Tiny Tina's Wonderlands é um jogo eletrônico de RPG de ação e tiro em primeira pessoa desenvolvido pela Gearbox Software e publicado pela 2K Games. É um spin-off da série Borderlands, e um sucessor de Borderlands 2: Tiny Tina's Assault on Dragon Keep. Foi lançado em 25 de março de 2022 para Microsoft Windows, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One e Xbox Series X/S.

Jogabilidade
Semelhante aos seus antecessores, Tiny Tina's Wonderlands é um jogo eletrônico de tiro em primeira pessoa com elementos de RPG de ação. Pode ser jogado sozinho ou com três outros jogadores no modo multijogador on-line ou local em tela dividida. O jogo se passa logo após Tiny Tina's Assault on Dragon Keep e, como essa expansão, a campanha se passa no mundo de um RPG de mesa com tema de fantasia. A personagem Tiny Tina, está ambientada em um mundo semelhante a uma masmorra, com seu cenário podendo ser mudado a qualquer momento.

Em Tiny Tina's Wonderlands, os jogadores podem criar seus próprios personagens jogáveis. O jogo apresenta seis classes de personagens distintos e, pela primeira vez na série, os jogadores podem misturar e combinar essas habilidades para seus personagens. Os avatares jogáveis possuem estatísticas que podem ser atualizadas usando "pontos de herói". Os jogadores possuem um grande arsenal de armas e armas de fogo à sua disposição e, pela primeira vez na série, armas brancas podem ser usadas. O jogo apresenta o mesmo sistema de loot gerado proceduralmente da série Borderlands, capaz de gerar inúmeras combinações de armas e outros equipamentos. Os jogadores também podem lançar diferentes feitiços mágicos, como convocar meteoros ou transformar inimigos em ovelhas. O jogo apresenta um overworld, que é usado pelos personagens jogáveis para atravessar diversos locais no jogo. Existem encontros de combate aleatórios e missões que só podem ser concluídas no overworld.

Desenvolvimento
Tiny Tina's Wonderlands foi desenvolvido pela Gearbox Software. De acordo com o fundador da Gearbox, Randy Pitchford, o estúdio planejava lançar um spin-off de fantasia da série desde o início de 2010, e lançou vários projetos de fantasia para publicadoras durante os primeiros dias do estúdio. O sistema de overworld do jogo foi inspirado em jogos de RPG japoneses, como a série Final Fantasy. A Gearbox projetou intencionalmente cinco mapas que só podem ser acessados pelo overworld. Esses mapas apresentam suas próprias linhas narrativas, que também estão conectadas à história principal. Ashly Burch voltou para fornecer sua voz para Tiny Tina, enquanto que Andy Samberg, Will Arnett e Wanda Sykes interpretam outros personagens principais no jogo.

Apesar da aquisição da Gearbox Software pela Embracer Group em 2020, o estúdio continuou a fazer parceria com a publicadora da série, a 2K Games. O jogo foi anunciado oficialmente pela 2K em 10 de junho de 2021. Foi lançado em 25 de março de 2022 para Microsoft Windows, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One e Xbox Series X/S. As versões de PS5 e Xbox Series X/S incluem o conteúdo para download (DLC) "Dragon Lord Pack". Os jogadores que pré-compraram o jogo, ganharam acesso ao "Golden Hero Armor Pack".

Antes do lançamento de Wonderlands, a Gearbox disponibilizou a DLC Assault on Dragon Keep de Borderlands 2 como um jogo autônomo, intitulado Tiny Tina's Assault on Dragon Keep: A Wonderlands One-Shot Adventure, lançado em 8 de novembro de 2021 para Windows, PlayStation 4 e Xbox One.

Recepção

Tiny Tina's Wonderlands recebeu "críticas geralmente favoráveis" de acordo com o agregador de resenhas Metacritic.

Ligações externas
Página oficial

Jogos eletrônicos de 2022
RPGs eletrônicos de ação
Jogos de tiro em primeira pessoa
Jogos eletrónicos de fantasia
Jogos eletrônicos multijogador e um jogador
Jogos para múltiplos jogadores online
Jogos para PlayStation 4
Jogos para PlayStation 5
Jogos para Windows
Jogos para Xbox One
Jogos para Xbox Series X e Series S
Jogos eletrônicos com Unreal Engine
Jogos eletrônicos derivados
Jogos eletrônicos desenvolvidos nos Estados Unidos
Jogos eletrônicos com conteúdo para download

Tiny Tina's Wonderlands


Le régiment de fusiliers de la Garde est une unité d'infanterie du corps de la Garde de l'armée prussienne en garnison à Berlin. Conformément au caractère noble de la Garde, des nobles se trouvent dans les rangs du corps des officiers. Le régiment porte le surnom populaire de hanneton.

Histoire
Le régiment d'infanterie de réserve (Landwehr) est créé en 1826. En 1851, il est rebaptisé régiment d'infanterie de réserve de la Garde. En 1860, il reçoit le nom de régiment de fusiliers de la Garde dans le cadre de la multiplication de l'armée de Roon. L'état-major du régiment et le  sont initialement stationnés à Potsdam et le  stationné à Spandau. De 1851 à 1918, tout le régiment se trouve dans la  à Berlin.

Guerre austro-prussienne
En 1866, le régiment combat dans la guerre austro-prussienne dans la bataille de Königinhof et dans la bataille de Sadowa.

Guerre franco-prussienne
Dans la guerre contre la France, le régiment de fusiliers de la Garde participe aux batailles de Saint-Privat et de Sedan et au siège de Paris en 1870/71.

Première Guerre mondiale

Au début de la Première Guerre mondiale, le régiment est mobilisé et affecté à la  d'infanterie de la Garde nouvellement créée au sein de la  de la Garde. Le régiment est resté dans ce rapport de subordination pendant toute la guerre. Les réservistes des fusiliers de la Garde sont en grande partie affectés au régiment d'infanterie d'instruction nouvellement créé qui, en tant que régiment frère, fait partie de la même brigade que le régiment de base actif. Avec le corps de réserve de la Garde, les fusiliers participent en deuxième ligne à l'avancée de la  à travers la Belgique neutre et est utilisée dans la capture de la forteresse de Namur. Après la fin inattendue et rapide du siège de Namur, l'ordre est donné de retourner à Aix-la-Chapelle. La  d'infanterie de la Garde est transportée avec le corps de réserve de la Garde et un autre corps d'armée en renfort de la  en Prusse-Orientale où la bataille de Tannenberg est en cours. Les renforts retirés de l'ouest n'y sont cependant plus engagés. Les fusiliers de la Garde restent sur le front de l'Est et combattent d'abord dans la bataille des lacs de Mazurie, puis avec la  nouvellement formée à la bataille de la Vistule et à la bataille de Łódź. Après de lourdes pertes à Brzeziny, les restes du régiment doivent être réunis en un bataillon. Au , l'unité se reforme d'abord en deux bataillons de trois compagnies chacun, puis à partir du  en quatre compagnies chacun. En , le  est également reconstitué et vers la fin du mois, le régiment est transféré dans les Carpates. Pendant les mois qui suivent, il participe à des combats sur le Zwinin, jusqu'à ce que la crête soit finalement conquise en . Après d'autres combats sur le front oriental, le régiment est transféré sur le front de l'Ouest à la mi-, où il participe à la guerre des tranchées en Champagne et sur l'Yser et participe à la bataille de la Somme. De septembre à , il est à nouveau brièvement déployé sur le front de l'Est, avant de revenir à l'Ouest et de participer à la guerre des tranchées en Lorraine. En , le régiment est complété par une  et une  de mitrailleuses. Outre les combats, l'année 1917 est marquée par les batailles d'Arras, de Flandre et de Cambrai, en plus de la guerre des tranchées. Au début de l'offensive allemande au printemps 1918, les fusiliers de la Garde subissent de lourdes pertes à Beaumetz et se reforment ensuite en seulement deux bataillons de trois compagnies chacun. Après que le régiment se soit à nouveau composé de trois bataillons à partir du , l'unité est encore complétée le  par une compagnie de lanceurs de mines.

Après-guerre
Après la fin de la guerre, le régiment est démobilisé le  à Berlin et finalement dissous. Deux formations libres sont formées à partir de parties du régiment, qui sont ensuite incorporées dans la Reichswehr provisoire.

La tradition est reprise dans la Reichswehr par décret du  du chef du commandement de l'armée, général d'infanterie Hans von Seeckt, par les  et  du  (prussien) d'infanterie.

Commandants

Autres membres du régiment
La plupart des médecins militaires prussiens reçoivent une formation militaire dans ce régiment, si bien qu'il existe un lien étroit avec l'école de médecine militaire de la Pépinière et ses fraternités étudiantes, le . Mais de nombreuses autres célébrités servent également dans le régiment.

Surnom de hanneton

Lorsque, fin , le bataillon de Spandau passa devant le  pour le rassemblement du régiment à Potsdam, les écoliers occupés à ramasser les coléoptères nuisibles les saluèrent par l'appel "Les coléoptères, les coléoptères!", vraisemblablement inspiré par l'uniforme régimentaire coloré (manchettes suédoises rouges à brins blancs, épaulières jaunes). Le nom s'est rapidement répandu à l'ensemble du régiment et est devenu quasi-officiel après que , en tant que prince héritier, s'est un jour adressé au régiment comme "Mon cher hanneton".

