 18 golova za momčad Bayera do 17 godina te je osvojio srebrenu medalju "Fritz Walter" do 17 godina.

Bayer Leverkusen
Za Bayer Leverkusen debitirao je 15. kolovoza 2016. u utakmici Bundeslige protiv Werder Bremena koji je izgubio utakmicu rezultatom 1:2. Tada je bio star 17 godina i 126 dana te je postao najmlađi klupski debitant u Bundesligi. Tri godine kasnije njegov rekord oborio je Florian Wirtz za 111 dana. Dana 17. veljače 2017. Havertz je asistirao Karimu Bellarabiju za 50.000 gol u povijesti Bundeslige. Prvi gol za Leverkusen, Havertz je zabio 2. travnja Wolfsburgu u utakmici koja je završila 3:3 te je time postao najmlađi igrač Leverkusena koji je postigao gol u Bundesligi. Dana 14. travnja 2018., tada star 18 godina i 307 dana, postao je najmlađi igrač s 50 nastupa u Bundesligi oborivši rekord koji je prije njega držao Timo Werner. Dana 20. rujna postigao je svoja prva dva gola u UEFA Europskoj ligi i to Ludogorec Razgradu koji je izgubio susret 3:2. Dana 17. veljače 2019. zabio je u utakmici protiv Fortune Düsseldorf koja je završila 2:0. Time je postao drugi najmlađi igrač u povijesti Bundeslige sa 75 nastupa u tom natjecanju, iza Juliana Draxlera. U utakmici zadnjeg kola sezone 2018./19. protiv Herthe koja je izgubila 5:1, Havertz je zabio svoj 17. gol u sezoni te je time postao najbolji strijelac u jednoj sezoni Bundesligi koji je ujedno bio i tinejdžer. Na kraju sezone završio je na drugom mjestu u izboru najboljeg nogometaša Bundeslige završivši iza Marca Reusa za 37 glasova. U utakmici 1. kola naredne sezone odigrane protiv Paderborna kojeg je Bayer Leverkusen dobio 3:2, Havertz je postigao svoj 25. ligaški gol te je time postao drugi najmlađi nogometaš koji je zabio 25 golova u Bundesligi, iza Horsta Köppela. Dana 14. prosinca utakmicom protiv Kölna koji je poražen 0:2, Havertz je oborio rekord za najmlađeg igrača sa 100 nastupa u Bundesligi koji je također prije njega držao Werner.

Chelsea
Dana 4. rujna 2020. Havertz je potpisao petogodišnji ugovor s engleskim Chelseajem. Transfer je prvotno iznosio transfera bio je 62 milijuna funti, no s bonusima taj je iznos mogao narasti i do 71 milijuna funta. Tada je to bio drugi najskuplji transfer u povijesti Chelseaja, nakon Kepe Arrizabalage. Za Chelsea je debitirao deset dana kasnije u utakmici 1. kola FA Premier lige 2020./21. protiv Brighton & Hove Albiona kojeg je Chelsea dobio 3:1. Dana 23. rujna u utakmici treće runde kupa protiv Barnsleyja koji je poražen 6:0, Havertz je postigao svoj prvi hat-trick te svoja prva tri gola za klub.  Dana 17. listopada postigao je svoj prvi gol u Premier ligi i to Southamptonu u susretu koji je završio 3:3. Dana 29. svibnja 2021. postigao je jedini gol u finalu UEFA Lige prvaka 2021. protiv Manchester Cityja. Taj gol je ujedno bio i njegov prvi gol u UEFA Ligi prvaka. S tim golom Chelsea je drugi put u povijesti osvojio UEFA Ligu prvaka. Dana 11. kolovoza 2021. Havertz je s Chelseajem osvojio UEFA Superkup 2021. Chelsea je na penale dobio Villarreal, a Havertz je bio neuspješan prilikom izvođenja penala. Havertz je 12. veljače 2022. postigao gol iz penala za konačnih 2:1 u finalnoj utakmici FIFA Svjetskog klupskog prvenstva protiv Palmeirasa.

Arsenal
Dana 28. lipnja 2023. Havertz je prešao u redove Chelseajevog gradskog rivala Arsenala za navodni iznos od 65 milijuna funti.

