O micelă (nume feminin derivat din numele latin mica, care înseamnă "părticică") este un agregat sferoidal de molecule având o extremitate polară hidrofilă orientată spre solvent și un lanț hidrofob orientat spre interior. O micelă măsoară între 0.001 și 0.300 micrometri.

Solvatare
Hidrofobia lanțurilor conduce la  regruparea moleculelor și crearea unor structuri sferice sau cilindrice, vizând eliminarea solventului. Ele sunt slab legate, menținute în solvent cu agenți de stabilizare, cum ar fi detergenții sau macromoleculele. Soluțiile coloidale — al căror aspect evocă un adeziv (de exemplu, un gel) — sunt bogate în micele. În funcție de polaritatea solventului, vorbim de micele directe (într-un solvent polar, cum ar fi apa) sau  micele inverse (într-un solvent apolar, cum ar fi uleiul).

Agenții tensioactivi

În detergenți, prezența laolaltă a unor grupuri funcționale, cu afinitate și pentru apă și pentru grăsimi, permite formarea de micele, moleculele organizându-se în funcție de repulsia față de solvent: în apă, extremitățile lipofile sunt întoarse spre interiorul micelei, în timp ce extremitățile hidrofobe formează interfața micelară cu solventul. Într-un solvent organic, de exemplu în ulei, aranjarea este inversată. Formarea de micele are loc la o temperatură numită temperatura Krafft, și o anumită concentrație, numită concentrație critică micelară sau CMC. În acel moment, agenții tensioactivi formează aglomerări de câteva zeci sau sute de molecule. Aceste micele, care separă mediul intern de solvent, sunt modele de organizare simplă, amintind de membranele celulelor vii.

Structuri micelare
Organizarea agenților tensioactivi într-o soluție este puternic dependentă de concentrația lor și de temperatură.
În scopul de a minimiza efectele de push-up, agenții tensioactivi adoptă configurații spațiale speciale.În cazul unui mediu apos:
 În primul rând, în concentrație scăzută, agenții tensioactivi sunt plasați pe suprafața solventului, interfața apă/aer, de exemplu.
 La o anumită concentrație numită CMC (Concentrația Critică Micelară) agenți tensioactivi sunt formați din micele directe. Acestea sunt sfere a căror mărime este definită de natura agentului tensioactiv cu extremitățile hidrofile spre exterior, spre solvent, și cozile lipofile grupate în interior.
 Atunci când se mărește și mai mult concentrația, se ajunge la o a doua CMC care face ca agenții tensioactivi să nu se mai organizeze în micele sferice, ci în bastonașe cilindrice.
 Se ajunge succesiv la alte CMC : aranjament hexagonal de micele cilindrice
 Organizarea în faza micelelor lamelare
 Când apa devine chiar minoritară, atunci se formează micelii inverse.

Într-un mediu organic , putem observa același model, inversarea de orientare a capului și a cozii.

Exemple
Leșiile spală rufele, în special, datorită acțiunii agenților tensioactivi care pot forma micelii cu murdăriile; astfel, acestea rămân suspendate în apă. Într-un amestec de muștar, ulei (lichid organic, hidrofob) și oțet (lichid apos, lipofob), moleculele organice amfifile naturale prezente în muștar asigură stabilizarea emulsiei. În maioneză, lecitina (prezentă în gălbenușul de ou) sau ovalbumina (proteină din albușul de ou) joacă acest rol.

Protobiontele sunt polimeri înconjurați de o micelă de lipide.

Există, de asemenea, agenți tensioactivi de diferite origini :
 naturală : lecitina, colesterolul...
 sintetică :
 anionici : syndet și săpun
 cationici: amoniu cuaternar, derivații de betaină...
 non-ionici și sunt clasificați în funcție de echilibrul hidrofilă/lipofilă (HLB) : SPAN și TWEEN

Floculare
Prin neutralizarea sarcinilor electrice prezente pe suprafața micelelor, agenții floculanți permit agregarea și apoi sedimentarea micelelor: acest proces, numit floculare, este folosit pentru tratamentul primar al apei din stațiile de epurare, pentru a depolua apele reziduale sau ca o etapă prealabilă în purificarea apei destinate consumului uman.

Articole conexe
 Lipozom
 Vezică
 Coloid

Bibliografie
 Jules Wellinghoff (2014),  Nanoparticles may harm the brain, Science News, 2014-07-11
 Kristina Bram Knudsen & al (2014), Differential toxicological response to positively and negatively charged nanoparticles in the rat brain ; Nanotoxicology ; November 2014, Vol. 8, No. 7, Pages 764-774 (doi:10.3109/17435390.2013.829589) (résumé)
 Marcel Lahmani Catherine Bréchignac & Philippe Houdy, Les Nanosciences, Vol 2 "Nanomatériaux și nanochimie", Pagini 555, 556, Édition Belin, iunie 2006

Note

Chimicale de uz casnic
Știința materialelor

Micelă


Metagoniolithon, rod crvenih algi iz potporodice Metagoniolithoideae, dio porodice Porolithaceae. Postoje tri priznate vrste

Rod je opisan 1904.

Rodovi
 Metagoniolithon chara (Lamarck) Ducker
 Metagoniolithon radiatum (Lamarck) Ducker
 Metagoniolithon stelliferum (Lamarck) Ducker

Izvori

Porolithaceae

Metagoniolithon


Some People Have Real Problems este cel de-al patrulea album de studio al interpretei australiane Sia. Lansat în anul 2008, albumul include discurile single "Day Too Soon", "The Girl You Lost to Cocaine" și "Soon We'll Be Found". În interpretările live al cântecului "Soon We'll Be Found", Sia a folosit limbajul semnelor pentru a însoți modul său de a cânta. Albumul afișează un stil pop mai upbeat decât albumele downbeat anterioare al Siei, în timp ce vocea Siei este expusă pe o serie de balade mari. Piesa "Buttons", a primit atenție datorită videoclipului în care fața Siei este distrusă de prinsori, șiruri, plase și multe altele. Albumul a debutat pe locul 26 în clasamentul Billboard 200 în Statele Unite ale Americii, care a devenit primul album din cariera sa care să intre în clasamentul respectiv.

Ordinea pieselor pe disc

Note
A ^ Extras pe disc single.
B ^ Include piesa ascunsă "Buttons" care este afișată ca și o piesă normală doar în versiunea australiană.

Clasamente

Certificări

Note
 reprezintă "disc de aur";

Istoricul lansărilor

Note

Albume din 2008
Albume lansate de Sia

Some People Have Real Problems


L'unité urbaine de Commentry est une unité urbaine française qui fait partie du département de l'Allier et de la région Auvergne-Rhône-Alpes.

Données globales
En 2010, selon l'Insee, l'unité urbaine était composée de deux communes.

En 2020, à la suite d'un nouveau zonage, elle est composée des deux mêmes communes, toutes les deux situées dans le département de l'Allier, plus précisément dans l'arrondissement de Montluçon.

En , avec , elle représente la  unité urbaine du département de l'Allier, devancée par les agglomérations urbaines de Vichy (1 rang départemental et sous-préfecture du département), de Montluçon (2 rang départemental, sous-préfecture) et de Moulins (3 rang départemental, préfecture du département).

Délimitation de l'unité urbaine en 2020
Elle est composée des deux communes suivantes :

Évolution démographique
L'évolution démographique ci-dessous concerne l'unité urbaine selon le périmètre défini en 2020.

Pour approfondir

Articles connexes

Données générales
 Unité urbaine
 Aire d'attraction d'une ville
 Aire urbaine (France)
 Liste des unités urbaines de France

Données démographiques en rapport avec l'unité urbaine de Commentry
 Aire d'attraction de Montluçon
 Arrondissement de Montluçon

Données démographiques en rapport avec l'Allier
 Démographie de l'Allier

Liens externes
 Statistiques (dossier complet) de l'unité urbaine de Commentry (03203) sur le site de l'Insee.

Références

Commentry

Unité urbaine de Commentry


Warringah Council was a local government area in the northern beaches region of Sydney, in the state of New South Wales, Australia. It was proclaimed on 7 March 1906 as the Warringah Shire Council, and became "Warringah Council" in 1993. In 1992, Pittwater Council was formed when the former A Riding of Warringah Shire voted to secede. From this point on until amalgamation, Warringah Council administered  of land, including nine beaches and  of coastline. Prior to its abolition it contained  of natural bushland and open space, with Narrabeen Lagoon marking Warringah's northern boundary and Manly Lagoon marking the southern boundary.

On 12 May 2016 the Minister for Local Government announced that Warringah Council, along with the Pittwater and Manly councils would be merged to establish the Northern Beaches Council with immediate effect. The last mayor of Warringah Council was Cr Michael Regan, who was elected on 13 September 2008. The council seat was located in Warringah Civic Centre in Dee Why on Pittwater Road.

Suburbs and localities

The following suburbs were located within Warringah Council:

The following localities were located within Warringah Council:

Council

Composition and election methods

Final composition and election method
Warringah Council was composed of ten councillors, including the mayor, for a fixed four-year term of office. The mayor was directly elected (from 2008 to 2016) while the nine other Councillors were elected proportionally with three separate wards each electing three councillors. The last election was held on 8 September 2012, and the makeup of the council, including the mayor, was as follows when the council was dissolved.

The last Council, elected in 2012, in order of election by ward, is as follows.

History
The traditional Aboriginal owners of the land we now know as Warringah had mostly disappeared from this area within years of European settlement, mainly due to an outbreak of smallpox in 1789.

The name Warringah was taken from the Aboriginal word for Middle Harbour, which was recorded as "Warrin ga", by the government surveyor, James Larmer, in 1832.

Warringah had been in use for several years in the late 1800s and early 1900s as the name of the NSW electorate covering the areas of Mosman, Neutral Bay, North Sydney, Manly and the Northern Beaches. The use of the name Warringah was picked up again in 1906 when it was given to Shire 131. Warringah also has other meanings in various Aboriginal languages including 'grey head' and 'signs of rain'.

Warringah was explored early on in the settlement of Sydney, only a few weeks after the arrival of the First Fleet. However, it remained a rural area for most of the 1800s, with only small settlements in the valleys between headlands. While it was geographically close to the city centre, to reach the area over land from Sydney via Mona Vale Road was a trip of more than 100 kilometres.

Creation of Warringah Shire Council

On 7 March 1906, the Warringah Shire was proclaimed by the NSW Government Gazette, along with 132 other new Shires as a result of the passing of the Local Government (Shires) Act 1905. It ran roughly from Broken Bay in the north to Manly Lagoon to the south, and by Middle Harbour Creek and Cowan Creek in the west. It covered  and had a population of around 2800, with 700 dwellings. Under the Shires Act, ratepayers with properties worth at least five pounds could vote for up to nine councillors for a three-year term.

Upon its establishment a temporary council of nominated representatives was installed by the State member for Middle Harbour Dr. Richard Arthur: George Alderton, of Frenchs Forest, George Brock, of Mona Vale, Thomas Gibbons, of Narrabeen, David Skene, of Brookvale, and Prof. Anderson, of Bayview (Who resigned on 9 June 1906 and was replaced by Herbert Sturman, of Mona Vale). The first meeting of this temporary council took place in the Narrabeen Progress Hall on 19 June 1906, with George Brock in the chair. The election of the first Warringah Shire Council took place on 24 November 1906, and the first meeting of the six elected councillors took place on 3 December, when Thomas Fisbourne was elected Shire President. The six councillors elected in November 1906 were Ellison Quirk and John Duffy for A Riding, Alexander Ralston and Thomas Fishbourne for B Riding, and E.A. Holden and William Hews, for C Riding.

The council first met in Narrabeen Progress Hall on 14 June 1906, and thereafter met in purpose-built chambers in Brookvale. However these proved to be too small and the council moved meetings from 1912 for the next 60 years to a new Shire Hall also in Brookvale.

Development

In the early 1920s, Warringah Shire initiated a process of electrifying the area, and the completion of the electricity supply and street-lighting of the area was officially marked on 29 March 1923 by Shire President Arthur George Parr. A tramline was established through the south-eastern area of the shire, running along Pittwater Road from Manly Lagoon eventually stretching all the way to the tramshed at Narrabeen in December 1913, with a later additional terminating line through Harbord to Freshwater Beach. This, coupled with the opening of the Spit and Roseville bridges in 1924 led to increased interest and travel to the area, which increased even further with the opening of the Sydney Harbour Bridge in 1932. Early subdivisions were usually given over for weekenders and holiday homes, and at the same time the surf clubs and rock pools on the beaches began to be developed. After World War II, urbanisation began to occur, with family homes beginning to be built in the area, especially near the beaches. Retail, light industry and improved public amenity soon followed. It was also around this time that the tram lines were progressively closed across Sydney, to give way to more lanes for motor vehicles.