Bibliographie
 Franz von der Mülbe: Das Garde-Füsilier-Regiment. Zweite Auflage, Verlag R. Eisenschmidt, Berlin 1901.
 Carl H. von der Schulenburg-Wolfsburg: Geschichte des Garde-Füsilier-Regiments. Erinnerungsblätter deutscher Regimenter (preuß. Anteil, Band 157), Verlag Gerhard Stalling, Oldenburg 1926. Digitalisat der Württembergischen Landesbibliothek.

Références

Liens externes

Régiment allemand d'infanterie de la Première Guerre mondiale
Unité d'infanterie prussienne
Histoire de Berlin
Unité ou formation militaire créée en 1826
Unité ou formation militaire dissoute en 1919

Régiment de fusiliers de la Garde


Die Bourlon-Genette (Genetta bourloni) ist eine Raubtierart aus der Familie der Schleichkatzen (Gattung Ginsterkatzen). Das Verbreitungsgebiet der Bourlon-Genette ist auf die westafrikanischen Regenwaldgebiete in Sierra Leone, Liberia, Guinea und Côte d'Ivoire beschränkt.

Merkmale
Die Bourlon-Genette erreicht eine Kopf-Rumpf-Länge von 49,5 Zentimeter, die Schwanzlänge liegt bei 41 Zentimeter und das Gewicht bei 1,5 bis 2 Kilogramm. Das Fell ist kurz und rau. Die Art entspricht in ihrem Aussehen der Pardelgenette Genetta pardina, besitzt jedoch eine grauere Grundfärbung mit sehr dunklen Flecken. Diese sind langgezogen und verschmelzen teilweise miteinander. Die Nackenstreifen sind deutlich ausgebildet, die dunkle Linie entlang der Wirbelsäule ist breit angelegt und beginnt direkt hinter den Schultern. Der Schwanz besitzt fünf bis sieben helle Ringe und ist mindestens auf der Hälfte dunkel. Die Vorder- und Hinterbeine sind dunkel und deutlich gefleckt. Der obere Bereich der Vorderfüße ist gefleckt, die Hinterfüße weisen keine Flecken auf. Das Gesicht ist ebenfalls deutlich gezeichnet. Es besitzt eine gut ausgebildete, dunkle Maske und eine dunkle Linie im Bereich der Schnauze sowie weiße Flecken unterhalb und oberhalb der Augen.

Verbreitung und Lebensraum

Das Verbreitungsgebiet der Bourlon-Genette ist auf die westafrikanischen Regenwaldgebiete in Sierra Leone, Liberia, Guinea und Côte d'Ivoire (Elfenbeinküste) beschränkt.

Lebensweise
Über die Lebensweise der Art liegen keine Informationen vor, die Art ist wissenschaftlich nur anhand von Exemplaren aus Museumssammlungen beschrieben und bekannt. Sie ernährt sich wahrscheinlich wie andere Arten der Gattung vornehmlich räuberisch.

Systematik
Die Bourlon-Genette wurde 2003 von Philippe Gaubert als eigenständige Art beschrieben und den Ginsterkatzen (Genetta) zugeordnet, welche nach aktuellem Stand aus 14 Arten bestehen. Ursprünglich wurde die Bourlon-Genette der Pardelgenette (Genetta pardina) zugeordnet.

Die Art ist nach dem französischen Zoowärter Phillipe Bourlon benannt, der im Jahr 2001 bei einem Unfall mit einem Löwen ums Leben kam.

Bedrohung und Schutz
Die International Union for Conservation of Nature and Natural Resources (IUCN) stuft die Art als Art der Vorwarnliste (Near threatened) ein. Sie begründet dies mit dem begrenzten Verbreitungsgebiet in den Regenwäldern im äußeren Westafrika sowie der Annahme, dass die Bestände in den letzten drei Generationen um mehr als 20 % zurückgegangen sind. Konkrete Daten über den Bestand liegen nicht vor, die Art ist wissenschaftlich nur anhand von Exemplaren aus Museumssammlungen beschrieben und bekannt.

Die Hauptbedrohung dieser Art geht von den fortschreitenden Rückgang der Wälder und damit der nutzbaren Lebensräume für diese Art aus. Während dies in Liberia nur in geringem Maß mit etwa 0,2 % Waldverlust zwischen 1984 und 2000 geschieht, wird der Rückgang in Côte d'Ivoire auf 20 % über 14 Jahre angenommen. Regional werden die Tiere als "bushmeat" gejagt und die Ginsterkatzenfelle gehandelt.

Literatur
 P. Jennings, G. Veron: Family Viverridae (Civets, Genet and Oyans). In: Don E. Wilson, Russell A. Mittermeier (Hrsg.): Handbook of the Mammals of the World. Volume 1: Carnivores. Lynx Edicions, 2009, ISBN 978-84-96553-49-1, (S. 221).

Weblinks

Einzelnachweise

Schleichkatzen

Bourlon-Genette


Les élections législatives françaises de 1951 se tiennent le 17 juin. Ce sont les deuxièmes élections législatives de la Quatrième République.

Mode de Scrutin

Dans le protectorat du Cameroun français, quatre députés sont à élire :
 Un dans chacune des 3 circonscriptions représentants les personnes relevant du Statut personnel.
 Un pour les personnes de Statut civil français.

Le mode d'élection choisit pour ce protectorat est le scrutin uninominal à un tour.

Élus

Résultats

1er Collège (Statut civil français)

2ème Collège (Statut personnel)

Première circonscription

 Alexandre Douala Manga Bell n'est pas candidat dans cette circonscription.

Articles connexes
 Liste des circonscriptions législatives du Cameroun
 Liste des députés du Cameroun français
 Élections législatives françaises de 1951

Notes et références

Cameroun
Élections législatives au Cameroun

Élections législatives de 1951 au Cameroun français


An Anthurium werffii in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Thomas Bernard Croat. An Anthurium werffii in nahilalakip ha genus nga Anthurium, ngan familia nga Araceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Anthurium

Anthurium werffii


L'hexafluorure de rhénium, ou fluorure de rhénium(), est un composé chimique de formule . Il se présente comme un liquide qui bout à  et gèle à  en donnant un solide jaune, cristallisé à  dans le système orthorhombique, groupe d'espace Pnma () avec comme paramètres cristallins , ,  et , d'où une masse volumique calculée de . La molécule  présente une géométrie octaédrique, de symétrie O, avec des liaisons Re–F longues de .

Il peut s'obtenir en faisant réagir de l'heptafluorure de rhénium  avec du rhénium métallique dans un autoclave à  :
6  + Re ⟶ 7 .

Il est également possible de le produire à partir des corps simples rhénium et fluor  :
Re + 3  ⟶ .

Notes et références

Composé du rhénium
Rhénium

Hexafluorure de rhénium


Sysle Station (Sysle stasjon) er en jernbanestation på Krøderbanen, der ligger i Modum kommune i Norge.

Stationen åbnede som trinbræt 1. februar 1873, to måneder efter at banen blev taget i brug. Oprindeligt hed den Hole, men den skiftede navn til Sysle 1. juni 1895. Den blev opgraderet til holdeplads 11. marts 1874, formentlig i forbindelse med at der blev anlagt et sidespor. Den blev yderligere opgraderet til station i 1893 men atter nedgraderet til holdeplads i 1927. Persontrafikken på banen blev indstillet 19. januar 1958, men stationen var stadig bemandet for ekspedition af gods indtil 1. januar 1969. Banen blev nedlagt 1. marts 1985. Den blev efterfølgende omdannet til veteranbane ejet af Stiftelsen Krøderbanen. Om sommeren kører Norsk Jernbaneklubb med veterantog på banen, hvor der blandt andet stoppes ved Sysle undervejs.

Den første stationsbygning var en banevogterbolig med ekspedition, der blev opført i 1873. Den blev revet ned i 1894, hvor den anden og nuværende stationsbygning blev opført. Mens stationen var i almindelig drift, var Hole Meieri en vigtig kunde fra 1912 til 1949. Senere blev virksomheden Elart etableret lige ved stationen.

Litteratur

Eksterne henvisninger

Noter

Stationer på Krøderbanen
Stationer på veteranbaner i Norge
Etableret i 1873
Jernbanestationer i Viken

Sysle Station


Vampirella es un personaje (y su serie) de terror y erótico creado en 1969, pero puede referirse también a:

Historieta
 La revista Vampirella, con versiones en varios países;

Otros
 La periodista Paloma Aznar, que usa este seudónimo;
 El género de murciélagos Micronycteris.
 El género de protistas Vampyrella'', de la familia Vampyrellida.