Reprezentativna karijera
Tijekom svoje omladinske karijere igrao je za selekcije Njemačke do 16, 17 i 19 godina.

Za A selekciju debitirao je 9. rujna 2018. u prijateljskoj utakmici protiv Perua koji je poražen 2:1. Tada je zamijenio Timu Wernera. Svoj prvi gol za reprezentaciju postigao je točno godinu dana kasnije u prijateljskoj utakmici protiv Argentine s kojom je Njemačka igrala 2:2. Bio je dio njemačke reprezentacije koja je nastupala na Europskom prvenstvu 2020. i Svjetskom prvenstvu 2022.

Priznanja

Individualna
 Član momčadi natjecanja Europskog prvenstva do 17 godina: 2016.
 Medalja "Fritz Walter" do 17 godina (srebro): 2016.
 Medalja "Fritz Walter" do 19 godina (zlato): 2018.
 Član momčadi godine Bundeslige: 2018./19.
 Igrač mjeseca Bundeslige: travanj 2019., svibanj 2019., svibanj 2020.
 Član idealnih 11 UEFA Lige prvake: 2019.
 Član momčad sezone UEFA Europske lige: 2019./20.

Klupska
Bayer Leverkusen
DFB-Pokal (finalist): 2019./20.

Chelsea
UEFA Liga prvaka: 2020./21.
UEFA Superkup: 2021.
FIFA Svjetsko klupsko prvenstvo: 2021.
FA kup (finalist): 2020./21., 2021./22.
Engleski Liga kup (finalist): 2021./22.

Arsneal
 FA Community Shield: 2023.

Izvori

Vanjske poveznice

 Profil, Chelsea
 Profil, Njemački nogometni savez
 Profil, Transfermarkt

Njemački nogometaši
Nogometaši Bayer Leverkusena
Nogometaši Chelseaja
Nogometaši Arsenala
Aktivni nogometaši

Kai Havertz


O Campeonato Pernambucano de Futebol - Série A2 de 2023 ou  ou Pernambucano Betnacional - Série A2 2023 por motivos de patrocínio, será a 30.ª edição da segunda divisão de futebol profissional entre clubes de futebol do estado de Pernambuco desde 1995. Apenas o campeão conquistará o acesso para disputar o Campeonato Pernambucano de Futebol de 2024, enquanto as três últimas equipes serão rebaixadas para o Campeonato Pernambucano de Futebol de 2024 - Série A3.

Clubes entram em acordo com a Federação Pernambucana de Futebol e anulou os arbitrais que já tinham definido o regulamento da competição com apenas 12 equipes e a criação da terceira divisão.

Equipes aguardam homologação dos processos para marcação de novo arbitral para definir o regulamento da segunda divisão do Campeonato Pernambucano de 2023.

Após decisão do Superior Tribunal de Justiça Desportiva, que derrubou o mandado de segurança dos clubes e jogou a responsabilidade para a Federação Pernambucana de Futebol (FPF-PE), a instituição marcou um novo arbitral da Série A2 e retomou a discussão da criação da terceira divisão já nesta temporada.

Regulamento

A competição será disputada por 12 clubes no sistema de pontos corridos em turno único (os clubes jogam entre si uma única vez). Sendo declarado campeão o clube que obtiver o maior número de pontos após as 11 rodadas. Ao final, o primeiro clube ascende para o Campeonato Pernambucano de Futebol de 2024, enquanto que os três últimos serão rebaixados para o Campeonato Pernambucano de Futebol de 2024 - Série A3.

Critérios de desempate
Em caso de empate por pontos entre dois ou mais clubes, os critérios de desempate foram aplicados na seguinte ordem:

 Número de vitórias;
 Saldo de gols;
 Gols pró (marcados);
 Menor número de cartões vermelhos;
 Menor número de cartões amarelos;
 Sorteio.

Equipes participantes
Antes do início da competição, no dia 11 de setembro, e  anunciaram sua desistência da competição, com o último alegando "demora e a indefinição jurídica atrapalharam o planejamento". Eles foram substituídos pelo  e .