The mid-1970s and late 1980s witnessed a rise in suburban expansion in the Northern Beaches area, prompting long term planning by Warringah Council, particularly during the term of Shire President Paul Couvret. Work began on a new Dee Why civic centre in 1971, designed by Sulman Prize-winning architect Colin Madigan, to replace the Shire Hall in Brookvale which had been in use for the past 60 years. The building was completed in 1972 and the council has remained there since 1973.

In November 1979, Warringah Council opened the Warringah Aquatic Centre at Frenchs Forest. The Aquatic Centre hosted the NSW and Australian Swimming Titles, as well as the 1992 Olympic trials.

The Glen Street Theatre was officially opened in July 1985 as part of the Forest Community Centre by the Shire President, Darren Jones.

Secession of Pittwater Council
From 1906 the council was divided into A, B and C Ridings and in 1977 these were reorganised, adding a new 'D Riding' to that number. For many years, there was a sentiment held by some in A Riding, the northern Riding and the largest in Warringah, taking up more than 40% of Warringah's land area, that they were being increasingly ignored and subject to what they considered inappropriate development and policies for their area. This culminated in 1991 when a non-compulsory postal poll of the residents of A Riding was taken over the question of a possible secession. This resulted in a 73.5% vote in favour of secession, however only 48.18% of residents took part in this vote. This vote was, however, 600 short of the total majority required.

The Minister for Local Government at the time, Gerry Peacocke, nevertheless announced the secession of A Riding from Warringah Council, considering that those who did not vote did not have any particular inclination to how they were governed, and thus Pittwater Council was created.

On 2 May 1992, The governor of New South Wales, Rear Admiral Peter Sinclair, proclaimed the establishment of the Municipality of Pittwater, the area of which roughly followed the area formerly known as 'A' Riding of the Warringah Shire.

Also on that day, the offices of Robert Dunn, Eric Green and Ronald Starr, former Warringah 'A' Riding Councillors, were terminated with those persons forming, with others, a Provisional Council of the Municipality of Pittwater.

Renamed "Warringah Council"

Soon after the secession of Pittwater, the Local Government Act 1993 was passed, causing Warringah to drop the term 'Shire' from its title, and the renaming of the Shire Clerk to General Manager and Shire President to Mayor. The remaining B, C and D Ridings were renamed the A, B and C Wards.

Coat of arms and logo

The traditional symbol of Warringah was the flannel flower, which is a common flower for the bushland and coastal areas on the Northern Beaches and was adopted by the council following its proclamation in 1906. On the council's choice, prominent Sydney solicitor Ernest Henry Tebbutt, in The Sydney Mail, noted:

The coat of arms used for Warringah Council was adopted in 1968 and as such appears on the mayoral chain and can also still be seen on council street signs installed prior to 1998. It features heraldic dolphin supporters, a wedge-tailed eagle rising from a mural crown as the crest, a flannel flower within a green shield, and the Latin motto, "Arte et Labore" ("by Skill and Labour"). Its heraldic design was spearheaded by Councillor Winston Gray MBE, who served on the council from 1968 to 1971. He was chairman of Mackellar County Council in 1970.

In 1994 the council changed its logo to a rectangle featuring the flannel flower. Designed by the council's graphic designer, Bev Biram, it featured two of the flower petals overlapping the edge and introduced colour: a white flannel flower on a background of blue for the sea and green in the flower's stem to represent the area's bushland. This was replaced in 2013, when a new logo featuring a "W" was adopted, with the mayor Michael Regan noting that "the flannel flower was the logo of several other councils, and also the Mental Health Council of Australia". Despite this, the flannel flower was retained as the official council seal and the official floral emblem.

Dismissals
The council was dismissed in 1967 following the jailing of two councillors for bribery. It was again dismissed in 1985 amid corruption allegations but subsequent inquiries resulted in no charges being laid and council was returned in 1987. In 2003, a public inquiry found the community had lost confidence in the council and an administrator was appointed.

1967
Warringah Shire Council was first dismissed in April 1967 by the Askin State Government and was triggered by the gaoling of two councillors for bribery. The councillors involved, Dennis Thomas and George Knight, were prosecuted under the Secret Commissions Prohibition Act 1919 (NSW) for receiving bribes from a development company to influence planning and development decisions, and both received gaol sentences. C.J.Barnett, Department of Local Government, acted as administrator April to May 1967. R.H.Cornish, Department of Local Government, acted as administrator from November 1967 to December 1968.

1985
The council was dismissed again in December 1985 by the Neville Wran State Government amid allegations of bribery, and local dissatisfaction with the handling of development applications at Palm Beach and Mona Vale amid alleged "discrepancies in council planning decisions". Warringah was placed under administration for 16 months with Daniel Kelly from the Department of Local Government acting as administrator from December 1985 until April 1986 and Richard Connolly, former chairman of the Metropolitan Waste Disposal authority from June 1986 to March 1987.

Administrator Kelly advised that despite an "exhaustive examination" of the Mona Vale development by Council staff and its advisers that would normally lead to its approval, it would be in the best interests of the community and the developer "to have any doubts about the development to be settled once and for all". He subsequently sought legal advice from a leading authority on environmental law as to the merits of the application and the former council's handling of it. Murray Tobias QC, subsequently advised that the council had not exceeded its powers in its handling of the development. Tobias also advised that in respect to certain deficiencies that rendered the granting of the building approval invalid, that the deficiencies "were in all respects technical breaches of the Act committed without appreciation thereof by either Council, its Staff as well as the Developer and solely due to an oversight on the part of Council". He found that "these resolutions were clearly valid...and that they therefore remedied the situation given by the Land and Environment Court of New South Wales on 6 March 1986 and removed any point of continuing illegality."

The NSW Local Government Association, supported by more than 150 constituent NSW Councils, demanded that the State Government institute an Inquiry into the dismissal of Warringah Council. The NSW Ombudsman agreed to conduct his own Inquiry. Following the NSW Ombudsman's challenge against the government for its repeated refusal to provide him with all relevant files, it was subsequently found that there had been no evidence of corruption to support the dismissal, and that "the elected councillors were denied natural justice and were both unfairly and unlawfully dismissed". It was also revealed that the Cabinet, headed by Local Government Minister, Janice Crosio, had made the decision to sack the council while ignoring the advice of the Under-secretary of the Department of Local Government who had been pushing for a public inquiry before the dismissal.

Investigations into bribery allegations against councillors by the NSW Fraud Squad and the Ombudsman did not result in any charges being laid against any councillor or member of staff. Warringah Council was returned after elections in early 1987 and resulted in 7 councillors from the previous council being returned to office, including the shire president, Ted Jackson.

2003
On 15 January 2003 the then Minister for Local Government, Harry Woods, announced a formal public inquiry into Warringah Council. Emeritus Professor Maurice Daly was appointed the commissioner by the Governor of New South Wales, Professor Marie Bashir.

The commissioner found that the majority of the community had lost confidence in the councillors' ability to fulfill their roles and he recommended their dismissal. It was recommended that extra measures be taken to eliminate conflicts of interest in council matters, as well as increasing ease of access to information held by council. The commissioner also recommended consideration of boundary changes or merger opportunities with the neighbouring councils of Manly and Pittwater.

The findings of the inquiry were criticised by the former mayor, Julie Sutton, who said she found the report to be "very, very biased" and the then New South Wales Opposition Leader, John Brogden, who warned that the dismissal should not be used as a back door for amalgamations on the northern beaches or to prevent the elections scheduled for March 2004.

Following the release of the report, Warringah Council was dismissed on 23 July 2003, and Dick Persson AM was appointed Administrator. In September 2004, the administrator requested that his term be extended beyond the next scheduled council elections on 1 August 2005, citing a number of important projects yet to be completed and establishing a change in culture amongst staff at the council. An extension was approved by the governor until the Local Government Elections in September 2008.

Amalgamation, 2016
A 2015 review of local government boundaries by the NSW Government Independent Pricing and Regulatory Tribunal recommended that Warringah Council merge with adjoining councils. The government considered three proposals. The first proposed a merger of Manly Council and Mosman councils and parts of Warringah to form a new council with an area of  and support a population of approximately 153,000. The second proposed a merger of Pittwater Council and parts of Warringah to form a new council with an area of  and support a population of approximately 141,000.

The third proposal, submitted by Warringah Council on 23 February 2016, was for an amalgamation of the Pittwater, Manly and Warringah councils. Of the 44,919 submissions lodged to the Boundaries Commission about all the local government proposals state-wide, 29,189 were from Northern Beaches residents (18,977 were submitted for the third proposal); this meant that the Northern Beaches proposals made up 65% of all submissions. Former Warringah mayor, Michael Regan, noted to the Manly Daily that this was an indication of the level of interest in the Northern Beaches over the future of their local government: "given the choice of splitting the northern beaches or uniting it the community opted for unity", while former Manly mayor, Jean Hay, commented that this interest translated into the final result: "Everyone is passionate about the area and we came out and let the powers-that-be know, [...] It must have made an impact because the minister and the premier looked at what the community told them and it was the majority decision to go with a single council."

On 12 May 2016, with the release of the Local Government (Council Amalgamations) Proclamation 2016, the Northern Beaches Council was formed from Manly, Pittwater and Warringah councils. The first meeting of the Northern Beaches Council was held at Manly Town Hall on 19 May 2016.

Awards
In 2015 Warringah Council won the AR Bluett Award for the second time, Warringah Council first won the award in 1973. This award is known as The greatest accolade a council can achieve.

References

External links
 Warringah Council website

Former local government areas in Sydney
1906 establishments in Australia
2016 disestablishments in Australia
Northern Beaches

Warringah Council


Simona Vintilă () este o fotbalistă română pe postul de atacant, care a jucat timp de două sezoane (2003-05) la FC Barcelona, în  Superliga Spaniolă de Fotbal Feminin. Ulterior, a jucat în Primera Nacional's la UD Fasnia (2005-06) și Sporting Plaza de Argel (2006-08).

Note

Legături externe
 Profil de la aupaathletic.com

Nașteri în 1980
Oameni în viață
Români expatriați în Spania
Cioturi Fotbaliști români
Fotbaliste române
Călărășeni

Simona Vintilă (fotbalistă)


Alexandra Konstantinovna Kosteniuk (; born 23 April 1984) is a Russian and Swiss chess grandmaster who was the Women's World Chess Champion from 2008 to 2010 and Women's World Rapid Chess Champion in 2021. She was European women's champion in 2004 and a two-time Russian Women's Chess Champion (in 2005 and 2016). Kosteniuk won the team gold medal playing for Russia at the Women's Chess Olympiads of 2010, 2012 and 2014; the Women's World Team Chess Championship of 2017; and the Women's European Team Chess Championships of 2007, 2009, 2011, 2015 and 2017; and the Women's Chess World Cup 2021. In 2022, due to sanctions imposed on Russian players after the Russian invasion of Ukraine, she switched federations, and as of March 2023 she represents Switzerland.

Chess career
Kosteniuk learned to play chess at the age of five after being taught by her father. She graduated in 2003 from the Russian State Academy of Physical Education in Moscow as a certified professional chess trainer.

1994
Alexandra won the girls under 10 division of the European Youth Chess Championship.

1996
Alexandra won the girls under 12 title at both the European Youth Championships and World Youth Chess Championships. At twelve years old she also became the Russian women's champion in rapid chess.

2001

In 2001, at the age of 17, she reached the final of the World Women's Chess Championship won by Zhu Chen.

2001-2004
Kosteniuk became European women's champion by winning the tournament in Dresden, Germany. As she achieved this with a performance rating above 2600, she was awarded the grandmaster title in November 2004, becoming the tenth woman to receive the highest title of the World Chess Federation (FIDE). Before that, she had also obtained the titles of Woman Grandmaster in 1998 and International Master in 2000.

2005

Kosteniuk won the Russian Women's Championship.

2006-2008

In August, she became the first Chess960 women's world champion after beating Germany's top female player Elisabeth Pähtz by 5½–2½. She defended that title successfully in 2008 by beating Kateryna Lahno  However, her greatest success so far has been to win the Women's World Chess Championship 2008, beating in the final the young Chinese prodigy Hou Yifan with a score of  Later in the same year, she won the women's individual blitz event of the 2008 World Mind Sports Games in Beijing.

2010

In the Women's World Chess Championship 2010 she was eliminated in the third round by the eventual runner-up, Ruan Lufei, and thus lost her title.

2013

In 2013, Kosteniuk became the first woman to win the men's (i.e. universal) Swiss Chess Championship. She also won the women Swiss champion title.