Vampirella (desambiguación)


ආර්ථික විද්‍යාවේ දී සුඛෝපභෝගී භාණ්ඩයක් යනු ආදායම් වැඩි වීමට සමානුපාතිකව නොව ඊට වඩා වැඩියෙන් ඉල්ලීම වර්ධනය වන භාණ්ඩයකි. ඊට සාපේක්ෂව බැලු කල අත්‍යාවශ්‍ය භාණ්ඩයක් යනු ආදායම වැඩි වීමට සමානුපාතිකව නොව ඊට වඩා අඩුවෙන් ඉල්ලීම වර්ධනය වන භාණ්ඩයකි. සුඛෝපභෝගී භාණ්ඩ සඳහා ඉල්ලීමේ අධික ආදායම් ප්‍රත්‍යාස්ථතාවක් ඇතැයි කියනු ලැබේ. මිනිසුන් වඩාත් පොහොසත්වත්ම ඔවුන් විසින් වැඩි වැඩියෙන් සුඛෝපභෝගී භාණ්ඩ මිළ දී ගනු ඇත. මෙයින් අදහස් කෙරෙන තවත් කරුණක් වන්නේ ආදායම් පහළ වැටෙන විට ඉල්ලුම ද පහළ වැටෙන බවයි. තවත් සැලකිල්ලට ගත යුතු කාරණාවක් වන්නේ ආදායමට සාපේක්ෂව ඉල්ලුමෙහි ආදායම් ප්‍රත්‍යාස්ථතාව නියතයක් නොවුණත් ආදායමේ විවිධ තත්ත්වවල දී එහි ලකුණ වෙනස් විය හැකි බවයි. ඒ අනුව සුඛෝපභෝගී භාණ්ඩයක් විවිධ ආදායම් තත්ත්වවලදී සමහරක් විට සාමාන්‍ය භාණ්ඩයක් හෝ පහත් භාණ්ඩයක් බවට පවා පත් විය හැකි බවයි. උදාහරණ ලෙස පොහොසත් පුද්ගලයෙකු ඔහුගේ වාහන එකතුව සඳහා සුඛෝපභෝගී මෝටර් රථ මිළ දී ගැනීමෙන් වැළකී ගුවන් යානා මිල දී ගැනීම ආරම්භ කිරීම.එවැනි ආදායම් මට්ටමක දී සුඛෝපභෝගී රථයක් පහත් භාණ්ඩයක් බවට පත් වේ.

විලාසිතා
සුඛෝපභෝගී භාණ්ඩ

සුඛෝපභෝගී භාණ්ඩ


La amazilia pechiblanca, colibrí cándido, amazilia cándida, diamante de vientre blanco., esmeralda panza blanca o  esmeralda vientre-blanco (Amazilia candida) es una especie de ave de la familia Trochilidae, que se encuentra en Belice, Costa Rica, Guatemala, Honduras, México y Nicaragua.

Hábitat
Vive en los bosques de pino y encino, matorrales, bosque seco tropical, en tierras bajas y montañas, así como acahuales viejos. Prefieren bordes de bosque, áreas parcialmente taladas y de crecimiento secundario.

Descripción
En promedio mide 8,5 cm y pesa 4 g. En las partes superiores presenta color bronce verdoso, con tinte purpúreo en la frente, coronilla y en las coberteras supracaudales; en la cola bronce opaco. Las puntas de las timoneras externas son ligeramente más pálidas, en contraste con una faja subterminal negruzca. Por debajo es blanco con manchas verde bronceado a los lados de la garganta y pecho. El pico presenta la maxila negra, la mandíbula rosada y la punta negra. Las patas son fuscas.

Canta una serie de 2 o 3 rechinidos siseantes psk-si-sit-sit-sit... y hace un llamado tsck.

Reproducción
Los machos dispersos suelen formar asambleas de cortejo y cantan desde posaderos bajos, en medio de la vegetación densa. Construye el nido en forma de cuenco; por lo general en una rama horizontal. La hembra pone 2 huevos blancos.

Referencias

Enlaces externos

White-bellied Emerald videos; Internet Bird Collection
White-bellied Emerald photo gallery VIREO Photo-High Res

candida
Aves de América Central
Taxones descritos por Jules Bourcier
Taxones descritos por Étienne Mulsant
Animales descritos en 1846

Amazilia candida


Bettina Popp (* 6. September 1957) ist eine ehemalige deutsche Sprinterin, die sich auf den 400-Meter-Lauf spezialisiert hatte und für die DDR startete.

Karriere
Beim Leichtathletik-Weltcup 1977 in Düsseldorf siegte sie mit der DDR-Mannschaft in der 4-mal-400-Meter-Staffel.

Bei den DDR-Meisterschaften wurde sie 1977 Dritte. 1978 wurde sie DDR-Vizemeisterin in der Halle.

Bettina Popp startete für den SC DHfK Leipzig.

Persönliche Bestzeiten

 200 m: 23,60 s, 27. August 1977, Halle
 400 m: 51,62 s, 7. August 1977, Dresden
 800 m: 2:07,6 min, 2. Mai 1976, Leipzig

Sprinter (DDR)
Deutscher
DDR-Bürger
Geboren 1957
Frau

Bettina Popp


Yenicami, Samsun ilinin Terme ilçesine bağlı bir mahalledir.

Coğrafya
Samsun il merkezine 55 km, Terme ilçesine 7 km uzaklıktadır.

Nüfus

Dış bağlantılar
 Yerelnet

Terme'nin mahalleleri

Yenicami, Terme


An Agrostis agrostiflora in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Günther von Mannagetta und Lërchenau Beck, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Erwin Emil Alfred Janchen och H.Neumayer. An Agrostis agrostiflora in nahilalakip ha genus nga Agrostis, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Agrostis

Agrostis agrostiflora


Şahinali Terzi (* 3. Oktober 1990 in Ardeşen) ist ein türkischer Fußballspieler, der derzeit für Yeni Malatyaspor spielt.

Karriere

Vereinskarriere
Şahinali Terzi begann dem Vereinsfußball in der Jugend von Kalespor und spielte anschließend für die Jugendmannschaft Çaykur Rizespor. Im Sommer 2010 erhielt er hier einen Profivertrag und wurde in den Mannschaftskader eingegliedert. In seiner ersten Saison absolvierte er zwei Ligaspiele für die Profimannschaft. In seiner zweiten Saison eroberte er sich auf Anhieb einen Stammplatz und war mit seinen 26 Einsätzen der Spieler seiner Mannschaft mit den meisten Einsätzen. In der Saison 2012/13 wurde er mit dem Verein Vizemeister und stieg somit in die Süper Lig auf.

Für die Spielzeit wurde er an den Zweitligisten Kahramanmaraşspor ausgeliehen. Zur Winterpause kehrte er zu Rizrspor zurück und wurde anschließend an den Drittligisten Yeni Malatyaspor ausgeliehen.

Erfolge
 Mit Çaykur Rizespor
 Vizemeister der TFF 1. Lig und Aufstieg in die Süper Lig: 2012/13

Weblinks

Fußballspieler (Çaykur Rizespor)
Fußballspieler (Kahramanmaraşspor)
Fußballspieler (Yeni Malatyaspor)
Geboren 1990
Person (Rize)
Mann
Türke

Şahinali Terzi


Die Liste von Burgen und Schlössern in Schlesien enthält Schlösser, Burgen und Ruinen in der historischen Region Schlesien.

Erläuterung:
Woiwodschaft NS = Niederschlesien, OP = Oppeln, OS = Oberschlesien, LB = Lebus

Siehe auch
 Liste der Burgen und Schlösser im Hirschberger Tal
 Schlösser in der polnischen Oberlausitz
 Adlerhorst-Burgen in der Woiwodschaften Schlesien und Kleinpolen

Literatur
 Karl August Müller: Vaterländische Bilder, in einer Geschichte und Beschreibung der alten Burgfesten und Ritterschlösser Preussens. Glogau 1837 (reader.digitale-sammlungen.de).
 Karl August Müller: Vaterländische Bilder, oder Geschichte und Beschreibung sämmtlicher Burgen und Ritterschlösser Schlesiens beider Antheile und der Grafschaft Glatz. 2. Auflage, Glogau 1844 (Digitalisat).
 Günther Grundmann: Burgen, Schlösser und Gutshäuser in Schlesien. Band I und II, Weidlich, Frankfurt/Main 1982 und 1987.
 Helmut Sieber: Schlösser in Schlesien. Weidlich, Frankfurt/Main 1971.
 Josef von Golitschek: Schlesien – Land der Schlösser. Band I: Bankau bis Moschen. Adam Kraft, Mannheim 1978.
 Josef von Golitschek: Schlesien – Land der Schlösser. Band II Moschen bis Zyrowa. Adam Kraft, Mannheim 1978.
 Stanisław Markowski: Zamki Słąska – Schlösser in Schlesien. Warschau 1997.
 Holger Rüdiger Arndt: Schlösser in Schlesien und der schlesischen Oberlausitz. Limburg 2010.
 Arne Franke, Katrin Schulze: Das schlesische Elysium – Burgen, Schlösser, Herrenhäuser und Parks im Hirschberger Tal. 2. Auflage, Deutsches Kulturforum östliches Europa, Potsdam 2005, ISBN 3-936168-33-4.
 Arne Franke, Katrin Schulze: Schlösser und Herrenhäuser in der Grafschaft Glatz. Bergstadtverlag Wilhelm Gottlieb Korn, Görlitz.

Weblinks
 Liste von Schlössern in Polen
 Europäische Schlösser- und Burgenroute (Niederschlesien)
 Stadtbild - Schlösser in Schlesien
 Schlösser in Polen (englisch)

Schlesien
!
!


La gare d'Orp est une gare ferroviaire belge, fermée, de la 147, de Tamines à Landen située à Orp-le-Grand, section de la commune belge d'Orp-Jauche, en Région wallonne dans la province du Brabant wallon.

Situation ferroviaire
La gare de Jauche était établie au  (PK) 50,3 de la ligne 147, de Tamines à Landen, via Fleurus et Gembloux entre les gares de Jauche et de Maret.

Histoire
La ligne de Tamines à Landen ainsi qu'une seconde, jamais construite en l'état, reliant Groenendael à Waterloo et Nivelles, sont concédées en 1854 à la Grande compagnie du Luxembourg qui est contrainte d'y renoncer en 1862 sans avoir commencé les travaux. La Compagnie du chemin de fer de Tamines à Landen est constituée pour reprendre cette concession en déchéance.