Classificação

Confrontos

Desempenho por rodada
Posições de cada clube por rodada:

 Líder e promovido à Série A1 de 2024
 Zona de rebaixamento à Série A3 de 2024

</small>

Estatísticas

Premiação

Artilharia

  30 de outubro de 2023.

Público

 Maiores públicos
Estes são os dez maiores públicos do campeonato:

 Menores públicos
Estes são os dez menores públicos do campeonato:

Mudanças de técnicos

Ver também

 Campeonato Pernambucano de Futebol de 2023
 Campeonato Pernambucano de Futebol de 2023 - Série A3

Campeonato Pernambucano de Futebol
Futebol de 2023 em Pernambuco

Campeonato Pernambucano de Futebol de 2023 - Série A2


النَّحْط (لفظ منحوت من نحت طرفي) أو لفظ اختصار هو كل لفظ مركب من أوائل حروف مجموعة من الكلمات من باب اختصارها، وتُسمى الكلمة المولدة بهذه الطريقة منحوطة. وقد سمّي هذا الفعل أيضًا بـ أكرونيم أو علامة الاختصار أو اللفظة الأوائلية أو النحت الهجائي.

في العربية
من المنحوطات العربية ما صيغت منه حروف من غير أوائل الكلمات، لعلة ككراهة اجتماع الأمثال، فمثلاً جملة «صلى الله عليه وسلم» اختصرت 'صلعم' ولم يقل 'صلعس' وإن كان الأقيس، وهذا لتقارب مخرجي حرفي السين والصاد.

أمثلة
من حروف أصلية فقط:
 رض - رضي الله عنه.
 جج - جمع الجمع.
 نجر - نحت، جذر، إرجاع (مولدة).

من حروف أصلية ومزيدة:
 مص - مصدر.
 يق - يقال.
 مقة - مقطعة (في عرف الحروفيين).
 ع - عليه السلام.

الأنواع

نحط أمامي
البكرونيم (مركب مزجي من الإنجليزية back بك «خلف» وacronym أكرونيم) يكون بتفسير الحروف التي ترمز إلى أكرونيم بطريقة مخالفة للتي بني عليها.<ref
name="BULAG"></ref>

نحط خلفي
الأبرونيم (مركب مزجي من الإنجليزية apropos أبروبو «مناسب» وacronym أكرونيم) كلمة يناسب معناها تفسيرها.

انظر أيضًا
 حساب الجمل
 علامة اختصار عبرية
 متوج
 سجلة
 اونيم
 أكرونيم حشوي
 أكروفونية
 أكرستيك
 اسم
 اختصار ثلاثي الحروف
 رأس آية

المراجع

وصلات خارجية

حجازي، محمود. الاختصارات الحديثة في وسائل الإعلام بين الترجمة والاقتراض.

 abbreviatons.com

أنواع كلمات
اختصارات
مصطلحات لغوية

لفظ اختصار


Kneža (također poznata pod imenom Kneže) je zaselak na sjevernoj obali Korčule, primorski dio naselja Pupnat. Nalazi se 3 km istočno od Račišća i 10 km zapadno od grada Korčule. U Kneži nalaze se nekoliko šljunčanih plaža. Dobila je ime po istoimenoj uvali i otočićima Mala i Vela Kneža.

Kroz Knežu prolazi županijska cesta Ž6224.

Izvori

Korčula

Kneža


Vladimír Šmicer (, n. 24 mai 1973) este un fost fotbalist ceh care a jucat pe postul de mijlocaș. A fost un jucător devotat al Slaviei Praga, singurul club ceh pentru care a jucat vreodată. În 1999, Šmicer s-a transferat în Anglia unde a jucat pentru Liverpool, câștigând mai multe titluri. Este probabil cel mai bine amintit pentru golul de la mare distanță înscris pentru Liverpool în finala Ligii Campionilor din 2005 câștigată împotriva celor de la AC Milan. De asemenea, el a jucat pentru echipa franceză Lens, cu care a câștigat titlul în Ligue 1 și Bordeaux.

Pe plan internațional, Šmicer a jucat o dată pentru naționala Cehoslovaciei și de 80 de ori pentru cea a Cehiei. S-a retras din fotbalul profesionist în 2009.