2014

In 2014, she tied for first place with Kateryna Lagno in the Women's World Rapid Championship, which was held in Khanty-Mansiysk, and took the silver medal on tiebreak, as Lagno won the direct encounter.

2015

In 2015 Kosteniuk won the European–ACP Women's Rapid Championship in Kutaisi. In July of the same year, she lost the Swiss championship playoff to Vadim Milov, and was declared women's Swiss champion.

2016

Kosteniuk again won the Russian Women's Championship.

2017

In 2017 she won the European ACP Women's Blitz Championship in Monte Carlo.

2019
In late May, Alexandra faced Ukrainian-American International Master Anna Zatonskih in the quarterfinal match of the 2019 Women's Speed Chess Championship, an online blitz and bullet competition hosted by Chess.com. Kosteniuk dominated the match and won with an overall score of 20–8. In late November, Kosteniuk won the European Women's rapid and blitz championships in Monaco. In December, she shared first place in the second leg of FIDE Women's Grand Prix 2019–20 in Monaco. In December she also achieved 2nd place in the Belt and Road World Chess Woman Summit, behind Hou Yifan.

2020
In August 2020, Alexandra was part of the Russian team which shared the gold medal with India in the Online Chess Olympiad. She was unhappy with this result and has also tweeted regarding this issue, drawing criticism from many chess followers.

2021
In July and August 2021, Kosteniuk participated in the inaugural Women's Chess World Cup, a 103-player knockout tournament in Sochi, Russia, held in parallel with the open Chess World Cup. Seeded 14th in the tournament, she won all of her classical matches without ever needing to play a tiebreak, defeating Deysi Cori, Pia Cramling, Mariya Muzychuk, Valentina Gunina and Tan Zhongyi, before winning the tournament with a 1.5 - 0.5 score against top seed Aleksandra Goryachkina in the finals. In addition to $50,000 in prize money, she also gained 43 rating points and a place in the Women's Candidates Tournament 2022.

Kosteniuk ended the year by winning the women's world rapid championship in Warsaw, with an undefeated and unequalled 9.0 out of 11 score.

She also placed second behind IM Bibisara Assaubayeva in the blitz championship.

Other activities
Kosteniuk worked as a model and also acted in the film Bless the Woman by Stanislav Govorukhin.

Kosteniuk is a member of the "Champions for Peace" club, a group of 54 famous elite athletes committed to serving peace in the world through sport, created by Peace and Sport, a Monaco-based international organization.

Together with 43 other Russian elite chess players, Kosteniuk signed an open letter to Russian president Vladimir Putin protesting against the 2022 Russian invasion of Ukraine.

Personal life
Born in Perm, Kosteniuk moved to Moscow in 1985. She has a younger sister named Oksana, who is a Woman FIDE Master-level chess player.

Kosteniuk has dual Swiss-Russian citizenship. She married Swiss-born businessman Diego Garces born in 1959, who is of Colombian descent, at eighteen years old. On 22 April 2007 she gave birth to a daughter, Francesca Maria. Francesca was born 2½ months premature but  made a full recovery after an 8-week stay in the hospital. In 2015, Kosteniuk married Russian Grandmaster Pavel Tregubov.

Notable games

The World vs Alexandra Kosteniuk, 2004, Sicilian Defense: Najdorf Variation. English Attack (B90), 0–1
Alexandra Kosteniuk vs Alexander Onischuk, Corus, Group B 2005, Spanish Game: Classical Variation (C65), 1–0
Anna Ushenina vs Alexandra Kosteniuk, WWCh. 2008, Nimzo-Indian Defense: Classical, Noa Variation (E34), 0–1

Bibliography

 Как стать гроссмейстером в 14 лет. Moscow, 2001. 202, [2] с., [16] л. ил. .
 Как научить шахматам : дошкольный шахматный учебник / Александра Костенюк, Наталия Костенюк. Moscow : Russian Chess House, 2008. 142 с .

Notes

References

External links

Chessqueen Alexandra Kosteniuk's chess blog

Alexandra Kosteniuk's chess tips – ChessKillerTips
 Interview with Grandmaster Alexandra Kosteniuk on LatestChess site

1984 births
Living people
Women's world chess champions
Chess grandmasters
Female chess grandmasters
Chess woman grandmasters
European Chess Champions
World Youth Chess Champions
Russian chess writers
Sportspeople from Perm, Russia
Russian female chess players
Russian chess players
Russian State University of Physical Education, Sport, Youth and Tourism, Department of Chess alumni
Twitch (service) streamers
Russian activists against the Russian invasion of Ukraine
21st-century chess players
21st-century Russian women
21st-century Russian people

Alexandra Kosteniuk


ජීවීන් බෙදා ඇති රාජධානි පහෙන් පළමුවැන්න වන මොනෙරා රාජධානියට අයත් වන, ප්‍රාග් න්‍යෂ්ටික සෛලීය සංවිධානයක් ඇති ක්‍ෂුද්‍රජීවීන් වේ. ඇන්ටනී වැන් ලියුවෙන්හුක් විසින් ප්‍රථමවරට නිරීක්‍ෂණය කොට සොයාගන්නා ලදී.

අයත්වන ජීවීන් සංඛ්‍යාව අනූව මිහිතලය මත ජීවත් වන විශාලතම සජීවී කාණ්ඩය වේ.

පරිසරය
මිරිදිය, කරදිය, භෞමික පරිසරයේ පස (වියලි හා තෙතමනය සහිත), වායව පරිසරය (කිලෝමීටර 6 ක් පමණ තෙක් ඉහල වායුගෝලය දක්වා), වෙනත් ජීවීන්ගේ (ශාක හා සතුන්) සජීවී හෝ මල දේහයන් තුල හෝ මත, සත්වයින්ගේ බහිස්ස්‍රාවී ද්‍රව්‍ය වල වැනි මිහිතලයේ ජීවීන් දක්නට ලැබෙන සෑම පරිසරයකම පාහේ බැක්ටීරියාවන් දක්නට ලැබෙයි.

මීට අමතරව වෙනත් ජීවීන්ට ජීවත් වීමට අපහසු පරිසර වන උණුදිය උල්පත්, හිම තට්ටු, ගිනි කඳු, පෙට්‍රල් හා ඩීසල් වැනි හයිඩ්‍රොකාබන තුලද බැක්ටීරියාවන් ජීවත් වෙයි. බැක්ටීරියාවන් යනු සාර්ව ව්‍යාප්තික ජීවීන් කාණ්ඩයකි.

 නමුත් නිරෝගී සතුන්ගේ රුධිරයේ හා පේෂිවල බැක්ටීරියාවන් දැකගත නොහැකිය.

ව්‍යුහය
බැක්ටීරියාවන්ගේ දේහය 0.1 mmට වඩා කුඩා බැවින් පියවි ඇසට දර්ශනය නොවේ. දර්ශීය බැක්ටීරියාවක් මයික්‍රොමීටර 25 - 5 පමණ විශාල වෙයි. ඒක සෛලීය හෝ ගණාවාසී ලෙස ජීවත් වේ.

බැක්ටීරියාවන් සතුව සංවිධානය වූ න්‍යෂ්ටියක් සහ පටලමය ඉන්ද්‍රයිකා රහිත දේහයක් පවතින බැවින්, ප්‍රාග් න්‍යෂ්ටිකයෝ ලෙස හැඳින්වෙයි. ඔවුන් සතු ඉන්ද්‍රයිකා ලෙස 70s රයිබොසෝම පවතියි. න්‍යෂ්ටික ද්‍රව්‍ය ලෙස හිස්ටෝන ප්‍රෝටීන රහිත, එනම් ව්‍යාජ චක්‍රීය DNA අණුවක් පිහිටයි. සමහර බැක්ටීරියාවන්ගේ ප්ලාස්ම පටලයේ අවතලන ලෙස මීසසෝම ඇත.

සෛල බිත්තිය ප්‍රධාන ලෙසම සෙලියුලෝස් රහිත මියුරීන් (පෙප්ටිඩොග්ලයිකැන්) වලින් සෑදී තිබෙයි. ඇතැම් බැක්ටීරියාවන් සතුව සෛල බිත්තියට පිටතින්, පොලිසැකරයිඩ වලින් නිර්මාණය වූ නානුමය ආවරණයක් (ප්‍රාවරය) පවතියි.

ප්‍රභාසංස්ලේෂණය සිදුකරන බැක්ටීරියා ක්ලෝරොෆිල්-a නෙදරණ අතර, ඒ වෙනුවට බැක්ටීරියෝ ක්ලෝරොෆිල් නැමැති වර්ණකය දරයි.
චලනය සඳහා ඇතැම් බැක්ටීරියාවන් සතුව කශිකා (භාහිර පටලයකින් ආවරණය නොවූ) සහ පිලයි පවතී. සමහර බැක්ටීරියාවන්ට නයිට්‍රිජන් තිර කිරීමේ හැකියාවද පවතියි.

දර්ශීය බැක්ටීරියාවකගේ ව්‍යුහය

පිලයි
ප්ලැස්මිඩප්‍රතිජීවක ආදියට ඔරොත්තු දීමේ හැකියාව ඇතිකිරීම වැනි නොනැසී පැවතීමට ආධාර කිරීම.
රයිබොසෝම (70s)ප්‍රෝටීන සංස්ලේෂණය
සෛල ප්ලාස්මය
ප්ලාස්ම පටලය
සෛල බිත්තිය
ප්‍රාවරය
නියුක්ලොයිඩය (චක්‍රීය DNA)ආවේණික ලක්ෂණ තැම්පත් කර ගැනීම. ඒවා ඉදිරි පරම්පරාවට ගෙනයාම.
කෂිකාවචලනයට දායක වීම

වර්ගීකරණය
බැක්ටීරියාවන් අතර පරිණාමික බන්දුතා හඳුනාගැනීම අපහසු නිසා ස්වභාවික වර්ගීකරණයක් දැක්විය නොහැකි වේ. එබැවින් බැක්ටීරියාවන්,  හැඩය, සංඛ්‍යාව, කෂිකා වල පිහිටීම, පෝෂණ ආකාරය සහ ශ්වසන ආකාරය අනූව වර්ගීකරණය කෙරේ.

හැඩය අනූව
තනි බැක්ටීරියා සෛලයක හැඩය අනූව ප්‍රධාන ආකාර 3 කි.
 කොකුසාකාර (ගෝලාකාර)
 බැසිලස් (දණ්ඩාකාර)
 ස්පිරිලුම් (සර්පිලාකාර)
 විබ්‍රියෝස/කොමා - සර්පිලාකාර බැක්ටීරියා වල අසම්පූර්ණ තනි සර්පිලයක් සහිත බැක්ටීරියා මේ නමින් හඳුන්වයි.

සෛල සංඛ්‍යාව සහ සෛල ඇසිරී ඇති රටාව අනූව

කොකුසාකාර බැක්ටීරියා
Monococcus
කොකුසාකාර බැක්ටීරියාවන් තනි තනිව සිටින විට
Diplococcus
කොකුසාකාර බැක්ටීරියාවන් යුගල බැගින් සිටින විට
Streptococcus
කොකුසාකාර බැක්ටීරියාවන් රේඛීය දාමයක් ලෙස සිටින විට
Tetracoccus
කොකුසාකාර බැක්ටීරියාවන් හතර බැගින් සිටින විට
Staphylococcus
කොකුසාකාර බැක්ටීරියාවන් අක්‍රමවත් ඝනාවාස සහිතව සිටින විට
Sarcina
කොකුසාකාර බැක්ටීරියාවන් ඝනකයක හැඩයකින් සිටින විට

බැසිලස් ආකාර බැක්ටීරියා
Diplobacillus
බැසිලස් ආකාරයේ බැක්ටීරියාවන් යුගල බැගින් සිටින විට
Streptobacillus
බැසිලස් ආකාරයේ බැක්ටීරියාවන් රේඛීය දාමයක් ලෙස සිටින විට

කෂිකා වල පිහිටීම අනූව

ඒක රෝමී
A - සෛලයේ එක් කෙලවරක පමණක් කෂිකාවක් පැවතීම.

ගුච්ඡ රෝමී
B - සෛලයේ එක් කෙලවරක පමණක් කෂිකා කිහිපයක් පිහිටා තිබීම.

ද්වි රෝමී
C - සෛලයේ එක් කෙලවරකට එක බැගින් දෙකෙලවරේ කෂිකා දෙකක් පැවතීම.

පරි රෝමී
D - සෛලයේ මුලු දේහය පුරාම තැන් තැන් වලින් කෂිකා පැවතීම.

උභය රෝමී
සෛලයේ එක් කෙලවරකට කෂිකා කිහිපයක් බැගින් දෙකෙලවරේම කෂිකා පැවතීම.