Elle met en service la section de Fleurus à Landen le  et devient l'une des compagnies privées regroupées au sein de la Société générale d'exploitation de chemins de fer mais une situation financière compliquée repousse la fin des travaux (sections Tamines - Fleurus et Namur - Ramillies) repousse la fin des travaux à 1868 et 1869 pour la ligne 142 de Namur à Tirlemont.

Dès 1870, le gouvernement belge négocie le démantèlement de la SGE moyennant le rachat de  de lignes, dont l'entièreté du Tamines-Landen et l'adjudication sa société actionnaire principale (les Bassins houillers) d'une série de lignes dans toute la Belgique qui seraient construites à forfait puis remises à l'État. Le rachat par les Chemins de fer de l'État belge devient effectif le .

Après le rachat de la SGE, l'État améliore les installations, construisant notamment un plus grand bâtiment des recettes. La mise à double voie cette section aurait eu lieu en 1926.

Après la Seconde Guerre mondiale, le trafic des lignes 142 et 147 va déclinant et la seconde voie est démontée entre Fleurus et Landen en 1948.

Le  marque la fin des trains de voyageurs entre Fleurus et Landen et la fermeture d'une première section au-delà de Gembloux. À partir de 1963, Jauche devient le terminus de la ligne venant de Landen. Les trains de marchandises finissent de desservir Orp-Jauche en 1971 et les rails sont retirés en 1989 après avoir été conservés pour des raisons stratégiques.

Patrimoine ferroviaire
Un bâtiment de plan type 1881 remplace le bâtiment des recettes d'origine qui semble être une petite construction en briques sans étage de trois travées qui s'apparente à un édifice similaire visible en gare de Lincent. Seul le bâtiment de la fin du  est conservé accueillant une agence du Crelan et des assurances Smart. Les façades sont en état proche de l'origine mais les portes et fenêtres (encore d'époque en 1993) ont été remplacées.

Ce type standardisé a été construit dans 84 gares dans toute la Belgique entre 1880 et 1899, souvent en remplacement de structures plus anciennes. La façade est entièrement en briques avec des pilastres, encadrement et frises décoratives ; la pierre étant utilisée pour les soubassements, seuils de fenêtres ainsi qu'un bandeau décoratif courant au niveau du rez-de-chaussée. Il se compose d'un corps de logis à étage accueillant le bureau et le guichet ; d'une aile de trois travées servant à l'accueil des voyageurs et d'une aile de service à toit plat de trois petites travées (portée à cinq par la suite et dotée d'un toit pentu par ses nouveaux propriétaires) qui servait de dépendances et accueillait plusieurs locaux de service et les toilettes de la gare.

La gare de Jauche est l'un des autres exemples de bâtiments de ce type sur la ligne 147 (plus fortement altéré après son changement de fonction).

Notes et références

Bibliographie
 Hugo de Bot, Architecture des gares en Belgique, tome I (de 1835 à 1914), Brepols, Turnhout, 2002.

Voir aussi

Articles connexes
 Ligne 147 (Infrabel)
 Liste de gares en Belgique

Liens externes

Gare
Ligne 147 (Infrabel)
Gare fermée dans la province du Brabant wallon
Gare mise en service en 1865

Gare d'Orp


Die 1. HNL 2008/09 war die 18. Spielzeit der höchsten kroatischen Fußballliga. Die Saison begann am 27. Juli 2008 und endete am 31. Mai 2009.

Dinamo Zagreb konnte seinen Titel erfolgreich verteidigen.

Modus
Die 12 teilnehmenden Mannschaften traten an 33 Spieltagen jeweils dreimal gegeneinander an.

Da die Liga ab der nächsten Saison auf 16 Teilnehmer aufgestockt wurde, musste kein Team direkt in die zweite Liga absteigen. Die ersten vier Teams der zweiten Liga sollten direkt aufsteigen. Da der dort viertplatzierte NK Slavonac keine Lizenz für die 1. HNL erhielt, stieg Međimurje Čakovec als fünfter direkt auf. Der Letztplatzierte der ersten Liga musste in die Relegation. Dort besiegte NK Croatia Sesvete den sechstplatzierten NK Hrvatski Dragovoljac der zweiten Liga und schaffte somit den Klassenerhalt.

Vereine

Abschlusstabelle

Kreuztabelle

Relegation

|}

Torschützenliste

Weblinks
 Croatia 2008/09 auf RSSSF.org (englisch)

Einzelnachweise

2008
Fußballsaison 2008/09

1. HNL 2008/09


La maison des cadets de Culm est un établissement d'enseignement à Culm en Prusse-Occidentale de 1776 à 1890. Ensuite, la maison est transférée à Köslin.

Histoire
Le  juin 1776, une maison des cadets est ouverte à Culm à l'initiative du roi Frédéric II. C'est la troisième en Prusse après celle de Berlin et de Stolpe. La ville est passée du royaume de Pologne au royaume de Prusse quatre ans plus tôt. Il y a une garnison depuis 1773.

En 1806, elle reste en place même après la cession de la ville au duché de Varsovie. Les professeurs prussiens sont remplacés par des polonais.

Depuis 1815, la maison des cadets est à nouveau sous contrôle prussien. L'installation est agrandie au cours des prochaines années.

En 1890, le centre de formation est transféré à Köslin, en Poméranie, où il est fermé en 1920.

Les bâtiments sont conservés dans l'actuel Chełmno au 22, rue Stycznia 16 et sont utilisés comme bâtiments résidentiels.

Structures
Depuis 1776, il y a un total de 60 élèves à l'école des cadets, depuis 1787, 100. Les garçons sont formés à la religion, à la lecture, à l'écriture, au calcul et à des connaissances de base en histoire et géographie, ainsi qu'au français, à l'escrime et à la danse. L'âge d'admission est compris entre 10 et 14 ans. Après cela, les diplômés vont pour la plupart dans l'armée prussienne et y commencent une carrière d'officier.

Au début, les professeurs (informateurs, maîtres de cour) sont des théologiens ayant terminé leurs études. La moitié d'entre eux sont protestants et l'autre catholique et doivent parler allemand et polonais. Chaque informateur s'occupe de huit étudiants. Il y a aussi un (plus tard deux) professeur de français et un d'escrime et de danse, ainsi qu'un cadet gouverneur (éducateur). La direction de la maison des cadets est un officier vétéran avec le grade de major ou de capitaine.

Les étudiants viennent pour la plupart de la noblesse de Prusse-Occidentale, majoritairement polonaise. La formation conduit les diplômés à se rapprocher de la culture allemande et à les intégrer dans les structures de l'armée prussienne.

Bibliographie
 Bernhard von Gélieu: 1890–1990 Culm – Köslin. Kadettenhaus – Stabila – NPEA. Butzbach 1990
 Herbert Nimz, Friedrich-Carl Gerlich: Das Kadettenhaus Culm–Köslin, eine Gründung Friedrichs des Großen. 1976. Typoskript

Liens externes
 Kadettenhaus Kulm – Base de données d'archives Köslin des Archives secrètes de l'État de Berlin

Références

École militaire allemande dissoute
Fondation en 1776
Disparition en 1920
Chełmno
Enseignement dans le royaume de Prusse

Maison des cadets de Culm


Indisk røgelsestræ (Boswellia serrata) er en art i planteslægten Boswellia. Fra planten produceres røgelse, der går under handelsnavnet Salai. På sanskrit kaldes den Sallaki og på latin Olibanum Indicum. Planten er hjemmehørende i store dele af Indien og i Punjab, som strækker sig ind i Pakistan.

Kendetegn
Indisk røgelsestræ er et middelstort til stort, løvfældende træ med en lysåben, udspærret krone og let overhængende grene. Stammen er som regel kort, når træet står lyst, men længere i sluttet skov. Barken er tynd og grågrøn til rødligt askegrå. Det yderste, tynde lag fældes i papirtynde flager. Bladene er spredt stillede, uligefinnede og samlet duskagtigt ved skudspidserne. Småbladene er lancetformede med tandet rand. Oversiden er græsgrøn, mens undersiden er gulligt grågrøn. Høstfarven er gullig til lysebrun. Blomstringen foregår i januar-marts. Blomsterne er samlet i stift oprette aks fra bladhjørnerne nærmest skudspidsen. De enkelte blomster er 5-tallige og regelmæssige med hvide eller lyserøde kronblade. Frugterne er trekantede nødder med tre frø i hver.

Indisk røgelsestræ når en højde på 15 m og en kronebredde på ca. 10 m. Plantens tørrede harpiks indeholder boswelliasyre og andre pentacykliske triterpener. 11-keto-β-boswelliasyre og acetyl-11-keto-β-boswelliasyre er de vigtigste indholdsstoffer i Boswellia serrata.

Hjemsted
Indisk røgelsestræ er en del af de løvfældende skove på vestiden af Ghatsbjergene i Sydindien. Her vokser arten sammen med bl.a.
Albizzia amara (en art af albizia), Anogeissus latifolia (en art i myrte-ordenen), Chloroxylon swietenia (en art i rude-familien), Diospyros montana (en art i ibenholt-familien), guldregnkassia, Hardwickia binata (en art i ærteblomst-familien), hvid sandeltræ, katekuakacie, kino, Shorea talura (en art i Dipterocarpaceae), sort palisander,
Stereospermum personatum (en art af stueaskslægten),
Terminalia belirica (en art af albizia), Terminalia paniculata (en art af albizia) og Terminalia tomentosa (tre arter i myrte-ordenen)

Lægemiddel
Udtræk af Boswellia serrata er blevet klinisk undersøgt for slidgigt og ledfunktion, specielt ledgigt i knæene, og undersøgelsen viser en let forbedring både over for smerter og ledfunktionen i sammenligning med en placebo. Desuden har man fundet positive virkninger af Boswellia ved kroniske betændelsessygdomme, heriblandt leddegigt, astma, slidgigt, blødende tyktarmsbetændelse og Crohns sygdom..