Cariera la club

Cariera timpurie
Un mijlocaș ofensiv, prima ieșire la rampă a lui Šmicer a fost în 1996, ajutând Slavia Praga să ajungă în semifinalele Cupei UEFA din 1995-1996 și apoi să joace pentru Cehia cu care a ajuns până în finala Campionatului European din 1996.

Šmicer nu avea nevoie neapărată să se afirme la Euro 1996, deoarece a semnat un contract cu clubul francez Lens chiar înainte de turneul final. La Lens s-a bucurat de succes, ajutând clubul să obțină primul și singurul lor titlu în Ligue 1, ediția 1997-1998. În acel sezon a marcat șapte goluri și a fost un lider pe teren. A jucat în Liga Campionilor UEFA și a jucat un rol esențial în succesele obținute de echipă în cadrul competiției.

În iunie 1999 pleacă la Liverpool.

Liverpool
Šmicer s-a alăturat echipei lui Liverpool pentru suma de 4,2 milioane de lire sterline, fiind adus pentru a umple golul lăsat de plecarea lui Steve McManaman la Real Madrid. După ce a ajuns pe Anfield în 1999, lui Šmicer i sa oferit tricoul cu  numărul 7, deși l-a schimbat mai târziu cu cel cu numărul 11 după sosirea lui Harry Kewell. Când a plecat de la Liverpool în 2005, Šmicer a declarat: "Doar faptul că am semnat pentru Liverpool în sine a fost un vis pentru că am ținut cu ei de când eram copil. A fost un vis devenit realitate." El a debutat pentru Liverpool într-un meci cu Sheffield Wednesday de pe stadionul Hillsborough și a înscris primul gol în Premier League într-o victorie scor 3-2 împotriva lui Watford. Primul său sezon la Liverpool a fost unul dificil, deoarece s-a acomodat mai greu intensității meciurilor din campionatul englez și a suferit mai multe accidentări.

În sezonul 2000-2001 Šmicer (sau "Vladi", așa cum l-au poreclit fanii lui Liverpool) s-a descurcat mult mai bine. El a înscris primul gol al sezonului de  Premier League în înfrângerea scor 4-3 pentru Leeds United de pe Elland Road și a contribuit la tripla reușită de Liverpool, începând cu finala Cupei FA și Cupa Ligii și intrând din postura de rezervă în finala Cupei UEFA.

Din nefericire, Šmicer a suferit accidentări destul de des, astfel că a jucat sporadic. Cu toate acestea, au existat câteva momente memorabile pentru ceh, inclusiv golul câștigător marcat în ultima fază împotriva lui Chelsea în 2002 și un voleu uimitor împotriva Borussiei Dortmund în Europa, împreună cu meciul bun făcut în victoria de 2-0 asupra Romei în Liga Campionilor de la Anfield. O accidentare gravă suferită la sfârșitul anului 2003, însă, i-a afectat restul carierei la Liverpool.

El s-a refăcut în sezonul 2004-05 și, din cauza numeroșilor accidentați de la echipă, Šmicer a început să joace pentru Liverpool sub comanda noului antrenor Rafael Benítez. Revenirea sa a coincis cu traseul bun avut de Liverpool Liga Campionilor, intrând ca rezervă în meciurile cu Bayer Leverkusen, Juventus și Chelsea, calificându-se în cele din urmă în finala Ligii Campionilor cu AC Milano.

Înainte de finală, Benítez a decis să nu îi reînnoiască contractul lui Šmicer. În plus, Šmicer, care cu o zi înainte împlinise 32 de ani, se afla pe bancă. După 22 de minute, accidentarea lui Harry Kewell i-a oferit lui ocazia de a-și încheia cariera la Liverpool în mare stil: "Înainte de finală, am fost atât de dornic să merg mai departe. A fost ultimul meci pentru Liverpool, așa că am fost hotărât să-l termin cu stil. Mi-am eliberat mintea și asta a fost motivația mea - să joc bine pentru club în ultimul meci. Am vrut să mă bucur de meciul cel mare."