පෝෂණ ක්‍රමය අනූව
පෝෂණ ක්‍රම අනූව බැක්ටීරියාවන් අධික විවිධත්වයක් පෙන්වයි.

සංචිත ආහාර
බැක්ටීරියාවන්ගේ සංචිත ආහාර වන්නේ ග්ලයිකොජන්, වොලියුටීන් හා තෙල් බිංදු වේ. ඒවා සෛල ප්ලාස්මයේ ගබඩා කරයි.

ශ්වසන ආකාරය අනූව

ප්‍රජනනය
බැක්ටීරියාවන් සතුව අලිංගික හා ලිංගික ප්‍රජනන ක්‍රම සතුවෙයි.

අලිංගික ප්‍රජනනය
ද්වි ඛණ්ඩනය - බැක්ටීරියාවන්ගේ ප්‍රධානතම අලිංගික ප්‍රජනන ක්‍රමය මෙයයි. මොවුන් ප්‍රාග් න්‍යශ්ටිකයින් බැවින් අනූනන විභාජනයක් සිදු නොවේ. ඒ වෙනුවට සරල විභාජනයෙන් සෛලය බෙදීම සිදුවේ. මෙහි අධික සීඝ්‍රතාවයක් ඇත. (හිතකර තත්ව යටතේදී මිනිත්තු 20 - 30 කාලයක් තුල ද්විඛණ්ඩන ක්‍රියාවලිය සිදුවේ.)

අංකුරණය

කඩ කඩ වීම

ලිංගික ප්‍රජනනය
සමහර බැක්ටීරියාවන් සෙක්ස්පිලයි (sexpilli) මගින් එකිනෙකා වෙත සම්බන්ධ වී සිය න්‍යෂ්ටික ද්‍රව්‍ය හුවමාරු කර ගනියි. නමුත් මෙය සූ න්‍යෂ්ටිකයින්ගේ ජන්මාණු හාවීමෙන් සිදුවන ආකාරයේ ලිංගික ප්‍රජනනයක් නොවේ.

මේවාද බලන්න
 සයනොබැක්ටීරියා
 ලෝකයේ වෙසෙන භයානක ම බැක්ටීරියා

මූලාශ්‍ර

බැක්ටීරියා
ජීව විද්‍යාව
අධිරාජධානි
ක්‍ෂුද්‍ර ජීවීන්
ක්‍ෂුද්‍රජීවවේදය

බැක්ටීරියා


بوليغنوتوس  هو رسام إغريقي ولد في ثاسوس وهو ابن رجل يدعى أغلاوفون وعمل في أثينا واكتسب مواطنتها وكذلك عمل في أماكن أخرى بين عامي 475 - 447 قبل الميلاد وهو مشهور بأعمال مثل سقوط طروادة على جدران ستوا بويكيلي في أثينا وقد رسمها في زمن كيمون، وأخرى عن زواج بنات ليوكيبوس في الأناكيوم. وحفظت في قاعة مدخل الأكروبوليس أعمال أخرى. وجدارياته في قادعية كنيدوس في دلفي وهي الآن معروفة فقط من الأوصاف المعاصرة حيث زارها باوسانياس وأعطى عنها وصفا دقيقا شكلا بشكل، وهي تمثل زيارة أوديسيوس لهاديس واحتلال طروادة. وكان معروفا بواقعيته وأخلاقه.

استعيدت أساسات البناء أثناء التنقيبات الفرنسية في دلفي. من هذا الدليل حاول بعض علماء الآثار المعاصرين إعادة بناء الصور، باستثناء ألوانها طبعا. أفضل عمليات إعادة البناء هذه نفذها كارل روبرت، الذي استعان بالصور على زهريات من منتصف القرن الخامس ونجح في استعادة كل من منظور بوليغنوتوس وشخصية أشكاله. الأشكال منفصلة ونادرا ما تتداخل، وتتراوح في صفين أو ثلاثة أحدهما فوق الآخر؛ والأبعد لم تكن أصغر ولا أخفت من الأقرب. والتصاميم متكررة في كتاب باوسانياس لفرايزر. لهذا يظهر بأن الصور في هذا الوقت نفذت تقريبا في نفس التصميم بالضبط مثل النقوش النحتية المعاصرة. ونعلم أيضا بأن بوليغنوتوس لم يستخدم إلا بضعة ألوان كانت بسيطة. وعمليا فإن فنه كان بدائيا. وتكمن براعته في جمال رسمه للأشكال الفردية؛ لكن خصوصا في الشخصية الأخلاقية والمثالية في فنه. وكان لدى معاصره، وربما معلمه، فيدياس، نفس الأسلوب الكبير. البساطة التي كانت طفولية تقريبا، والشعور الذي كان نبيلا ولطيفا في آن، وكياسة وسحر التنفيذ البالغين كانا علامة في أعماله، بالمقارنة مع الرسومات الأكثر حركة وتعقيدا والمتفوقة عمليا في الأزمنة اللاحقة.

مصادر

رسامون يونانيون قدماء
يونانيون في القرن 5 قبل الميلاد
رسامون في القرن 5 ق م

بوليغنوتوس


Mikhailo Parashchuk (en  ;  ; 16 novembre 1878 - 24 décembre 1963) est un sculpteur ukrainien actif en Bulgarie de 1921 à sa mort.

Biographie
Parashchuk est né à Varvaryntsi dans l'oblast de Ternopil (alors en Galice, Autriche-Hongrie, aujourd'hui en Ukraine). Il s'inscrit à l'Académie des Beaux-Arts de Vienne, mais est diplômé de l'Académie Julien à Paris, France en 1910 ; en France, il aurait été élève d'Auguste Rodin. Avant d'obtenir son diplôme, Parashchuk a travaillé à Lviv sur des monuments dédiés à des écrivains ukrainiens renommés.

En tant que chargé de cours à l'Académie des Beaux-Arts de Munich, il a été présenté à plusieurs artistes et acteurs bulgares. Pendant la Première Guerre mondiale, Parashchuk était membre de la Croix-Rouge et a organisé un atelier d'art pour les prisonniers de guerre de l'armée russe

Parashchuk est arrivé à Sofia en 1921 en tant que volontaire de la Croix-Rouge internationale. Dans la capitale bulgare, Parashchuk était un sculpteur très populaire qui a contribué à la décoration de nombreux grands édifices publics. Les projets exécutés par Parashchuk comprennent les cadres ornementaux des portes du palais de justice de Sofia, les décorations de lion et l'horloge du zodiaque de la Banque nationale bulgare, les reliefs liés à l'histoire du Collège de défense et d'état-major de Rakovski, la décoration de la façade des Bibliothèques nationale SS.Cyril et Methodius, l'intérieur du ministère de la Guerre et la décoration géométrique du rectorat de l'Université de Sofia.

En dehors de la capitale, Parashchuk a créé la décoration sculpturale des bâtiments de Pernik, Velingrad, Kardzhali, Varna, Provadia et Sapareva Banya, ainsi que le pont de l'amitié Giurgiu-Rousse. En plus de travailler dans la décoration de bâtiments, Parashchuk était également engagé dans la sculpture de bustes et de bas-reliefs de Bulgares célèbres, dont Peyo Yavorov, Gotse Delchev, Stefan Karadzha, , Hristo Botev et Aleko Konstantinov.

Malgré sa popularité, Parashchuk a été expulsé à deux reprises de l'Union des artistes bulgares dans les années 1940 et 1950 parce qu'il était accusé d'être un fasciste, un espion occidental ou un Russe blanc, bien qu'avant la Seconde Guerre mondiale, il ait été calomnié comme un "Agent bolchevique" et "membre du Komintern". Ce n'est qu'en 1963 qu'il est réadmis au syndicat après sa deuxième expulsion. Parashchuk était l'un des leaders des émigrants ukrainiens en Bulgarie: il est parmi les fondateurs de l'Association ukrainienne-bulgare et des associations culturelles et éducatives ukrainiennes Hromada.

Mikhaylo Parashchuk était marié à Tsvetana Pekareva, la fille de l'éminent politicien agraire et premier militant de la BANU, Yurdan Pekarev. Les rapports ne sont pas unanimes sur son lieu de décès, certains prétendant qu'il est mort à Sofia  et d'autres à Karlovo, bien que les biographies les plus détaillées insistent sur le fait qu'il est mort à Banya près de Karlovo. Parashchuk a été enterré à Sofia et sa tombe est décorée d'un buste du sculpteur et d'un lion créés par le célèbre sculpteur bulgare Vezhdi Rashidov.

Références

Liens externes

Sculpteur bulgare
Sculpteur ukrainien du XXe siècle
Étudiant de l'académie des beaux-arts de Vienne
Naissance en novembre 1878
Décès en décembre 1963
Personnalité inhumée au cimetière central de Sofia
Pages avec des traductions non relues
Décès à 85 ans

Mykhailo Parashchuk


Årenes ringe er en dokumentarfilm instrueret af Dan Säll efter eget manuskript.

Handling

Træer byder på fantastisk mange variationer, oplevelser og stemninger. Strødam Naturreservat er et lille stykke af Gribskov i Nordsjælland. Her har instruktøren fulgt årstidernes skiftende stemninger. "Træer fremkalder hos mig forskellige billeder som med fantasiens hjælp kan åbne for nye indre landskaber. Det er disse indre billeder vi, komponisten Åke Parmerud og jeg selv har forsøgt at formidle," siger instruktør og fotograf Dan Säll.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 1999

Dokumentarfilm fra Danmark

Årenes ringe


Sorceress je dvanaesti studijski album švedskog heavy metal sastava Opeth. Diskografske kuće Moderbolaget Records i Nuclear Blast objavile su ga 30. rujna 2016. Grupa je 2. kolovoza 2016. objavila tekstualni spot za naslovnu pjesmu.

Sorceress je snimljen u velškom studiju Rockfield u kojem je snimljen i prethodni album Pale Communion. Skupina je prije same objave komentirala da je Sorceress "mračniji", "intenzivniji" i "žešći" od prethodnih dvaju albuma.

Album se popeo na prvo mjesto glazbene ljestvice u Njemačkoj, a pojavio se i na ljestvicama u Švicarskoj, Ujedinjenom Kraljevstvu, Sjedinjenim Američkim Državama, Austriji i Švedskoj.

Snimanje
Frontmen sastava Mikael Åkerfeldt na službenim je stranicama Nuclear Blasta izjavio: "Novi album Sorceress naš je dvanaesti album od našeg nastanka [početkom] 1990-ih. Teško mi je prihvatiti činjenicu da postojimo već 26 godina, pa i to da smo do sada objavili dvanaest albuma, a ponosim se svima njima. Sorceress nije iznimka. Volim taj album, kao što ga voli i cijeli sastav. Skladao sam glazbu u pet-šest mjeseca, a [uradak] smo snimali samo dvanaest dana u studiju Rockfield u Walesu. Smatram da smo opet učinili jedan korak naprijed. Ili ukoso, ili unazad. Nekamo!? Drugačije je! Vrlo je raznolik. [...] Svjež je i star, progresivan i prerađen. Žestok i blag. [...]"

Iako Åkerfeldt ne smatra Sorceress konceptualnim albumom, nekoliko se pjesama bavi tematikom opasnih aspekata ljubavi. U intervjuu s američkim glazbenim časopisom Rolling Stone izjavio je: "Nadahnuli su me negativni aspekti ljubavi: ljubomora, zajebavanja, paranoja i sve ostalo što dolazi uz ono što je na koncu predivan osjećaj. To vrlo cijenim u svojem životu, no to ti može i škoditi, kao što je škodilo meni." Kao dodatno nadahnuće za razvoj albuma Åkerfeldt je naveo talijanski progresivni sastav Il Paese dei Balocchi i njegov istoimeni album iz 1972.

Turneja
Opeth je 19. kolovoza 2016. krenuo na svjetsku turneju koju je započeo koncertom na festivalu Pukkelpop Festival 2016 u Kiwit-Hasseltu u Belgiji, nakon čega je održao nekoliko koncerata u SAD-u, Kanadi i Meksiku, a zatim se vratio u Europu, gdje je posljednji koncert održao 24. studenog 2016. u Berlinu.

Popis pjesama

Komercijalni uspjeh
Sorceress je tijekom prvog tjedna objave u SAD-u prodan u više od 16.000 primjeraka, zbog čega se popeo na dvadeset i četvrto mjesto američke ljestvice albuma. U Njemačkoj je album debitirao na prvom mjestu ljestvice albuma, zbog čega je Sorceress postao prvi Opethov album koji je ondje dosegao to mjesto. Album se pojavio i na ljestvicama u Švicarskoj i Austriji, gdje je postao jedan od 10 najprodavanijih albuma, dok je na ljestvici albuma u Ujedinjenom Kraljevstvu dosegao jedanaesto mjesto. U Švedskoj je zauzeo sedmo mjesto.