Galleri

Noter

Nytteplanter fra Asien
Træer
Harpikser

Indisk røgelsestræ


Die Liste der deutschen Botschafter in der Republik Kongo enthält die Botschafter der Bundesrepublik Deutschland in der Republik Kongo. Sitz der Botschaft ist in Brazzaville.

Im Juni 1997 wurde die Botschaft in Brazzaville während des Bürgerkrieges geschlossen, die Geschäfte wurden von der deutschen Botschaft in der Demokratischen Republik Kongo im benachbarten Kinshasa übernommen. Die deutsche Botschaft in Kinshasa war fortan sowohl für die Demokratische Republik Kongo, wie auch für die Republik Kongo doppelakkreditiert.

Am 1. Oktober 2012 wurde die Botschaft in Brazzaville wiedereröffnet. Erster Leiter war Ralf Teepe als Geschäftsträger a. i. Die deutsche Botschaft befindet sich im Gebäude der französischen Botschaft in Brazzaville. Die feierliche Eröffnung fand am 25. Januar 2013 statt.

Siehe auch
 Botschafter der DDR im Kongo

Weblink
Webseite der Deutschen Botschaft Brazzaville/Republik Kongo

Einzelnachweise

!
Kongo, Republik
Deutschland


O Grupo de Forcados Amadores da Tertúlia Tauromáquica do Montijo é um Grupo de forcados da cidade do Montijo. Foi fundado a 3 de Maio de 1959.

É um dos dois grupos de forcados do Montijo, coexistindo com o Grupo de Forcados Amadores do Montijo.

História
O Grupo teve origem no seio da Tertúlia Tauromáquica do Montijo. Tendo como Cabo fundador Renato Dias, o Grupo estreou-se a 3 de Maio de 1959 na Praça da sua terra, a Praça de Toiros Amadeu Augusto dos Santos, perante toiros de Santos Jorge e de José Samuel Lupi.

Os 10 elementos fundadores foram: Renato Dias (Cabo), João Rocilho, António Maria Rocha, António da Beira Russo, Jaime dos Santos, João Ramos, António Júlio Rocha, Francisco Feres, José Gato e Carlos Gato.

Em 1964 uma divisão no único grupo então existente no Montijo deu origem ao Grupo de Forcados Amadores do Montijo.

Ao longo da sua história o Grupo teve também actuações em Espanha e França.

O actual Cabo é desde 2019 Luís Carrilho, após despedida das arenas do anterior Cabo Márcio Chapa, cujo mandato durou 12 anos.

Cabos
Renato Dias (1959–1967)
Joaquim Vidigal Restolho (1967–1969 e 1973–1976)
Eduardo Carvalheira (1969–1970)
Domingos Baptista (1970–1971)
Manuel Lourenço (1971–1973)
Américo Moreira (1976–1993)
Joaquim Manuel Restolho (1993–1994)
João Luís Branquinho (1994–2007)
Márcio Chapa (2007–2019)
Luís Carrilho (2019–presente)

Tertúlia Tauromáquica do Montijo


حكمة هي اكتساب العلم من التعلم أو من التجارب، ويكون صاحب العلم حكيما.

والحكيم قد يقصد به الفيلسوف، أو الطبيب.

اسم معطى
 حكيم بن حزام صحابي
 حكيم بن جبلة العبدي صحابي.
 حكيم بن سيف راوي حديث نبوي.
 حكيم دكار ممثل جزائري.
 حكيم زلوم ممثل جزائري.
 حكيم عليوان لاعب كرة سلة أمريكي من أصل نيجيري.
 حكيم مغني مصري.
 حكيم النوري محرج مغربي.
 حكيم بلعباس مخرج مغربي.
 حكيم الله محسود زعيم حركة طالبان.

اسم عائلة
 عبدو حكيم (1973م)، ممثل وممثل صوت لبناني.
 توفيق الحكيم، أديب مصري.
 محمد باقر الحكيم

أسماء الله الحسنى
أسماء ذكور باكستانية
أسماء ذكور بشناقية
أسماء ذكور عربية
أسماء شخصية
ألقاب النسب

حكيم (اسم)


John Beynon may refer to:
Jackie Beynon (John Alfred Beynon, died 1937), Welsh footballer
Sir John Beynon, 1st Baronet (1864–1944), Welsh industrialist
A pen name of the British novelist John Wyndham (1903–1969)
John Beynon (academic) (born 1939), principal of King's College London (1990–1992)
John H. Beynon (1923–2015), Welsh scientist in the field of mass spectrometry
John Beynon (poet), British poet who won the Eric Gregory Award

John Beynon


This is a list of giants and giantesses from mythology and folklore; it does not include giants from modern fantasy fiction or role-playing games (for those, see list of species in fantasy fiction).

Abrahamic religions & Religions of the ancient Near East

 ʿĀd
 Anakim - Book of Genesis
 The Book of Giants - Manichaeism
 Elioud - Hebrew Bible
 Emite
 Gaf - Mandaeism
 Gibborim
 Goliath - Book of Samuel
 Humbaba - Ancient Mesopotamian religion
 Krun - Mandaeism
 Marid
 Nephilim
 Nimrod - Genesis & Books of Chronicles
 Og - Book of Numbers
 Repha'im
 Saint Christopher - Golden Legend

African folklore
 Matsieng Footprints
 Mbombo

Armenian mythology
 Hayk

Australian folklore

 Crooked Mick
 Thardid Jimbo
 Yowie

Celtic mythology

Brythonic mythology

 Cewri
Brân the Blessed
Ysbaddaden Bencawr
Idris Gawr
 Cormoran
 Cymidei Cymeinfoll
 Gogmagog
 Maelor Gawr
 Welsh giants

Gaelic mythology

 Am Fear Liath Mòr
 Bertram de Shotts
 Fachan
 Fionn mac Cumhaill
 Fomorians
 Balor
 Bres
 Cethlenn
 Elatha
 Ériu
 Ethniu
 Fódla
 Tethra
 Cú Chulainn
 Trow

Chinese folklore

 Fangfeng
 Kuafu
 Pangu
 Yeren

Dutch folklore

 Druon Antigoon
 Ellert and Brammert
 Pier Gerlofs Donia

English folklore

 Ascapart
 Blunderbore
 Buggane
 Colbrand
 Cormoran
 Ettins
 Galehaut
 Goram and Vincent
 Jack the Giant Killer
 Jack and the Beanstalk
 Jack o' Legs
 Jack-in-Irons
 Little John
 Lubber fiend
 Ogre
 Orgoglio
 Penhill Giant
 Thunderdell
 Tom Hickathrift
 William of Lindholme
 Yernagate

Fennoscandian folklore and mythology

Finnic mythologies

 Antero Vipunen
 Kalevi and his sons
 Toell the Great
 Vanapagan

Norse mythology

 Fin
 Gryla
 Jötunn
 Ægir
 Alvaldi
 Angrboða
 Aurboða
 Baugi
 Beli
 Bergelmir
 Bestla
 Billingr
 Bölþorn
 Brimir
 Dúrnir
 Eggþér
 Fárbauti
 Fjölvar
 Gangr
 Geirröd
 Gillingr
 Gjálp and Greip
 Gríðr
 Gunnlöð
 Gyllir
 Gymir
 Harðgreipr
 Helblindi
 Hljod
 Hræsvelgr
 Hraudung
 Hrímgerðr
 Hrímgrímnir
 Hrímnir
 Hroðr
 Hrungnir
 Hrymr
 Hymir
 Hyrrokkin
 Iði
 Ím
 Járnsaxa
 Jörð
 Kári
 Leikn
 Litr
 Logi
 Mögþrasir
 Móðguðr
 Rindr
 Skaði
 Sinmara
 Sökkmímir
 Starkad
 Surtr
 Suttungr
 Þjazi
 Þökk
 Þrívaldi
 Þrúðgelmir
 Þrymr
 Útgarða-Loki
 Vafþrúðnir
 Víðblindi
 Vörnir
 Ymir
 Nine Mothers of Heimdallr
 The Giant Who Had No Heart in His Body
 Þorgerðr Hölgabrúðr and Irpa

Sámi folklore

 Stallo

French folklore

 Ferragut
 Gayant

German folklore

 Bergmönch
 Fasolt
 Haymon
 Jupiter Column
 Rübezahl
 Teutobochus
 Thyrsus

Greek and Roman mythology

 Aloadae
 Antaeus
 Argus Panoptes
 Arimaspi
 Caca
 Cacus
 Cyclopes
 Arges
 Polyphemus
 Damasen
 Gegenees
 Geryon
 Gigantes:
 Alcyoneus
 Almops
 Athos
 Damysus
 Enceladus
 Mimas
 Pallas
 Picolous
 Polybotes
 Porphyrion
 Gration
 Hecatoncheires
 Hyperboreans
 Laestrygonians
 Menoetius
 Orion
 Syrbotae
 Talos
 Titans
 Anytos
 Asteria
 Astraeus
 Atlas
 Coeus
 Crius
 Cronus
 Dione
 Eos
 Epimetheus
 Hyperion
 Iapetus
 Mnemosyne
 Oceanus
 Ophion
 Pallas
 Perses
 Phoebe
 Prometheus
 Pyroeis
 Rhea
 Selene
 Syceus
 Tethys
 Theia
 Themis
 Tityos