A intrat în minutul 22, la scorul de 1-0 pentru AC Milan și Liverpool avea să fie condusă cu 3-0 la pauză în prima repriză, dar în cea de-a doua, Liverpool a reușit să preia controlul meciului după ce a marcat prin căpitanul Steven Gerrard, dintr-o centrare dată de John Arne Riise. Două minute mai târziu, Šmicer a marcat dintr-o lovitură liberă de la 20 de metri distanță, care s-a dus în colțul din dreapta al porții lui Dida. După ce Xabi Alonso a marcat golul egalizator, meciul a intrat în prelungiri și apoi s-au executat loviturile de la 11 m, în care Šmicer l-a tranformat pe ultimul și cel decisiv, marcând al doilea gol al finalei. El a sărbătorit golul sărutând sigla clubului de pe tricou în fața fanilor din galeria lui Liverpool. Câteva minute mai târziu, Jerzy Dudek a parat lovitura executată de Andrei Șevcenko Liverpool câștigând finala.

Šmicer s-a transferat la Bordeaux în vara anului 2005. În Liga Campionilor 2006-2007, Bordeaux a căzut în aceeași grupă cu Liverpool. El s-a declarat încântat de faptul că poate reveni pe Anfield, deși o accidentare l-a împiedicat să joace un rol în oricare dintre cele două meciuri din grupă. Šmicer a suferit o accidentare gravă la genunchi care l-a făcut să lipsească mai mult de un an. A fost cea mai gravă accidentare din cariera sa și s-a gândit să se retragă. Ca rezultat, a ratat Cupa Mondială din 2006 din Germania, dar nu s-a retras. După o altă perioadă lungă de recuperare, Šmicer nu și-a prelungit contractul cu Bordeaux și a părăsit clubul în vara anului 2007. El a jucat 28 de meciuri și a marcat trei goluri pentru formația franceză.

Slavia Praga
În iulie 2007, Šmicer s-a întors la Slavia Praga, cu care a semnat un contract pe un an. Întoarcerea sa la Slavia a fost primită cu bucurie printre suporterii clubului. În acel sezon, Slavia a câștigat primul său titlu după 12 ani, la care și-a adus contribuția și Šmicer. În această perioadă a carierei sale a fost din nou măcinat de accidentări. În 2008, a câștigat premiul de "Personalitatea Campionatului" la premiile dedicate celor mai buni fotbaliști cehi ai anului. El și-a încheiat cariera de fotbalist după ce a remizat 0-0 cu Viktoria Plzeň pe 9 noiembrie 2009. Pe 11 mai 2010, pe Synot Tip Arena din Praga, a jucat în meciul demonstrativ Slavia Praga - Sparta Praga, cu jucători legendari ai ambelor cluburi. Cincisprezece mii de fani au participat la acest meci.

Cariera internațională
Šmicer și-a început cariera internațională în 1993. El a fost un jucător esențial în trei campionate europene pentru Cehia, pentru care a marcat 27 de goluri în 80 de partide. De asemenea, are o selecție pentru echipa Cehoslovaciei (echipa combinată a Cehiei și Slovaciei după dizolvarea Cehoslovaciei, deoarece națiunile au început calificările în Cupa Mondială a FIFA din 1994 ca țară unificată).

Šmicer a făcut parte din echipa Republicii Cehe pentru Euro 1996. Mijlocașul în vârstă de 22 de ani a făcut parte din echipa ce avea să aibă un parcurs bun la turneul din Anglia. Cehii erau conduși cu 3-2 în meciul împotriva Rusiei și aveau neevoie de un egal pentru a se califica în fazele eliminatorii. Šmicer a marcat golul egalizator cu două minute înainte de finalul meciului. Cehia avea să ajungă până în finala cu Germania pe care a pierdut-o în prelungiri.

Patru ani mai târziu, la Euro 2000, Šmicer a marcat ambele goluri în singura victorie  a turneului, 2-0 împotriva Danemarcei. La Euro 2004, a marcat golul câștigător în victoria echipei 3-2 cu Țările de Jos. În acel meci, cehii erau conduși cu 2-0 după 20 de minute, dar au reușit să se redreseze. Revenirea a marcat un parcurs impresionant până în semifinalele turneului. Šmicer a declarat că meciul împotriva Țărilor de Jos este cel mai important din toate meciurile jucate la națională.

Šmicer nu a putut lua parte la Cupa Mondială 2006 din cauza unei accidentări la picior.