Recenzije
Sorceress je uglavnom dobio pozitivne kritike. Matthias Mineur iz časopisa Classic Rock izjavio je da su Mikael Åkerfeldt i Opeth zašli u džezistički teritorij još tijekom snimanja albuma Pale Communion iz 2014. i da je Mikael vrlo vjerojatno bio nadahnut glazbenim legendama iz 1970-ih kao što su Jethro Tull, Wishbone Ash i King Crimson. Pjesmu "Will o the Wisp", posvećenu Ianu Andersonu, opisao je kao Opethov parnjak pjesme "Dun Ringill" s albuma Stormwatch Jethro Tulla iz 1979. Nik Brückner, jedan od kritičara sa stranice Babyblauen, izjavio je da je album blues retro-rock-djelo sa suvremenim prog-dionicama, što je također zamijetio i drugi kritičar Marc Colling. Komentirao je da je album povezan s Pale Communionom i da to pokazuje da se sastav potpuno odijelio od svojih glazbenih početaka. Poput Brücknera Colling je također zaključio recenziju preporučujući uradak svakom slušatelju zainteresiranom za visokokvalitetni prog rock.

Marc Halupczok iz njemačke inačice časopisa Metal Hammer komentirao je da je tim albumom grupa pokušala predstaviti svoju današnju glazbu obožavateljima albuma Ghost Reveries; izjavio je i da, usprkos tome što su mnogi obožavatelji ranijeg stila bili razočarani tim albumom, Sorceress ostaje odličnim albumom izvanredne skupine. Manuel Berger sa stranice laut.de albumu je čak dodijelio najveću ocjenu i komentirao da je uradak uglavnom blag, ali da je Opeth uspio stvoriti još jedan dio slagalice koji prije nije postojao. Alex Klug sa stranice metal.de također je pohvalio Sorceress, iako je komentirao da je njegova druga polovica pomalo slabija u usporedbi s prvom. Thomas Berger s mrežnog mjesta powermetal.de jedino je kritizirao zvuk na albumu; izjavio je da sastav zvuči potpuno jednako kao i na prethodnim dvama albumima i da se zvuk samo nastavlja razvijati u tom smjeru, no ipak je zaključio da je Sorceress ljupko djelo prepuno talenta i karaktera zbog kojeg ljubav prema glazbi postaje opipljiva.

Osoblje

Opeth
 Mikael Åkerfeldt – vokali, gitara, produkcija
 Martín Méndez – bas-gitara
 Martin Axenrot – bubnjevi, udaraljke
 Fredrik Åkesson – gitara
 Joakim Svalberg – prateći vokali, klavijature, Hammondove orgulje, melotron, čembalo, glasovir, udaraljke, Fender Rhodes 88, Moogov sintesajzer
Dodatni glazbenici
 Will Malone – aranžman gudačkih glazbala
 Pascale Marie Vickery – recitacija (na pjesmama 1 i 11)

Ostalo osoblje
 John Davis – masteriranje
 Robbie Nelson – inženjer zvuka (gudačkih glazbala)
 Nina Johansson – dizajn
 Travis Smith – naslovnica, dizajn
 Tom Dalgety – produkcija, inženjer zvuka, miksanje

Izvori

Albumi iz 2016.
Albumi sastava Opeth

Sorceress


An Habenaria brachyphyton in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Schltr. ngan Rudolf Mansfeld. An Habenaria brachyphyton in nahilalakip ha genus nga Habenaria, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Habenaria

Habenaria brachyphyton


32079 Hughsavoldelli este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
32079 Hughsavoldelli este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Socorro, New Mexico, în cadrul proiectului LINEAR. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,25 ua, o excentricitate de 0,16 și o înclinație de 7,5° în raport cu ecliptica..

Articles connexes
 Lista planetelor minore: 32001-33000
 Centura de asteroizi

Notes et références

Obiecte astronomice descoperite în 2000
Centura de asteroizi

32079 Hughsavoldelli


Wei Jingsheng (født 20. maj 1950 i Peking) er en kinesisk aktivist for demokrati og menneskerettigheder i Kina. Han blev kendt, da han i slutningen af 1978 på en vægavis i Peking krævede "den femte modernisering", demokrati.

Ungdom og aktivisme under kulturrevolutionen

Wei Jingsheng stammer fra Jinzhai i Anhui-provinsen. Hans forældre blev tidligt medlemmer af Kinas kommunistiske parti, og han voksede op som et relativt privilegieret medlem i partieliten, tilhørende en fremstående partikadrefamilie. Under kampagnen mod højreelementer i slutningen af 1950'erne blev Weis fader forfulgt, men han blev rehabiliteret allerede i 1961. Da Wei afsluttede gymnasiet i 1966, udbrød kulturrevolutionen, og de fleste skoler i landet blev lukkede. Han blev snart rødgardist og rejste rundt i Kina for at sprede revolutionen i landet. Wei opdagede derved hvor fattigt, Kina fortsat var, og begyndte at revurdere sin politiske overbevisning. For at undgå at blive sendt til landdistrikterne søgte Wei ind i Folkets befrielseshær. Wei forblev i hæren frem til 1973, da han blev tilldelt arbejde som elektriker ved Pekings zoo.

I begyndelsen af 1970-erne var Wei en kort tid forlovet med den tibetanske kommunist Phünwangs datter, Pengnyi, men forlovelsen blev ophævet på grund af indvendninger fra både Weis og kærestens familier. Den ophævede forlovelse med Pengyi gjorde, at Wei fik øjnene op for modsætningerne mellem hankinesere og tibetanere, og han overvejede en overgang at studere tibetansk historie.

Wei som demokratiaktivist

Wei Jingsheng kom i rampelyset i perioden efter Maos død, da mange intellektuelle offentliggjorde vægaviser på en mur i det vestlige Peking, som fik øgenavnet "Demokratimuren". Den 5 december 1978 opsatte Wei en vægavis under titlen "Den femte modernisering: demokrati og andet", hvori han krævede, at den kinesiske regering skulle supplere de fire moderniseringer med demokratiska reformer. Wei afslørede tillige eksistensen af Qingcheng-fængselet i et essay kaldet "1900-tallets bastillen", hvor han blandt andet anvendte oplysninger fra Phünwang, som tidligere havde været indespærret der. I foråret 1979 skærpede han sin kritik af den kinesiska regering og kaldte blandt andet Deng Xiaoping for en "diktator".

Wei blev arresteret den 29. marts 1979 for at have "lækket statshemmeligheder" til udenlandske journalister og dømtes til 15 års fængsel.}} De første år tilbragte han i en gummicelle i Peking og senere i Qingcheng-fængselet nord for hovedstaden. I 1984 blev han overført til den isolerede tvangsarbejdslejr Tanggemu (tibetansk: Tang Karma) i det vestlige Kina. Der forblev han til 1989, hvorefter han flyttedes til en saltfabrik i Tangshan i nærheden af Peking.

Liv i eksil

Efter næsten 18 år i fængsel blev Wei frigivet i 1997, officielt af medicinske årsager. Han fortsatte med sin offentlige kritik og efterfølgende blev han tvunget til at gå i eksil i USA, hvorfra han fortsatte sin politiske kamp. Han har modtaget en lang række hædersbevisninger og udmærkelser, blandt disse Olof Palme-prisen i 1994 og Sakharov-prisen i 1996.

Hædersbevisninger og udmærkelser
 Olof Palme-prisen 1994
 Robert F. Kennedy Human Rights Award
 Sakharov-prisen 1996

Noter

Litteratur
 Torbjörn Lodén og Tom Hart: Wei Jingsheng and the prospects for democracy in China, red.; CPAS (1995).
 Sophia Woodman: Biography of Wei Jingsheng Nettversjon
 Shan Shan Wei-Blank, Urban Hsü, Thomas Weyrauch: Wei Jingsheng. Reinbek bei Hamburg, 1995

Eksterne henvisninger
 Wei Jingsheng-stiftelsens hemsida (魏京生基金会网页)

Menneskerettighederne
Sakharov-prisen
Personer fra Beijing
Kinas politik
Olof Palme-prisen

Wei Jingsheng


Stilkegekrat er en form for bevoksning på mager, sur bund, med forholdsvis små træer, hvor stilk-eg er dominerende træart. Når stilkegene får lov til at vokse sig store, kan man tale om egeskov. Stilkegekrat er betegnelsen for en naturtype i Natura 2000-netværket, med nummeret 9190.
Stilkegekrat findes i hele Danmark, mest udpræget i de vestlige egne.

Plantearter
 smalbladet mangeløv,
 almindlig engelsød,
 kratfladbælg,
 skovsyre,
 pillestar,
 almindelig gyldenris,
 krybende hestegræs,
 smalbladet høgeurt,
 almindelig gedeblad,
 liljekonval,
 lægeærenpris,
 blåbær,
 tormentil,
 pillestar,
 håret frytle,
 lyngsnerre,
 gyvel,
 tyttebær
 hedelyng

Kilder og henvisninger

 Stilkegekrat (9190) på novana.au.dk
 Danske Naturtyper i det europæiske NATURA 2000 Netværk , udg. af Skov- og Naturstyrelsen i 2000,

Biologi
Naturbeskyttelse

Stilkege-krat


Ju Dou, yönetmenliğini Yimou Zhang'ın yaptığı, Çin yapımı bir filmdir.

Varlığını bırakabileceği bir oğul sahibi olmak isteyen zengin ve yaşlı bir adam tarafından satın alınan genç bir kadının, Ju Dou'nun öyküsü. İktidarsızlığı nedeniyle genç kadını hamile bırakamayan yaşlı adam, hırsını genç kadını önceleri aşağılayarak, daha sonraları da döverek çıkarmaya kalkınca, genç kadın yaşlı adamın yeğeninin ilgisine ve ardından da aşkına sığınır.

Filmde Gong Li ve Li Baotian'ın canlandırdığı karakterler arasındaki ilk dostluk bağı, Baotian'ın Li'yi gizlice gözetlediğini sandığı sahnede, Li'nin üstünü çıkartarak hem gözetleyeni hem de seyirciyi bir seks gösterisi yapacağı yanılgısına sürüklediği, ancak bu arzulanan süssüz striptizin yerine vücudundaki ezik ve çürükleri gösterdiği sahnede kurulur. Yaşlı adamın evde olmadığı ve yemek yedikleri bir sırada, Li arzusunu açık açık belli eder ve Baotian'a bir erkek olduğunu hatırlatarak, "Bu vücut senin" der, sevişirler. Bu, etik yargılamanın da başladığı sahne olması açısından anahtar özelliği taşır.

Ju Dou'nun hamile kalmasıyla sorunların sonunun bir türlü gelmeyeceği günler başlar. Bebeğin doğumu ölümcül çatışmaların başlamasına neden olur ve bir süre sonra yaşlı adam gizemli bir biçimde ölür. Her şey düzene girmiş gibi gözükürken, beklenenin aksine film mutlu sonla bitmez. Çin kültürünün dul bir kadının yeniden evlenmesine izin vermeyen tutucu gelenekleri pusuda bekler. Aradan yıllar geçecek, Ju Dou'nun oğlu, annesinin sadakatsizliğine ilişkin dedikoduların etkisinde kalarak, annesinin sevgilisini, yani gerçek babasını öldürecektir.

Çin sinemasına erotizm ve cinsel duyarlılığı taşıyan çağdaş filmlerin başında Ju Dou gelir.

Dış bağlantılar
 IMDb - Ju Dou

1990 çıkışlı filmler
Çin filmleri
Zhang Yimou'nun yönettiği filmler

Ju Dou


Superbet Betting & Gaming S.A. este o companie din industria jocurilor de noroc și a pariurilor sportive, cu sediul în România. Este una dintre cele mai mari companii din domeniul pariurilor sportive din țară. Superbet oferă o gamă largă de servicii de pariere, inclusiv pariuri sportive pre-meci și live, jocuri de cazinou, jocuri de noroc virtuale și alte opțiuni de pariere. Compania operează atât în format fizic, prin intermediul agențiilor și caselor de pariuri, cât și online, prin platforma sa digitală. Superbet este recunoscută pentru acoperirea extinsă a evenimentelor sportive și pentru serviciile de calitate oferite clienților săi.

Compania este licențiată și funcționează sub reglementările Oficiului Național al Jocurilor de Noroc (ONJN), organ de specialitate din subordinea Guvernului României. Totodată este membră a Asociației Organizatorilor de Jocuri de Noroc ROMBET.

Grupul Superbet este prezent în 10 țări, cele mai importante piețe fiind în România, Belgia si Polonia.