Iberian mythology

Basque mythology
 Basajaun
 Jentil
 Mairu
 Olentzero
 Tartalo

Cantabrian mythology
 Ojáncanu

Indian religions

 Mande Barung
 Ten Giant Warriors

Hindu mythology
 Asura
 Daitya
 Hiranyakashipu
 Hiranyaksha
 Mahabali
 Rakshasa
 Kumbhakarna
 Ravana

Jainism
 Nabhi
 Rishabhanatha

Japanese folklore

 Daidarabotchi
 Emperor Chūai
 Emperor Keikō
 Gashadokuro
 Hibagon
 Oni

Malaysian folklore

 Orang Mawas

North American folklore

 Alfred Bulltop Stormalong
 Amala - Pacific Northwest Coast
 Antonine Barada
 Beast of Bray Road
 Bigfoot
 Dzunukwa - Kwakwaka'wakw mythology
 Febold Feboldson
 Flatwoods monster
 Flying Head - Iroquois mythology
 Fouke Monster
 Gaoh - Iroquois mythology
 Honey Island Swamp monster
 Jenu - Miꞌkmaq
 Johnny Kaw
 Michigan Dogman
 Mogollon Monster
 Momo the Monster
 Quinametzin - Aztec mythology
 Mixtecatl
 Otomitl
 Tenoch
 Ulmecatl
 Xelhua
 Xicalancatl
 Paul Bunyan
 Si-Te-Cah - Northern Paiute people
 Skunk ape
 Tsul 'Kalu - Cherokee spiritual beliefs
 Wechuge - Athabaskan
 Wendigo
 Zipacna - Maya mythology

Oceanian Mythology

Fijian mythology
 Flaming Teeth

Māori mythology
 Maero

Persian mythology

 Div

Philippine mythology

 Bungisngis
 Kapre

Romanian folklore
 Căpcăun
 Uriaș
 Zmeoaică
 Zmeu

Slavic paganism

Bulgarian mythology
 Ispolin

South American mythology and folklore

 Moai
 Patagon

Brazilian mythology
 Mapinguari

Chilean mythology
 Cherufe - Mapuche religion

Tibetan mythology
 Yeti

Other
 A Book of Giants
 Brobdingnag, fictional land of giants from Jonathan Swift's, Gulliver's Travels
 Ent
 Gargantua and Pantagruel
 Hurtaly, fictional giant from François Rabelais' Gargantua and Pantagruel
 The Selfish Giant, a short story by Oscar Wilde
 Nix Nought Nothing
 Veli Jože
 Young Ronald

See also

 Baltic mythology
 Childe of Hale, English giant in Tudor England
 Finnic mythologies
 Giant animal (mythology)
 Giants (esotericism)
 Giant's Causeway
 Jörmungandr, giant serpent in Norse mythology
 Paleo-Balkan mythology
 Processional giant
 Processional giants and dragons in Belgium and France
 Proto-Indo-European mythology
 Typhon, giant serpent in Greek mythology

References

Giants

List of giants in mythology and folklore


Dwight Township ist der Name folgender Townships in den Vereinigten Staaten:

 Dwight Township (Illinois)
 Dwight Township (Michigan)
 Dwight Township (North Dakota)

Dwight Township


Underwater Demolition Team (UDT) var en specialenhed i US Navy, der var aktiv mellem 1942 og 1983 og forløber for SEAL. Enheden deltog i Anden Verdenskrig, Koreakrigen og Vietnamkrigen. Dens hovedfunktion var rekognoscering og ødelæggelse af fjendens defensive hindringer på strande inden en amfibisk landing.

Specialstyrker fra USA
United States Navy
Etableret i 1942
Ophørt i 1983

Underwater Demolition Team


ترتيب الفرق

نتائج الدوري
نتائج المباريات التي أعلنت في 23 مايو 2008.

روابط إضافية
 Ligue 1 Official Page
 French League Official Site

المصادر

دوريات كرة قدم أوروبية في 2008–09
فرنسا في 2009
كرة القدم الفرنسية في 2008-09
مواسم الدوري الفرنسي
مواسم الدوري الفرنسي الدرجة الأولى

الدوري الفرنسي 2008–09


فرانسوا بريو (بالفرنسية:Françoise Brion). ممثلة فرنسية. هي «فرانسوا أليسيا روز جيرما دو بريو»، ولدت في 29 يناير 1934 في باريس فرنسا.

من أفلامها
 1959 Katia
 1959 Un témoin dans la ville
 1959 Le Bel âge
 1960 Le Cœur battant
 L'Eau à la bouche 1960
 1962 Et Satan conduit le bal
 1962 L'Immortelle
 1962 Les Parisiennes
 Lemmy pour les dames 1962
 1962 Lemmy pour les dames
 1963 La Dénonciation
 1963 Codine
 Vacances portugaises 1963
 1965 Dragées au poivre
 1967 Alexandre le bienheureux
 1969 Les Gommes
 Les Soleils de l'île de Pâques 1971
 1971 Un beau monstre
 1973 Le Sourire vertical
 1975 Adieu poulet
 1975 La Traque
 1975 Les Bijoux de famille
 1975 Rosebud
 1976 Néa
 1977 Le Point de mire
 1978 Attention, les enfants regardent
 1985 La Tentation d'Isabelle
 1991 Rue du Bac
 1995 Nelly et Monsieur Arnaud
 1999 La Bûche
 2003 Les Liaisons dangereuses (تليفزيوني)
 2005 Travaux, on sait quand ça commence
 2008 Le Premier jour du reste de ta vie

مسرح
 1967 «انتصار الحساسية» لغوته Le Triomphe de la sensibilité  .
 1985 «ليلة مدام لوسين» لراؤول دامونتي بوتانا أو «كوبي» La Nuit de Madame Lucienne .

مراجع

وصلات خارجية

أشخاص على قيد الحياة
ممثلات أفلام فرنسيات
ممثلات فرنسيات في القرن 20
ممثلات فرنسيات في القرن 21
ممثلات من باريس
مواليد 1933
مواليد 1934
مواليد في باريس

فرانسوا بريو


Peter Andreas Heiberg, né le  à Vordingborg (Danemark) et mort le  à Paris, est un poète, linguiste et journaliste norvégeo-danois.

Biographie
Né de parents norvégiens, adepte de la Révolution française, il tente d'en propager les idées dans la presse mais est banni avec Conrad Malte-Brun en 1800. Réfugié à Paris, il travaille de 1803 à 1817 comme traducteur au ministère des affaires étrangères.

On lui doit de nombreux articles sur la politique et la littérature danoise publiés dans la Revue encyclopédie. Ses comédies ont été recueillies et éditées par Knud Lyne Rahbek à Copenhague, en 4 volumes de 1806 à 1819.

Il est le père de Johan Ludvig Heiberg.

Œuvres

 1789 : Rigsdalersedlens Hændelser, roman
 1790 : Indtogsvise
 1787-1793 : Rigdsdaler-Sedlens haendelser
 1793 : De vonner og vanner
 1798 : Sprog-Grandskning
 1820 : Précis historique et critique de la constitution de la monarchie danoise, Paris
 1830 : Souvenirs de ma vie politique, sociale et littéraire en France, en danois, Christiania

Notes et références

Liens externes

Poète danois du XVIIIe siècle
Poète danois du XIXe siècle
Philologue danois
Journaliste danois du XVIIIe siècle
Journaliste danois du XIXe siècle
Journaliste norvégien du XVIIIe siècle
Journaliste norvégien du XIXe siècle
Naissance en novembre 1758
Naissance à Vordingborg
Décès en avril 1841
Décès dans l'ancien 4e arrondissement de Paris
Décès à 82 ans

Peter Andreas Heiberg


An Scirpus dialgamensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Majeed Kak ngan G.N. Javeid. An Scirpus dialgamensis in nahilalakip ha genus nga Scirpus, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Scirpus

Scirpus dialgamensis


Regionalna nogometna liga Bosne i Hercegovine – Sjeverna skupina je bila jedna od skupina "Regionalne nogometne lige BiH" (regionalni nogometni savezi Brčkog, Doboja i Tuzle) i liga petog stupnja nogometnog prvenstva Jugoslavije u sezoni 1988./89.
Sudjelovalo je 16 klubova, a prvak je bio "Borac" iz Jelaha.

Ljestvica

 U slučaju neriješenog rezultata se izvodilo raspucavanje jedanaesterca te bi pobjednik dobio 1 bod, a poraženi u raspucavanju bi ostao bez bodova

Rezultatska križaljka

 Izvori:

Povezani članci
 Republička liga BiH – Sjever 1988./89.

Vanjske poveznice

Izvori

 Iljo Dominković: 70 godina NK "Sloga", Tolisa : (1947. – 2017.), Tolisa, 2017.,  (Proventus natura), str. 172-178

1988-89 sjever
 sjever
1988-89 2 sjever

Regionalna nogometna liga BiH – Sjever 1988./89.


Edius, GrassValley firmasının geliştirdiği video düzenleme yazılım ve donanımlarının genel adıdır. Yazılım ve donanımları kurgu (montaj ) amaçlı kullanılmaktadır.