Šmicer a fost doar cel de-al doilea jucător care a înscris la trei campionate europene (1996, 2000 și 2004), după Jürgen Klinsmann (1988, 1992 și 1996).

Deși nu a jucat la Euro 2008, Šmicer și-a făcut debutul ca comentator de televiziune în timpul meciului de deschidere al turneului dintre gazda Elveția și Republica Cehă, care a avut loc pe 7 iunie la Basel.

Cariera de antrenor
La doar o zi după ce s-a retras din fotbal, Šmicer a devenit director sportiv al echipei naționale cehe, care îl avea ca selecționer pe Michal Bílek.

Viața personală
Šmicer este căsătorit cu Pavlína Vízková, fiica fotbalistului câștigător al medaliei olimpice de aur, Ladislav Vízek. Au o fiică, Natalie și un fiu, Jiří.

Šmicer a participat la alegerile pentru Parlamentul European fiind pe listele partidului VIZE 2014; a declarat că prioritatea sa era reducerea obezității în rândul copiilor.

Statistici privind cariera

Echipă

Goluri la națională

 Golurile marcate de Smicer pentru Cehia.

Titluri

Club
Slavia Praga

 Gambrinus liga : 1995-96, 2007-08, 2008-09

Lens

 Ligue 1: 1997-98
 Coupe de la Ligue : 1999

Liverpool

 Cupa FA : 2001
 Cupa Ligii: 2001, 2003
 Cupa UEFA : 2001
 Liga Campionilor UEFA : 2005

Bordeaux

 Coupe de la Ligue : 2007

Internațional
Cehia

 Campionatul European de Fotbal UEFA : 1996 (finalist)

Referințe

Legături externe
 Profilul jucătorului la LFChistory.net
 Profil și imagini pe Sitercl.com

Mijlocași
Antrenori cehi de fotbal
Fotbaliști internaționali cehoslovaci
Fotbaliști ai Premier League
Fotbaliști ai FC Liverpool
Fotbaliști internaționali cehi
Fotbaliști cehoslovaci
Fotbaliști cehi
Oameni în viață
Nașteri în 1973

Vladimír Šmicer


Mehmet Akgün (d. 6 Ağustos 1986; Bielefeld), orta saha mevkiinde forma giymiş Türk eski futbolcudur.

Futbolculuk kariyeri

Borussia Dortmund
Gümüşhane'nin Kürtün ilçesine bağlı Tilkicek köyünden Almanya'nın Bielefeld kentine işçi ailesi olarak göç etmiş bir ailenin çocuğu olarak dünyaya gelen Mehmet burada futbola yöresel bir amatör ekibi olan SUK Bielefeld altyapısında başladı. Burada altyapı karşılaşmalarında gösterdiği performans sayesinde birçok yetenek scoutlarının dikkatini çekti. Neticesinde Bielefeld'in Bundesliga ekiplerinden DSC Arminia Bielefeld altyapısına transfer oldu. Burada 2001 yılına kadar oynadıktan sonra Borussia Dortmund'a transfer oldu.

2003-04 sezonunda Dortmund'un U-19 ve 3. Lig'de mücadele eden ikinci takımında forma giymeye başladı. Dortmund'un ikinci takımında ünlü antrenör Horst Köppel ile çalışma fırsatı buldu. Sonraki sezon teknik direktör Bert van Marwijk tarafından A takım ile çalıştırıldı. 17 Temmuz 2004'te UEFA Intertoto Kupası'nda KRC Genk karşısında 90. dakikada Ewerthon'un yerine oyuna girerek ilk kez resmi bir maçta Dortmund forması giydi. Bundesliga'nın 6. ve 7. haftalarında ilk 18'e alınan futbolcu, 8. hafta VfB Stuttgart karşısında 67. dakikada David Odonkor'un yerine oyuna girerek ilk kez lig maçına çıkmış oldu. Ancak daha sonra A takımda tercih edilmeyerek sezona ikinci takımda devam etti. Sezon sonunda Borussia Dortmund II, küme düştü.