Istoric
Fondată în 2008, Superbet și-a dublat de la an la an cifra de afaceri și astăzi este unul dintre cei mai mari jucători în domeniul betting & gaming din România.

În februarie 2016, compania a lansat operațiunile din online pe website-ul www.superbet.ro.

În a doua parte a anului 2017, Superbet și-a lansat operațiunile în Polonia, parte dintr-o strategie de extindere în afara României și de creștere pe termen lung a afacerii.

Pe 20 septembrie 2017, compania listează pe sistemul alternativ de tranzacționare administrat de Bursa de Valori București o emisiune de obligațiuni  în valoare de 9,7 milioane lei.În 2017, în acționariatul grupului Superbet se regăseau Sacha Dragic, Augusta Dragic, Roland Haas, Juraj Koman și alți acționari cu participații mai mici.

În 2019, fondul de investiții Blackstone, prin intermediul Blackstone Tactical Opportunities (BTO), a preluat un pachet minoritar al companiei în schimbul a 175 milioane de euro.

În 2021, Superbet a achiziționat Napoleon Sports & Casino, al treilea cel mai mare jucător al Belgiei, iar acum este lider de piață în țară.

Sponsorizări
Începând cu sezonul competițional 2010-2011, compania e rând pe rând sponsor pentru mai multe echipe de fotbal: Rapid București, Ceahlăul Piatra Neamț, CS Universitatea Craiova, Petrolul Ploiești, ASA Târgu-Mureș, Gaz Metan Mediaș .

În 2011, Superbet devine sponsor al echipei de motociclism BGS Motorsport.

În 2012 și 2013, Superbet sponsorizează turneul masculin de tenis de la Brașov, competiție din categoria Futures.

Începând cu 2013, compania e principalul sponsor pentru Final 4-ul Cupei României la baschet.

În 2013, Superbet devine sponsor al echipei masculine de baschet CSU Asesoft Ploiești și sponsor principal pentru "Cros Invers".

În 2014, Superbet susține participarea unor foști atleți la Maratonul București.

În 2015, Superbet devine sponsor al echipei masculine de baschet Steaua CSM EximBank.

În 2016, Superbet a fost principalul sponsor al circuitului național de baschet 3la3.

În 2017, Superbet a devenit sponsorul echipei de ciclism Dinamo BikeXpert Racing Team.

Premii

Brandul Superbet este câștigătorul celui mai important premiu din industria de Betting & Gaming din Europa Centrală și de Est: Best Overall Sports Betting Operator 2017 și 2018

În 2013 câștigă (ex-aequo cu Mozzart Bet) premiul pentru "Cea mai bună casă de pariuri". În 2014, compania Superbet câștigă individual  premiul pentru "Casa de pariuri a anului".

În 2018, Superbet a fost desemnat "Cel mai bun serviciu de suport clienți din Europa Centrală și de Est" în cadrul Central and Eastern European Gaming Conference.

Bibliografie

Fondări în 2008
Case de pariuri
Companii private din România

Superbet


Zgrada, Šmidhenova 5, građevina u mjestu i gradu Samobor, zaštićeno kulturno dobro.

Opis
Ugrađena jednokatnica, tlocrtne L forme, dio je poteza kuća koje definiraju sjevernu fasadu Šmidhenove ulice, ali i raskrižje ove ulice s Obrtničkom. Sagrađena je u prvoj polovici 19. stoljeća. Kući se pristupa kroz središnje pozicioniranu vežu uz koju je bočno položeno stubište. Osnovni prostorni koncept čini niz prostorija duž uličnog južnog pročelja dok se u stražnjem dijelu proteže arkadni hodnik svođen češkim svodovima. Prostorije prizemlja djelomično su svođene pruskim svodom ili imaju otvorenu stropnu konstrukciju drvenog grednika. Pripada krugu građanske arhitekture i ističe se karakterističnim oblikovanjem pročelja s minimalnim elementima fasadne plastike.

Zaštita
Pod oznakom Z-4730 zaveden je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "profana graditeljska baština".

Izvori

Zaštićene stambene građevine u Zagrebačkoj županiji
Građevine u Samoboru

Zgrada, Smidhenova 5 (Samobor)


Rubiá, İspanya'nın kuzeybatısında, ülkenin on yedi özerk bölgesinden biri olan Galiçya'nın dört eyaletinden güneydoğu köşesinde bulunan Ourense eyaletine bağlı belediyedir. 2002 yılı nüfus sayımına göre belediyenin nüfusu 1.767 kişidir.

Ourense belediyeleri

Rubiá


Ciobalaccia este o rezervație naturală silvică în raionul Cantemir, Republica Moldova. Este amplasată la 2 km est de satul Ciobalaccia, ocolul silvic Baimaclia, Aluniș, parcela 34, subparcelele 14, 15. Are o suprafață de 13,4 ha. Obiectul este administrat de Gospodăria Silvică de Stat Iargara.

Referințe

Legături externe

Ciobalaccia
Raionul Cantemir

Rezervația naturală Ciobalaccia


සාමාන්‍යයෙන් කෙරෙන අනිකුත් වොලිබෝල් ක්‍රීඩාව සඳහා නිළ වශයෙන් වොලිබෝලය පාචිච්ච් කරයි.

වොලිබෝල් කාණ්ඩ 3ක් ඇත.

පිළිගත් ගෘහස්ථ වොලිබෝල්
තරුණ ගෘහස්ථ වොලිබෝල්
වෙරළ වොලිබෝල්

සියළුම වොලිබෝල රවුම් හැඩයෙන් යුත් හුලං පිරුණු අවකාශයක් තුළ සම් තට්ටු 18 කින් යුත් බොලයකි. සෑම කොටසක්ම තට්ටු තුනකින් හෝ පේළි තුනකින් යුක්ත වේ. පිළිගත් වොලිබෝලයකින් (ගෘහස්ථ වැඩිහිටි) සහ සුදුපාට හෝ පැහැදිලිව හඳුනාගත හැකි වර්ණ තුනකින් සමන්විත වේ. බාල වයස් කාණ්ඩ සඳහා ඇති වොලිබෝලය සාමාන්‍යයෙන් ප්‍රමාණයෙන් කුඩාවට තනා ඇති අතර ළමයින්ට එය පහසුවෙන් පාචිච්ච් කළ හැකිය. බෝහෝ දෙනෙකු විශ්වාස නොකලත් සාමාන්‍ය වොලිබෝලය හා වෙරළ වොලිබෝලය බරින් එක හා සමාන වේ. වෙනසකට ඇත්තේ බීච් බෝලය තරමක ප්‍රමාණයෙන් වැඩි වීමත්, වඩා මෘදු වීම හා දීප්තිමත් වර්ණයන්ගෙන් යුතු වීමත්ය.

ගති ලක්ෂණ

ප්‍රධාන වෙළඳ නාම

තරගකාරී වොලිබෝල් වෙළඳ නාම කිහිපයක් භාවිතයේ ඇත. ඒවා අතර පහත වෙළඳ නාම ඇතුළත් වන අතර ඒවාට සීමා ද නොවේ.

"ටකිකාරා"  Tachikara
"මෝල්ටන්" Molten
"විල්සන්" Wilson
"මිකාසා" Mikasa
"බේඩන්"  Baden
"ස්පේල්ඩින්ග්" Spalding

බොහෝ වර්ගීකරණයන් නැවත කුඩා කොටස්වලට විනෝදාස්වාද ක්‍රීඩා සඳහා යොදා ගනු පිණිස වෙන්කරනු ලැබේ.

ක්‍රීඩා

වොලිබෝලය


يوم فأر الأرض  هو فيلم أمريكي كوميدي إنتاج سنة 1993 بطولة بيل موراي وآندي ماكدويل، يدور الفيلم حول فيل كونورس الذي يعمل مذيع تليفزيوني للنشرة الجوية، أثناء تغطيته ليوم غراوندهوغ يجد نفسه يعيد نفس اليوم كل يوم

في عام 2006 أضيف هذا الفيلم إلى السجل القومي للأفلام الأمريكية على اعتبار أنه من الأفلام التي لها تأثير "حضاري وثقافي أو جمالي كبير"، وأدرج الفيلم كرقم 174 من الأفلام الأكثر شعبية في قاعدة بيانات الأفلام على الإنترنت

وصلات خارجية

أفلام أمريكية
أفلام أمريكية في عقد 1990
أفلام أنتجت بواسطة هارولد راميس
أفلام الأرشيف الوطني الأمريكي السينمائي
أفلام الحلقات الزمنية
أفلام إنتاج 1993
أفلام إنتاج كولومبيا بيكتشرز
أفلام باللغة الإنجليزية
أفلام باللغة الإنجليزية في عقد 1990
أفلام تقع أحداثها في بنسيلفانيا
أفلام تقع أحداثها في بيتسبرغ
أفلام حول برامج التلفزيون
أفلام حولت إلى مسرحيات
أفلام دراما كوميدية أمريكية
أفلام دراما كوميدية إنتاج عقد 1990
أفلام درامية 1993
أفلام فانتازيا كوميديا درامية أمريكية
أفلام فانتازيا كوميديا درامية في عقد 1990
أفلام فانتازيا كوميدية أمريكية
أفلام فانتازيا كوميدية في عقد 1990
أفلام كتب نصها السينمائي داني روبن
أفلام كتب نصها السينمائي هارولد راميس
أفلام كوميديا رومانسية 1993
أفلام كوميدية 1993
أفلام متعلقة بعيد الشكر
أفلام مصورة في إلينوي
أفلام مصورة في لوس أنجلوس (كاليفورنيا)
أفلام من إخراج هارولد راميس
أفلام من إنتاج هارولد راميس
انتحار في أفلام
موسيقى تصويرية لأفلام لحنها جورج فنتون
وودستوك (إلينوي)

يوم جراوندهوج


The Computer Graphics Lab was a computer lab located at the New York Institute of Technology (NYIT) in the late 1970s and 1980s, founded by Dr. Alexander Schure. It was originally located at the "pink building" on the NYIT campus.

The lab was initially founded to produce a short high-quality feature film with the project name of The Works. The feature, which was never completed, was a 90-minute feature that was to be the first entirely computer-generated CGI movie. Production mainly focused around DEC PDP and VAX machines.

Many of the original CGL team now form the elite of the CG and computer world with members going on to Silicon Graphics, Microsoft, Cisco, NVIDIA and others, including Pixar president, co-founder and Turing laureate Ed Catmull, Pixar co-founder and Microsoft graphics fellow Alvy Ray Smith, Pixar co-founder Ralph Guggenheim, Walt Disney Animation Studios chief scientist Lance Williams, Netscape and Silicon Graphics founder Jim Clark, Tableau co-founder and Turing laureate Pat Hanrahan, Microsoft graphics fellow Jim Blinn, Thad Beier, Oscar and Bafta nominee Jacques Stroweis, Andrew Glassner, and Tom Brigham. Systems programmer Bruce Perens went on to co-found the Open Source Initiative.

Researchers at the New York Institute of Technology Computer Graphics Lab created the tools that made entirely 3D CGI films possible. Among NYIT CG Lab's innovations was an eight-bit paint system to ease computer animation. NYIT CG Lab was regarded as the top computer animation research and development group in the world during the late 70s and early 80s.

References

External links
NYIT Computer Graphics Lab, People Behind The Pixels
Brief History of the Computer Graphics Lab at NYIT

Computer graphics
Laboratories in the United States
New York Institute of Technology
Computer science institutes in the United States
History of computing
Research institutes in New York (state)


An Ionopsis satyrioides in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Olof Swartz, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Heinrich Gustav Reichenbach. An Ionopsis satyrioides in nahilalakip ha genus nga Ionopsis, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Ionopsis

Ionopsis satyrioides


Bananal é uma comunidade quilombola localizada no município brasileiro de Rio de Contas, na Chapada Diamantina, interior do estado da Bahia.

O povoado é uma das atrações turísticas da cidade, em passeios que incluem ainda a Ponte do Coronel, o povoado de Mato Grosso e a outra comunidade remanescente de quilombo de Barra do Brumado. A comunidade foi certificada como remanescente de quilombo pela Fundação Cultural Palmares (FCP) em 12 de setembro de 2005 sob o processo de nº 01420.000054/1998-92.

Características locais

É uma comunidade rural que traz nas suas tradições orais a informação de que não descendem de escravos, mas de negros livres, de tal forma que os seus moradores trazem isto como um diferencial em relação às outras pessoas: "A memória originária das pessoas parece sempre descrever um antes comum em que os antepassados "tiveram" de vir para aquele lugar, enquanto os outros continuaram"cativos" em outro lugar: «Lá, atrás da várzea, tinha os negros."; "Do outro lado do rio tinha os cativos."; "É, tinha os cativos, sim, mas aqui não, nunca teve cativo, não"» levando a concluir que ali existe "a não submissão nem à condição de escravo e nem à ideia de escravidão".