Tarihi
Edius, ilk olarak Japon Canopus firması tarafından üretilmiş, Canopus firmasını Grass Valley'in satın almasıyla ürün Grass Valley Edius olarak anılmaya başlanmıştır. Grass Valley markası daha sonra Belden firması tarafından satın alınsa da şu anda Black Dragon Capital firmasının bir parçasıdır. Grass Valley'in merkezi Kanada-Montreal'de bulunmaktadır.

Edius ilk olarak Cebit fuarında 12 Mart 2003 tarihinde kullanıcıya tanıtılmıştır. Bu tarih Edius'un doğum günü olarak kabul edilebilir.

Edius donanımları HD, HDV, SD çözünürlüklerini desteklerken yazılımın 4K ve 8K desteği de vardır. Blackmagic markasının kartları Edius'un yedinci versiyonu itibarıyla yazılıma donanım anlamında destek vermeye başlamıştır ve 4K desteği sağlamıştır.

Edius, 8 versiyonundan itibaren Pro ve Workgroup olarak 2 sürüm seçeneği ile satışa sunulmuştur. Workgroup sürümünde artı olarak Önizleme kalitesi seçme, MXF formatında çıktı alma, internetsiz kullanım, Edius ID gerektirmeme, %250 artırılmış ProRes ve DNxHD performansı gibi ekstra özellikler mevcuttur.

Edius'ta 7 versiyonundan itibaren birçok özellik eklenmiştir. ProRes 4444, H264, H265, HDR, Primary color correction, Motion tracking, Yüksek kaliteli slow-motion, Görüntü stabilizasyon özelliği, Renk uzayları, Çok kameralı kurgularda ses senkronizasyonu gibi birçok yenilik Edius'a eklenmiştir.

Edius kalıcı lisanslama modelini kullanmaktadır.

Edius'un eğitim kurumları için olan modeli daha uygun ücretlidir ve Pro sürümüyle aynı özellikleri taşımaktadır.

Grass Valley Edius'un son sürümü Edius pro 9 kasım 2017'de satışa sunulmuştur. Edius 10 versiyonunun ise Eylül 2020'de kullanıcılarla buluşması planlanmaktadır.

Edius'u diğer kurgu yazılımlarından ayıran farklar hemen her formatı native (doğal ) olarak kabul etmesi ve convert etmeden (dönüştürmeden) kurguya başlanabilmesidir. Bu sayede görüntü kalitesi bozulmaz ve hızla kurguya başlanabilir. Picture in Picture (video içinde video ), Chromakey, Motion tracking, geçiş efektleri gibi birçok efektin render istemeden hızla yapılabiliyor olması Edius'u bugünkü popülerliğine kavuşturmuştur.

Dış bağlantılar
 Resmi sitesi
 Resmi sitesi
 www.provideo.com.tr   Türkiye Profesyonel Distribütörü
 www.ediusturkey.com   Türkiye Resmî Sitesi

Bilgisayar donanımları
Video düzenleme yazılımları

Edius


Yüksek Frekanslı Etkin Kutup Işıkları Araştırma Programı () ya da HAARP; ABD Hava Kuvvetleri, Deniz Kuvvetleri, Alaska eyaletinin en büyük üniversitesi Alaska Fairbanks ve Defansif İleri Araştırma Projeleri Ajansı (DARPA) tarafından finanse edilmiş, etkin kutup ışıkları tabanlı, iyonosferin özelliklerini ve davranışlarını araştırmak üzere Alaska'da sürdürülen çalışma. İngiliz havacılık şirketi BAE Systems tarafından tasarlanmış ve inşa edilmiştir.

Tarihi
Alaska'da kurulu HAARP İstasyonu, 1993 yılında işler duruma geçmiş olup şu an etkin olan IRI (İyonosferik Araştırma Aracı) 2007 yılında tamamlanmıştır. HAARP'ın 2008 yılından sonra vergi ile finanse edilmiş 250 milyon $ harcaması gerçekleşmiştir. Mayıs 2013'te müteahhit değişikliğinin beklenmesi nedeniyle geçici olarak kapatılacağı bildirilmiş, Mayıs 2014'te HAARP programının bir yıl içerisinde tamamen sona erdirilebileceği belirtilmiştir. Ağustos 2015'te tesis ve tüm ekipmanları Alaska Fairbanks Üniversitesine devredilmiştir.

Amacı
Alaska Fairbanks Üniversitesi tarafından bildirildiği üzere, HAARP'ın amacı iyonosferi çözümleyerek radyo iletişim, izleme ve navigasyon için teknolojik iyileştirme gizilini araştırmaktır. HAARP programı, Alaska Gakona bölgesinde Amerikan Hava Kuvvetlerine ait bir arazi üzerinde yer alan ve büyük, yarı-arktik bir tesis olan HAARP Araştırma İstasyonunu işletmektedir. Bu istasyondaki en önemli ve en meşhur cihaz IRI'dır. Bu cihaz yüksek frekans bandında çalışan yüksek güçlü bir radyo vericisidir. IRI ile iyonosferin sınırlı bir bölgesi uyarılabilir. VHF ve UHS radarı, fluxgate manyetometresi, digisonde (bir iyonosferik ses cihazı), indüksiyon manyetometresi gibi diğer araçlar IRI tarafından uyarılan bölgedeki fiziksel süreçlerin incelenmesi için kullanılır. Merkezde yüksek frekansta radyo sinyali yayınlayabilen toplam 180 adet anten bulunmaktadır. IRI ile iyonosferi anten gibi kullanarak düşük frekanslı elektromanyetik dalgalar yaratılabilir ve zayıf kutup ışıkları benzeri parlamalar elde etmek olanaklıdır.

Komplo teorileri
HAARP projesi, iklim denetim silahı olması ve yapay deprem, zihin kontrolü yaratabilmesi gibi birçok ayrı komplo teorisine konu olmuştur. Pek çok bilim insanı ve eleştirmenler tarafından bu iddiaların eksik veya yanlış bilgiye dayandığı, iddiaların tesisin kabiliyetlerinin çok üzerinde olduğu ve var olan doğa biliminin kapsamını aştığı söylenmiştir. Stanford Üniversitesi profesörü Umran İnan, Popular Science dergisine verdiği demeçte iklim denetimi ile ilgili komplo teorilerinin "tamamen yanlış bilgiye dayandığını" belirtmiş ve "Dünya gezegeninin (meteorolojik) sistemlerini ne yapsak bozamayız. Her ne kadar HAARP'ın yaydığı radyasyon çok büyük de olsa, bir şimşeğin gücü ile kıyaslandığında çok küçüktür ve tüm dünyada saniyede 50 ila 100 şimşek çakmaktadır, HAARP'ın yoğunluğu çok küçük" demiştir.

Kaynakça

Dış bağlantılar

  (University of Alaska Fairbanks)

Atmosfer
Araştırma istasyonları
Valdez–Cordova Census Area
Alaska'daki yapılar
Çevre araştırması

HAARP


Hunger é um filme de 2001 escrito e dirigido por Maria Giese, baseado no romance homônimo de 1890 do autor norueguês Knut Hamsun.

Filmado na Dinamarca com um orçamento apertado, apresenta Joseph Culp e seu pai Robert Culp em um papel coadjuvante.

A trilha foi composta por Kazimir Boyle e Trevor Morris, que passaram a compor músicas para The Tudors e Vikings.

Notas

Ligações externas

Filmes de drama dos Estados Unidos
Filmes de drama da década de 2000
Filmes dos Estados Unidos de 2001

Hunger (2001)


Personnalités

 Dean Spielmann (1962-), juge luxembourgeois;
 Fritz Spielmann (1906-1996), pianiste, compositeur et chanteur autrichien;
 Götz Spielmann (1961-), réalisateur autrichien;
 Jacob Reinbold Spielmann (1722-1783), chimiste français;
 Jean Spielmann (1944-), personnalité politique suisse;
 Marvin Spielmann (1996-), footballeur helévtico-congolais;
 Oscar Spielmann (1901-1974), peintre orientaliste tchèque;
 Rudolf Spielmann (1883-1942), joueur d'échecs autrichien.

Voir aussi

Spielmann


Büyük Çamlıca Tepesi İstanbul Anadolu Yakası Üsküdar ilçesi sınırlarında yer alır. Büyük Çamlıca Tepesi (Sefa) denizden 268 m yüksekliktedir ve Nurbaba Tekkesi (Bektaşi) ve Küçük Çamlıca Televizyon Kulesi burada yer alır. Turing Başkanı Merhum Çelik Gülersoy tarafından restore edilerek halka kazandırılan ve tepede yer alan Büyük Çamlıca tesisler gerek doğal ve manzaralı bir konuma sahip olması gerekse hoş ve temiz havası yüzünden yerli yabancı turistlerin uğrak yeridir.

Litolojik Özellikleri
Çamlıca Tepesi monocknod bir tepedir. Litolojik olarak dirençli kayaçlardan oluşmuştur ve şahit tepe karakterindedir. Büyük Çamlıca'da formasyon, şamozit ve bantlı kalker seviyeleri ihtiva eder. Çamlıcalar'ın jeolojisi kompleks bir yapıya sahiptir. İstanbul şehrinin doğu kısmında, Üsküdar-İzmit yolu üzerindeki Kısıklı mevkii ile Çengelköy ve Bekâr deresi arasında bulunmaktadır.