Akgün, sonraki iki sezonu ikinci takımda geçirdi ve A takımda ancak bir maç kadroya girse de forma şansı bulamadı. 2005-06 sezonunda 4. Lig şampiyonu oldular. İkinci takımda Nuri Şahin ve Yasin Öztekin gibi çift pasaportlu futbolcularla beraber oynadı.

2007-08 sezonu Borussia Dortmund'la son sezonu oldu. Sezonun ilk yarısını yine ikinci takımda geçiren futbolcu, teknik direktör Thomas Doll tarafından uzun bir aradan sonra tekrar A takıma alındı. Hamburger SV karşısında ilk kez ilk 11 çıkıp, 90 dakika şans buldu ancak rakiplerine 3-0 yenildiler. Sonraki iki maçta da kadroda yer alsa da forma giyemedi. Devre arasında takımdan ayrıldı.

Willem II Tilburg

Dortmund sonrası,  VfL Wolfsburg, Galatasaray, Trabzonspor, Kasımpaşa, Antalyaspor takımlarıyla görüşmüş fakat Hollanda takımı olan Willem II'ye transfer olmuştur. Feyenoord'lu Nuri Şahin'den sonra Almanya'dan Hollanda'ya giden ikinci futbolcu oldu.

Willem II'de ilk sezonunda 6 maça çıkan futbolcu, 2008-09 sezonuna ise Ajax'ı 2-1 yendikleri maçta gol atarak başladı. 2009-10 sezonunda geçirdiği sakatlık nedeniyle sadece 4 maç forma giydi. Takıma son haftalarda katılan futbolcu, küme düşme play-off'una kalan takımın son maçlarına yardım etti. Final maçında 66. dakikada oyuna giren futbolcu, uzatmalara giden maçın uzatma dakikalarında 2 gol kaydederek takımı ligde tutan futbolcu oldu

Gençlerbirliği

2010-2011 sezonunun başında Gençlerbirliği SK'ya transfer olmuştur. Böylece Dortmund'daki hocası Thomas Doll ile tekrar bir araya geldi. Ancak geçirdiği sakatlık nüks edince kasım ayına kadar futbol oynayamadı ve Doll'un istifası nedeniyle kendisiyle çalışamadı. Sezonun ikinci yarısında takımın önemli isimlerinden olan Akgün, Türkiye Kupası'nda yarı final gördü. 2011-12 sezonunda ise 27 maçta forma giyse de zaman zaman ilk 11'de yer aldı.

Beşiktaş JK
2012-2013
1 Haziran 2012 tarihinde Beşiktaş'a transfer olduğu açıklandı. Beşiktaş forması ile ilk kez Türkiye Kupası'nda 25 Eylül 2012 tarihinde Niğde Belediyespor karşılaşmasında giydi.

Kayseri Erciyesspor
Beşiktaş'tan ayrıldıktan sonra Kayseri Erciyesspor'a transfer olan Akgün, burada bir yıl forma giymiştir.

Karşıyaka
2015-2016 sezonu öncesinde Karşıyaka forması giyen Akgün, Nisan 2016 tarihinde var olan sözleşme feshedilerek kulüpten ayrılmıştır.

Kastamonuspor 1966
2016-2017 sezonu öncesinde 2. Lig temsilcisi Kastamonuspor 1966 ile sözleşme imzalamıştır.

Millî takım kariyeri
2 kez Türkiye U-17 millî takımana davet edilen Mehmet Akgün, 1 kez Türkiye U-17 millî takım formasını giymiştir.

İstatistikleri

Kulüp Takım İstatistikleri

Millî takım istatistikleri

Kaynakça

Dış bağlantılar
 BJK.com.tr Profili

 Kicker.de DergisiProfili
 * weltfussball.de Profili
 goal.com Profili

1986 doğumlular
Türk erkek futbolcular
Gençlerbirliği SK futbolcuları
Willem II futbolcuları
Borussia Dortmund futbolcuları
DSC Arminia Bielefeld futbolcuları
Türk asıllı Almanlar
Yaşayan insanlar
Eredivisie futbolcuları
Almanya'daki gurbetçi futbolcular
Hollanda'daki gurbetçi futbolcular
Beşiktaş JK futbolcuları
Kastamonuspor futbolcuları
Türkiye 17 yaş altı millî futbol takımı futbolcuları
Orta saha futbolcuları
Süper Lig futbolcuları
Bundesliga futbolcuları
Türk gurbetçi futbolcular

Mehmet Akgün


Helicon ist ein relativ kleiner Einschlagkrater im Nordwesten der Mondvorderseite in der Ebene des Mare Imbrium. Östlich davon liegt der etwas kleinere Krater Le Verrier.