Suas atividades econômicas ainda permanecem voltadas à agricultura e pequena pecuária, embora a maior integração proporcionada com a modernização das comunicações leve as novas gerações a adquirir novos hábitos e meios de ver o mundo. O apego à terra, comum nos quilombos baianos, ali é bastante forte.

Em Bananal os resquícios do isolamento e consequente casamento consanguíneo entre seus habitantes ainda é perceptível.

Está situada próxima do povoado de Mato Grosso, com moradores descendentes de bandeirantes e alegadamente de origem lusa e branca, e a cerca de 2,5 km de distância do quilombo da Barra do Brumado, acessível por estradas vicinais de terra, sendo banhada por um riacho sem nome. Próximo a estas duas comunidades havia uma terceira, a Riacho das Pedras, que, de forma polêmica, foi inundada pelo Açude Brumado e teve seus moradores dispersos.

Em Bananal há uma casa de farinha comunitária. Na "Praça de Bananal" em 2007 estavam localizadas sete das vinte e três moradias que compunham a comunidade, a Igreja de Nossa Senhora da Conceição e ruínas de um templo mais antigo.

Geografia de Rio de Contas
Bananal
Chapada Diamantina

Quilombo do Bananal


Raúl Benzo (* 8. Dezember 1967 in Montevideo, Uruguay) ist ein uruguayischer Schriftsteller.

Benzo, der auch im Bereich Kunst unter anderem bei Edgardo Ribeiro studierte, erwarb einen Abschluss in Kunstgeschichte (Licenciatura) an der geistes- und erziehungswissenschaftlichen Fakultät (FHCE) der Universidad de la República. Dort ist er auch als Dozent tätig. Benzos 1990 veröffentlichtes Buch El umbral de Edaf erhielt im vorhergehenden Jahr seitens der Intendencia Municipal von Montevideo eine besondere Erwähnung beim Wettbewerb in der Sparte unveröffentlichter Werke. 1991 erschien seine Geschichte Bull Shit in der US-amerikanischen Zeitschrift Hispámerica. Zuvor war diese bereits Teil der Anthologie Mas vale nunca que tarde. Benzo, der 1993 auch am Kongress der Jungen Schriftsteller (Congreso de Escritores Jóvenes) im spanischen Málaga teilnahm, leitete die Zeitschrift Tranvías y Buzones.

Veröffentlichungen (Auszug)

Literatur
 1990: El umbral de Edaf
 1990: La máquina peral, El ovoraé de Ekker und Bull Shit in der Anthologie Más vale nunca que tarde
 1995: Los avalones in der Anthologie Contando historia
 1996: Ad Majorem Dei Gloriam in der Anthologie La cara oculta de la luna

Film
 2008: Y de pronto anochece
 2009: Senda Perpendicular

Literatur
 Nuevo Diccionario de la Cultura Uruguaya von Miguel Ángel Campodónico, Librería Linardi y Risso, 2003, S. 46

Einzelnachweise

Autor
Uruguayer
Geboren 1967
Mann

Raúl Benzo


La Liguilla Pre-Libertadores 1975 fue la 2º edición de la Liguilla Pre-Libertadores, torneo clasificatorio para Copa Libertadores de América organizado por la Asociación Nacional de Fútbol Profesional.

El ganador de esta edición en calidad de invicto fue Palestino, que derrotó 3-1 a Huachipato en la jornada final, clasificando a la Copa Libertadores 1976.

Equipos participantes

Desarrollo
Una sola rueda con la modalidad de todos contra todos. Si al término de la competencia hubiese dos equipos igualado en el primer lugar, el ganador se resuelve en un partido de definición.

Primera fecha

Segunda fecha

Tercera fecha

Tabla de posiciones

PJ=Partidos jugados; PG=Partidos ganados; PE=Partidos empatados; PP=Partidos perdidos; GF=Goles a favor; GC=Goles en contra; Dif=Diferencia de gol; Pts=Puntos

Ganador

Véase también
 Liguilla Pre-Libertadores (Chile)
 Primera División de Chile 1975

Referencias
 Revista Estadio Nº 1.693 y Nº 1.694 de enero de 1976.

Enlaces externos
 Chile - List of Liguilla Pre-Libertadores Champions
 Chile 1975

Chile en 1975
Fútbol en 1975
Liguilla Pre-Libertadores (Chile)
Temporada 1975 de fútbol en Chile

Liguilla Pre-Libertadores 1975 (Chile)


Sanpaolo IMI foi um dos principais bancos da Itália. Foi sediada em Turim e foi fundida com a Banca Intesa em 2007 para criar a Intesa Sanpaolo.

Ligações externas

Intesa Sanpaolo
Bancos da Itália
Turim

Sanpaolo IMI


Ballston is a neighborhood in Arlington County, Virginia. Ballston is located at the western end of the Rosslyn-Ballston corridor. It is a major transportation hub and boasts one of the nation's highest concentrations of scientific research institutes and research and development agencies including the Defense Advanced Research Projects Agency-DARPA, the Office of Naval Research, the Advanced Research Institute of Virginia Tech, the Air Force Office of Scientific Research, and associated engineering, management, and public sector consulting firms. Ballston also contains a section known as Virginia Square and sometimes the area is collectively known as Ballston-Virginia Square.

Ballston proper is served by the Ballston–MU station while the Virginia Square section is served by the Virginia Square-GMU station, both of which are on the Orange and Silver Lines of the Washington Metro with a 1/2 mile walking distance from each other. By some measures, Ballston is the densest neighborhood in the entire Washington metropolitan area.

History

18th century

Ballston is named after the Ball family, one of whose family cemeteries lies in the neighborhood at N. Stafford Street and Fairfax Drive, also known as Virginia State Route 237. Ballston began as Birch's Crossroads, and later became Ball's Crossroads at what is now the intersection of N. Glebe Road and Wilson Boulevard.

A historical marker that stands near the southeastern corner of the intersection reads:

This intersection has been a focal point since about 1740, when two roads were developed, one from the future site of Alexandria to the mouth of Pimmit Run, the other from Awbury's Ferry (at the site of Rosslyn) to The Falls Church. The first came to be known as the Glebe Road because it passed the glebe of Fairfax Parish and in order to distinguish it from other roads to the Falls. The second was eventually named Wilson Boulevard in honor of President Wilson. The intersection became known as Ball's Crossroads when Ball's Tavern was established here in the early 1800s.

19th century
In 1896, an interurban electric trolley line, the Fairfax line of the Washington, Arlington and Falls Church Railway (WA&FC), began operating north of the crossroads along the present route of Fairfax Drive, whose name derives from that of the trolleys' final destination, Fairfax City. Construction of the trolley line, which branched at Clarendon to serve both Rosslyn and downtown Washington, D.C., temporarily shifted much of the area's development away from the crossroads.

20th century
A historical marker that stands near the northwestern corner of Fairfax Drive and N. Stafford Street, one block east of the Ballston Metrorail station (which is at the former site of the Ballston trolley station) states:

By 1900, a well-defined village called Central Ballston had developed in the area bounded by the present-day Wilson Boulevard, Taylor Street, Washington Boulevard, and Pollard Street. More diffuse settlement extended westward to Lubber Run and southward along Glebe Road to Henderson Road.

The track of the Washington, Arlington, and Falls Church Electric Railroad ran along what is now Fairfax Drive; the Ballston Station was at Ballston Avenue, now North Stuart Street. Here Clements Avenue, now Stafford Street, divided to pass on either side of an old Ball family graveyard.

The Ball family burial ground on Washington Boulevard has a historical marker as well, stating:
Old Ball Family Burial Ground.  This is one of Arlington's oldest family burial grounds.  Ensign John Ball (1748–1814), a veteran of the American Revolution (Sixth Virginia Infantry) is buried here.  John Ball was the son of Moses Ball, who was one of the pioneer settlers in the Glencarlyn area of Arlington.  Also buried here in the cemetery are many of John Ball's direct and collateral descendants including John Wesley Boldin, a Civil War soldier (Company D, Third Pennsylvania Cavalry) and members of the Marcey, Stricker, Donaldson, and Croson families.

In 1912, a competing interurban electric trolley line, the Washington and Old Dominion Railway constructed a branch that crossed the WA&FC near the west end of Ballston (then called Lacey), near a WA&FC car barn and railyard. Interstate 66 and the Bluemont Junction Trail now follow the route of this railroad branch between Rosslyn and the Washington and Old Dominion Railroad Regional Park in Bluemont Park. A historical marker entitled "Lacey Car Barn" located near the northwest corner of N. Glebe Road and Faifax Drive states:In 1896, the Washington, Arlington & Falls Church Railway began running electric trolleys from Rosslyn to Falls Church on the present routes of Fairfax Drive and I-66. By 1907, the Fairfax trolley linked Fairfax, Vienna, and Ballston with downtown Washington. In 1910, at this location, the railway built a car barn, railyard, workshops, electrical substation, and general office. In 1912, the rival Washington & Old Dominion Railway began crossing the tracks on a bridge 200 yards west of here, following the present route of I-66 from Rosslyn. The Fairfax trolley closed in 1939, but Metrorail's Orange Line follows its route through Arlington.

In 1951, the Parkington Shopping Center opened at the intersection formerly known as Balls Crossroads on the site of the present Ballston Quarter. Parkington was anchored by the headquarters location of the Hecht Company, and was reputed to have the largest parking garage in the U.S. when it opened.

Ballston began to redevelop rapidly after the Washington Metropolitan Area Transit Authority (WMATA) opened the Orange Line's Ballston Metrorail station on December 1, 1979, and when an entrance to Interstate 66 (I-66) opened on December 22, 1982.

Ballston also contains a section known as Virginia Square which takes its name from the Virginia Square Shopping Center that once stood there. Virginia Square is served by WMATA's Virginia Square-GMU station. Sometimes the area is collectively known as Ballston-Virginia Square.

Ballston and Virginia square Washington metro stations are within a 1/2 mile walking distance from each other.

21st century
Now highly urbanized, Ballston contains high-rise apartment, condominium, and commercial buildings, and a number of bars and restaurants.

Shopping and recreation

Ballston Quarter, a shopping, entertainment and residential complex, reopened in 2019 after being closed for two years of renovations.

The MedStar Capitals Iceplex, constructed on top of the Ballston Quarter parking garage, houses the offices,  training facility, for the Washington Capitals of the National Hockey League (NHL)y. In addition to the ice hockey team's training center, the Iceplex features two indoor NHL-sized ice rinks, office space, locker rooms, a full-service pro-shop, a Capitals team store, a snack bar, and space for special events. The facility provides public skating, figure skating, and hockey programs for youths and adults. Virginia Square Shopping Center once operated in the now named Virginia Square section of the Ballston neighborhood.

Ballston hosts the annual Taste of Arlington food festival, a street fair which has been produced each spring since 1987. The 2009 Taste of Arlington event featured over 40 area restaurants offering portions of their cuisine to ticket-holders, and drew approximately 15,000 people. The regional business development organization, the Ballston Business Improvement District (Ballston BID), (formerly the Ballston-Virginia Square Partnership which is inclusive of the Virginia Square district of Ballston), other area community development organizations, and the National Science Foundation organize the festival. Ticket sales at the event raise funds for area charities.

Economy
The neighborhood has a concentrations of scientific research institutes, research and development agencies, think tanks, lobbying-advocacy groups, trade associations, government agencies, and aerospace manufacturing and defense industry companies, as well as engineering, management, and public sector consulting firms.

Major employers in Ballston include:

 Accenture (HQ)
 Applied Research Associates (ARA)
 AvalonBay Communities
 Booz Allen Hamilton
 CACI International
 Cybersecurity and Infrastructure Security Agency (DHS National Protection and Programs Directorate)
 Deloitte
 E*Trade
 Evolent Health
 Federal Deposit Insurance Corporation (FDIC)
 Defense Advanced Research Projects Agency (DARPA)
 The Nature Conservancy
 The Office of Naval Research
 Navy-Marine Corps Relief Society
 National Rural Electric Cooperative Association (NRECA)
 National Highway Institute
 Software Engineering Institute
 WeWork
 Industrious
 Mastercard
 Privia Health
 Prudential
 Willis Towers Watson

In 2011, Accenture agreed to move its offices from Reston, Virginia to a new  facility in Ballston.

Education
The neighborhood is home to Washington-Liberty High School.
Ballston is also home to several university facilities, including:
 A Marymount University (MU) satellite campus.
In January 2014, the Arlington County Board approved MU's site plan application to redevelop the campus with two new buildings, a nine-story office and educational building for Marymount University and a 15-story multifamily building with 272 residential units, by Arlington developer, the Shooshan Company.  The new campus opened in August 2017.

 A Virginia Tech research center.
 A George Washington University graduate education center.
 A George Mason University satellite campus and graduate center in the Virginia Square section of Ballston primarily used by the university's Antonin Scalia Law School, Schar School of Policy and Government, George Mason School of Business, and Jimmy and Rosalynn Carter School for Peace and Conflict Resolution.

Notes

External links

Why Is It Named Ballston?
Ballston Metro Station Area Data, Statistics and Development
Washington Post article about Ballston from February 18th, 2007
Arlington's Urban Villages – Ballston
MedStar Capitals Iceplex
Taste of Arlington

Neighborhoods in Arlington County, Virginia
Edge cities in the Baltimore-Washington metropolitan area

Ballston, Arlington, Virginia


Biksin, C25H30O4 (C.I. 75120), pojavljuje se u labilnom (cis-biksin) i u stabilnom obliku (trans-biksin). Talište cis-biksina iznosi 191,5 °C uz polagano, a 198 °C uz brzo zagrijavanje. Trans-biksin ima talište 217 °C. Cis-biksin kristalizira iz octene kiseline u tamnoljubičastim prizmama s čeličnoplavim sjajem. Zagrijavanjem labilni biksin prelazi u stabilni. Cis-biksin se nalazi u kori sjemenke ploda anato grma (lat. Bixa orellana), koji raste u Ekvadoru i Peruu. Biksin se upotrebljava danas za bojenje ulja i masti (margarina), voskova i tjestenine, a u obliku soli za bojenje sirova. Vunu, svilu i pamuk boji crvenonarančasto do žutonarančasto, a pamuk namočen u alaun snažno narančasto. Taloženjem se biksina s alaunom ili kositrenim solima iz alkalnih otopina dobiva žuti ili narančastožuti orleanski lak.

Prirodna bojila

Prirodna bojila su obojeni organski spojevi koji se nalaze u stanicama biljaka i životinja, te u mikroorganizmima. Prirodna bojila mogu se u njima nalaziti u slobodnom obliku (kurkumin) ili u spoju sa šećerom i bjelančevinama. Neka su bojila (indigo, antikni purpur) bezbojna, pa se od njih dobiva obojen spoj oksidacijom, fermentacijom ili fotokemijskim postupkom.

Polienska prirodna bojila

Karotenoidi su glavna polienska prirodna bojila. To su žuti do tamnocrveni kemijski spojevi tetraterpenske strukture s dugim nizom konjugiranih dvostrukih kemijskih veza. H. Wackenroder (1831.) izolirao je obojeni kemijski spoj iz mrkve (lat. Daucus carota), a skupinu kojoj taj spoj pripada nazvao je M. S. Cvet (1911.) karotenima. R. Willstátter sa suradnicima (1906. – 1914.) odredio je bruto kemijske formule mnogih karotenoida. H. von Euler-Chelpin (1928.) otkrio je da je karoten provitamin A, a iste godine P. Karrer i R. Kuhn utvrđuju kemijsku građu mnogih karotenoida. Nakon prvih sinteza (P. Karrer i Hans Herloff Inhoffen, 1950.) naglo se razvila industrijska sinteza karotenoida. Većina prirodnih karotenoida, od kojih je za približno 300 poznata kemijska građa, ima molekule s 40 atoma ugljika, koje se sastoje od središnjeg dijela s 20 atoma ugljika i različitih krajnjih skupina s 10 atoma ugljika. Osim toga, postoje kemijski spojevi, dobiveni razgradnjom, s manje od 40 atoma ugljika, pa ksantofili, koji su također tetraterpeni, koji imaju još jednu ili više oksiskupina ili karbonilnih skupina, odnosno po jednu oksiskupinu i karbonilnu skupinu.

E160b Anato: biksin i norbiksin

Prirodno narančasto bojilo biljnog porijekla iz skupine karotenoida (E160a - karoten). Karotenoidi su pigmenti topljivi u mastima koji se nalaze u narančastom, žutom, crvenom i zelenom voću i povrću. Anato ekstrakt sastoji se od biksina, dijela topljivog u mastima, i norbiksina, dijela topljivog u vodi. Proizvodi se kemijskom ekstrakcijom iz sjemenki tropske biljke Bixa orellana. Može se proizvesti uz pomoć genetski promijenjenih organizama, ali procjena učinaka još nije dovršena. U rijetkim slučajevima, kod osjetljivih osoba, mogu uzrokovati kožne alergijske reakcije. Smatra se bezopasnim.

Slike

Izvori

Pigmenti

Biksin


Manuel de Brito Filho (født 31. januar 1983) er en brasiliansk fodboldspiller.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Brasilien

Manuel de Brito Filho


Andrija Živković (în , ; n. 11 iulie 1996) este un fotbalist sârb care joacă pentru echipa portugheză Benfica și echipa națională a Serbiei pe postul de mijlocaș.

El este cel mai tânăr jucător care a jucat pentru naționala Serbiei vreodată, precum și cel mai tânăr căpitan de la Partizan din istoria clubului.

Živković a fost un membru vital al echipei naționale sub 20 de ani din Serbia, care a câștigat Camprinatul Mondial FIFA U-20 2015, marcând două goluri și oferind două pase de gol.

Cariera pe echipe

Partizan
Živković s-a alăturat echipei Partizan în septembrie 2009. El a fost membru al unei generației promițătoare a clubului, alături de Danilo Pantić și Nemanja Radonjić, printre alții.

Sezonul 2012-2013
Živković și-a făcut debutul competitiv pentru prima echipă într-un meci de campionat împotriva lui Novi Pazar pe 28 aprilie 2013, înlocuindu-l pe Darko Brašanac în minutul 65, într-un meci care s-a terminat cu o remiză fără goluri. Aceasta a fost singurul lui meci în sezonul 2012-2013, în care clubul a câștigat al șaselea titlu consecutiv.

Sezonul 2013-2014
După o lungă perioadă de negocieri, Živković a semnat primul său contract la profesiști cu Partizan pe 23 august 2013, pe o perioadă de trei ani. A înscris primul gol pentru clu într-un meci oficial doar două zile mai târziu, după ce a fost înlocuit cu Nikola Ninković, într-o victorie scor 5-1 pe teren propriu în fața echipei Radnički Kragujevac. Ulterior, Živković a marcat câte un gol în fiecare din următoarele trei meciuri, într-o victorie de 3-1 pe teren propriu cu Rad, într-o victorie scor 2-1 împotriva lui Sloboda Užice, precum și într-o victorie acasă cu 2-0 asupra lui OFK Belgrad.

La 4 martie 2014, Živković a devenit cel mai tânăr căpitan al lui Partizan din toate timpurile la 17 ani, 7 luni și 18 zile. Acest record a fost deținut anterior de Nikola Ninković, care a condus echipa la 17 ani, 10 luni și 12 zile. În primul său sezon la echipa mare, Zivković a jucat în 25 de meciuri și a marcat cinci goluri.

Sezonul 2014-2015
În cel de-al treilea sezon senior, Živković a jucat titular încă de la începutul sezonului, în ciuda faptului că nu a reușit să înscrie în niciun concursmeci. De asemenea, el a jucat în cinci meciuri în faza grupelor UEFA Europa League. După ce nu a reușit să marcheze timp de câteva luni, a înscris primul gol al sezonului într-o victorie scor 5-1 într-un meci acasă cu Borac Čačak la 7 decembrie 2014. A reușit să mai marcheze și după pauza de iarna, marcând în alte patru meciuri de campionat, numărându-se aici și victoria cu 3-1 obținută în fața lui OFK Belgrad la 13 aprilie 2015. În total, Živković a jucat în 40 de meciuri în toate competițiile și a marcat șapte goluri, ajutându-și echipa să câștige campionatul.

Sezonul 2015-2016
După ce a pierdut o mare parte din pregătire cu Partizan fiind convocat în cadrul echipei naționale, Živković a făcut prima sa apariție a sezonului într-o victorie scor 1-0 pe teren propriu  cu Dila Gori în prima etapă a celei de-a doua runde de calificare în Liga Campionilor UEFA  din 14 iulie 2015. A intrat în teren în minutul 60, înlocuindu-l pe Aboubakar Oumarou și reușind să obțină o lovitură liberă în minutul 81, fază în urma căreia echipa sa a marcat și a câștigat meciul. La 17 iulie 2014, Živković a marcat primul gol în meciul de campionat cu Metalac Gornji Milanovac, meci care s-a încheiat cu scorul de 4-0. Apoi a înscris primul gol pentru club în competițiile UEFA pe 5 august 2015 într-o victorie acasă cu 4-2 împotriva lui Steaua București. A dat și o pasă de gol în acest meci, ajutând-o pe Partizan să ajungă în play-offul Ligii Campionilor.

La 17 septembrie, Živković a înscris un gol și a dat o pasă de gol într-o victorie scor 3-2 de pe teren propriu cu AZ în prima etapă a grupelor Europa League. Ulterior, la 1 octombrie, a marcat o dublă în meciul câștigat cu 3-1 în deplasare împotriva lui Augsburg. În al cincilea meci al grupei, Živković și-a continuat forma de marcator, înscriind golul câștigător împotriva lui AZ, într-o victorie scor 2-1 pe 26 noiembrie.

La 4 februarie 2016, Živković a fost exclus din lot pentru că a refuzat să-și extindă contractul cu clubul.

Benfica

Sezonul 2016-2017
La 5 iulie 2016, Živković a semnat un contract pe cinci ani cu campioana portugheză SL Benfica. El a fost adus liber de contract după încheierea înțelegerii sale cu Partizan. I s-a acordat tricoul cu numărul 17. A debutat pentru Benfica pe 2 octombrie, intrând în minutul 84 în locul lui Gonçalo Guedes. El și-a făcut debutul în Liga Campionilor cinci luni mai târziu într-o înfrângere scor 4-0 în deplasare cu Borussia Dortmund. El a încheiat sezonul câștigând campionatul cu Benfica, dar nu a înscris niciun gol în 15 partide.

Sezonul 2017-2018
Živković a jucat primul său meci pentru Benfica în sezonul 2017-2018 împotriva echipei Rio Ave.

Cariera internațională
Živković a fost un component-cheie al echipei naționale sub 17 a Serbiei în două campanii de calificare la Campionatului European sub 17 al UEFA dar în ambele ocazii nu s-a calificat la turneul final. El a primit ulterior prima sa convocare la echipa națională mare din partea selecționerului Siniša Mihajlović, în urma meciurilor bune făcute în campionat. La 11 octombrie 2013, Živković a devenit cel mai tânăr jucător care a debutat pentru Serbia, la vârstă de 17 ani, după ce l-a înlocuit pe Zoran Tošić, într-o victorie obținută într-un meci cu Japonia, scor 2-0.

Ulterior, Živković a participat la Campionatul European sub-19 ani din 2014. A jucat în primele două meciuri ale turneului, înainte de a părăsi echipa după ce clubul său a decis să nu-l mai lase la națională. Serbia a fost în cele din urmă eliminată de Portugalia după penaltiuri în semifinala competiției.

De asemenea, Živković a fost ales să-și reprezinte țara la Campionatul Mondial sub 20 de ani din 2015. A jucat în toate cele șapte meciuri ale echipei sale, câștigând trofeul. Mai mult, Živković a reușit să înscrie două goluri, unul împotriva Mexicului din lovitură liberă, care a fost votat drept cel mai bun gol al turneului.

Echipa națională a Serbiei
Živković și-a făcut debutul pentru echipa națională de fotbal a Serbiei la 11 octombrie 2013, devenind cel mai tânăr debutant din istoria echipei naționale.

În iunie 2018, Živković a fost inclusă în lotul definitiv de 23 de jucători pentru Campionatul Mondial din 2018, unde a jucat într-un meci împotriva Braziliei.

Statistici privind cariera

Club

 Începând cu data de 14 martie 2019

 Note

Internaţional

 Din 25 martie 2019

Titluri

Club

 Superliga Serbiei: 2014-15
 Cupa Serbiei: 2015-16
 Primeira Liga: 2016-2017, 2018-2019
 Taça de Portugal: 2016-2017

Internațional

 Campionatul Mondial FIFA U-20: 2015

Individual

 Sportivul anului Niš (2015)

Referințe

Legături externe

 Profil oficial Benfica
 Pagina oficială a echipei naționale din Serbia

Fotbaliști ai Campionatului Mondial de Fotbal 2018
Fotbaliști internaționali sârbi
Mijlocași
Fotbaliști sârbi
Oameni în viață
Nașteri în 1996
Fotbaliști ai SL Benfica

Andrija Živković