Der Krater wurde 1935 von der IAU nach dem griechischen Mathematiker Helikon von Kyzikos offiziell benannt.

Weblinks

 Helicon auf The-Moon Wiki

Einzelnachweise

Einschlagkrater (Mond)

Helicon (Mondkrater)


An Stipa capensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carl Peter Thunberg. An Stipa capensis in nahilalakip ha genus nga Stipa, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Stipa

Stipa capensis


Evri, Kahramanmaraş'ın Pazarcık ilçesine bağlı bir eski bir idari birimdi.

Tarihçe
Daha önceleri köy olan Evri, 27 Şubat 1971 tarihindeki kararla belediye statüsü alarak beldeye dönüştü. 12 Kasım 2012'de TBMM'de kabul edilen 6360 sayılı kanun ile belediye kapandı.

Coğrafya
Evri; Kahramanmaraş iline 45 km, Pazarcık ilçesine 29 km uzaklıktadır. Evri'nin doğusunda Çöçelli köyü, kuzey doğusunda Eylen, Ördekdede ve Osmandede köyleri, kuzeyinde Sakızlı hüyük mezrası, kuzey batısında Akdemir köyü ile batısında da Karahöyük köyü bulunmaktadır.

Nüfus
Yıllara göre beldenin nüfusu;
1990  3.709
1985  4.538
1980  3.500
1975  2.750
1970  2.100
1965  2.000
1960  1.500
2000  3758
2008  2818
2009  3773

Yönetim

Belediye başkanlığı

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Kaymakamlık
 Belediye bilgileri

6360 sayılı yasaya göre kaldırılan belediyeler

Evri, Pazarcık


70745 Aleserpieri este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
70745 Aleserpieri este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Pianoro de Vittorio Goretti. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,58 ua, o excentricitate de 0,06 și o înclinație de 10,4° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 70001-71000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1999
Centura de asteroizi

70745 Aleserpieri


Branislav Konrád (né le  à Nitra en Tchécoslovaquie) est un joueur professionnel slovaque de hockey sur glace. Il évolue au poste de gardien de but.

Biographie

Carrière en club
Formé au HK Nitra, il joue ses premiers matchs en senior dans l'Extraliga slovaque en 2006. Il remporte l'Extraliga slovaque en 2012 avec le HC Slovan Bratislava. Il porte les couleurs du HC Olomouc dans l'Extraliga tchèque à partir de 2015.

Carrière internationale
Il représente la Slovaquie au niveau international. Il participe aux sélections jeunes. Il prend part à son premier championnat du monde senior en 2007. Il est sélectionné pour les Jeux olympiques de 2018 et 2022 où la Slovaquie décroche la médaille de bronze.

Références

Naissance en octobre 1987
Naissance à Nitra
Joueur international slovaque de hockey sur glace
Joueur de hockey sur glace aux Jeux olympiques d'hiver de 2018
Joueur du HC Olomouc
Joueur du HC Oceláři Třinec
Joueur du HK Nitra
Joueur du HC Dukla Trenčín
Joueur du HC Slovan Bratislava
Joueur de hockey sur glace aux Jeux olympiques d'hiver de 2022
Médaillé de bronze olympique slovaque
Médaillé aux Jeux olympiques d'hiver de 2022
Naissance en Tchécoslovaquie

Branislav Konrád


Groß Boden er en kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Sandesneben-Nusse i den nordvestlige del af Kreis Herzogtum Lauenburg. Kreis Herzogtum Lauenburg ligger i delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi
Groß Boden ligger omkring 8 km sydøst for Bad Oldesloe, 18 kilometer sydvest for Lübeck og cirka 20 km vest for Ratzeburg.

Eksterne kilder/henvisninger

 Kommunens side på amtets websted
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Herzogtum Lauenburg

Groß Boden