Çamlıca bölgesinde yaş ve fasiyes bakımından birbirinden farklı iki seri mevcuttur. Bunlardan birincisi Üst Silüriene ait arkoz(arkoz şistleri, grovak, grovak şistleri) ve kuvarsitlerden oluşmuş olup, sahanın merkezi kısımlarını işgal eder. İkinci seri ise Devonien yaşında kumlu kalker, fosilli killi şistler ve yumrulu kalkerler halinde gelişmiştir.

İstanbul çevresindeki tüm tepeler (Çamlıca, Aydos,Adalar) kuvarsitten yapılmıştır. Daha sonra Siluriyen-Devoniyen yaşlı, üste doğru derinleşen, kalın bir karbonat istifi geliyor. Derin denizel karbonatların üzerinde Alt Karbonifer yaşta siyah radyolaryalı çörtler ve daha üstte kalın bir Alt Karbonifer fliş istifi (Trakya Fm)yer alıyor. Gerek Büyükada'da, gerek Çamlıcalar'da ve gerekse Pendik-Gebze bölgesinde Üst Silüriene atfedilen arkoz- grauvak-kuvarsit serisi ile Alt Devonienin kuvarsitik kalkerleri ve fosilli şistleri arasında orojenik bir diskordans gözlemlenmektedir.

Kaynakça

Dış bağlantılar
 T.C. İstanbul Valiliği (Harika İstanbul) / Büyük Çamlıca Tanıtım Sitesi
 (Camlica Hill) Büyük Çamlıca hakkında bir kaynak

İstanbul'un tepeleri
Üsküdar coğrafyası

Büyük Çamlıca Tepesi


A competição dos 1500 m feminino da patinação de velocidade nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2022 foram realizadas no Oval Nacional de Patinação de Velocidade de Pequim, em Pequim, em 12 de fevereiro.

Medalhistas

Recordes
Antes desta competição, os recordes mundiais e olímpicos da prova eram os seguintes:

Resultados

1500 m feminino

Patinação de velocidade nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2022 - 1500 m feminino


Backus-Naur form, adını bilgisayar programcılığının öncüleri John Backus ve Peter Naur'dan alan, 1950'lerin sonunda temelleri Backus'a ait bir makalede ortaya konmuş, formal dillerin yazım kurallarını tanımlamak için kullanılan bir yazım kuralları kümesi.

Bilgisayar programlama dillerinin yazım kurallarını özetlemekte sıklıkla kullanılan bir yöntemdir. Örneğin, Naur'un düzenlediği ALGOL60 dilinin tanımlandığı makale, Bakus-Naur formunun bilgisayar dünyasında tanınması açısından önemli rol oynamıştır.

Temel Özellikler
'|' (dikey cizgi)
Anlami: Alternatif

'::=' (iki kez iki nokta üst üste ve esittir isareti)
Anlami: Tanimlama

Örnekler

1
<Sifir disinda rakam> ::= 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9

<Rakam> ::= 0 | <Sifir disinda rakam>
<Iki haneli sayi> ::= <Sifir disinda rakam> <Rakam>
<on'dan on dokuz'a kadar> ::= 1 <Rakam>
<kirk iki> ::= 42

2

 <araba-plakası> ::= <il-kodu> <harf-ve-rakam-serisi>
 <harf-ve-rakam-serisi> ::= <harf><rakam><rakam><rakam><rakam> | <harf><harf><rakam><rakam><rakam> | <harf><harf><harf><rakam><rakam>
 <rakam> ::= <rakam-sıfırdan-yediye> | <rakam-birden-dokuza>
 <rakam-sıfırdan-yediye> ::= '0' | <rakam-birden-yediye>
 <rakam-birden-yediye> ::= '1' | '2' | '3' | '4' | '5' | '6' | '7'
 <rakam-birden-dokuza> ::= <rakam-birden-yediye> | '8' | '9'
 <harf> ::=  'A' | 'B' | 'C' | 'D' | 'E' | 'F' | 'G' | 'H' | 'I' | 'J' | 'K' | 'L' | 'M' | 'N' | 'O' | 'P' | 'R' | 'S' | 'T' | 'U' | 'V' | 'Y' | 'Z'
 <il-kodu> ::= '0'<rakam-birden-dokuza> | <rakam-birden-yediye><rakam> | '80' | '81'

Bu örnekte araç plakalarının yazım kuralları Bakus-Naur form ile ifade edilmektedir. 01'den 81'e değişik değerler alabilen il kodunu, bir harf ve dört rakam veya iki harf ve üç rakam veya üç harf ve iki rakam takip etmektedir. (Buradaki tanımla plakanın sonundaki rakam serisinin tamamı sıfır olabileceği için aslında Türkiye'deki plakaların alabilecekleri değerlerden biraz daha büyük bir küme tanımlanıyor.)

Kaynakça

Backus-Naur form


Gironde er en flodmunding, også kaldet et æstuarium, i det sydvestlige Frankrig, som begynder, hvor floderne Dordogne og Garonne løber sammen umiddelbart nord for Bordeaux. Derfra vider deltaet sig ud til en bredde af 3-11 kilometer og strækker sig 80 kilometet i nordvestlig retning til udmundingen i Biscayabugten i Atlanterhavet. Med sine omkring 635 kvadratkilometer er Gironde den største flodmunding i Vesteuropa.

Departementet Gironde i Frankig er opkaldt efter Gironde.

Gironde er sejlbar for havgående skibe. Der er stærke tidevandsstrømme i Gironde, og stor forsigtighed må udvises ved sejlads med alle fartøjstyper og -størrelser.

Øer i Gironde

I Gironde mellem Pointe de Grave ved havet og Bec d'Ambès er der er række småøer.

Île de Patiras er 200 ha stor og har et fyr til at hjælpe med navigering i området. På øen dyrkes vin og majs.

Île de Sans-Pain og Île de Bouchaud er i dag i praksis én ø på grund af tilslamming af området mellem dem, den kaldes nu Île Nouvelle. Den har et samlet areal på 256 ha, og er ejet af Conservatoire du Littoral og styres af departementet Gironde.

Île Paté er omkring 13 ha og var i 2006 privatejet. Øen har en historisk fæstning som er bygget mellem 1685 og 1693 som led i Vaubans nationale fæstningsprogram. Bygningen er oval, omkring 12 meter høj og havde oprindeligt 30 kanoner. Fort Paté forsvarede sammen med Fort Médoc og fæstningen Blaye Gironde og Bordeaux. Under den franske revolution blev fortet brugt som fængsel for præster.

Île Verte, Île du Nord og Île Cazeau har samlet omkring 800 ha, og gæstes af mange trækfugle.

Île Margaux er 25 ha, og i 2005 var 14 ha afsat vindyrkning. Øen er en del af vindistriktet Médoc.

Billedgalleri

Eksterne henvisninger

Frankrigs geografi
Æstuarier

Gironde (æstuarium)


بلدية ميستانزا ، هي إحدى بلديات مقاطعة سيوداد ريال إحدى مقاطعات إسبانيا، والتي تقع في منطقة قشتالة لا منتشا وسط إسبانيا.

يبلغ عدد سكانها 821 نسمة وفقاً لإحصائية سنة (2007).

مراجع

أماكن مأهولة في ثيوداد ريال
بلديات سيوداد ريال

ميستانزا (سيوداد ريال)


ඕස්ට්‍රේලියානු ක්‍රිකට් කණ්ඩායම 1982-83 සමයේදී ශ්‍රී ලංකාවේ කෙටි සංචාරයක් පවත්වා තිබේ. දෙරට අතර පළමු ටෙස්ට් තරගය ක්‍රීඩා කළ අතර එය ඕස්ට්‍රේලියාව ජයග්‍රහණය කළේය.

සංචිතය
ඕස්ට්‍රේලියා සංචිතය 1983 මාර්තු මාසයේදී ප්‍රකාශයට පත් කරන ලදී. නිත්‍ය ක්‍රීඩකයින් වන රොඩ් මාෂ්, ජෙෆ් තොම්සන්, ජෙෆ් ලෝසන් සහ කිම් හියුස් සංචාරය නොකිරීමට තෝරා ගන්නා ලදී. ඕස්ට්‍රේලියාව පහත සංචිතය තෝරා ගත්තේය:

 පිතිකරුවන් - ග්‍රෙග් චැපල් (නායක), ඩේවිඩ් හූක්ස් (උප නායක), ග්‍රේම් වුඩ්, කෙප්ලර් වෙසල්ස්, ඇලන් බෝඩර්, ග්‍රැහැම් යාලොප්, ස්ටීව් ස්මිත්
 වේගවත් පන්දු යවන්නන් - ඩෙනිස් ලිලී, රොඩ්නි හොග්, ජෝන් මැගුවර්
 දඟ පන්දු යවන්නන් - බෲස් යාර්ඩ්ලි, ටොම් හොගන්
 කඩුලු රකින්නා - රොජර් වුල්ලි
 කළමනාකරු - බැසිල් රිග්

ක්‍රීඩකයින් පස් දෙනෙකු මීට පෙර ඕස්ට්‍රේලියාව සඳහා සංචාරය කර නැත: ස්මිත්, මැගුවර්, හොගන්, වෙසල්ස් සහ වුල්ලි. ටෙස්ට් ක්‍රිකට් තරගාවලියේදී ඕස්ට්‍රේලියාව නියෝජනය කළ  කඩුලු රකින්නන් දෙදෙනෙකු වන කෙවින් රයිට් සහ ස්ටීව් රික්සන් තෝරා ගනු ලැබීය.  ඕස්ට්‍රේලියානු ක්‍රීඩක ජෝන් ඩයිසන් පුදුම සහගත අතපසු වීමකි. ග්‍රැහැම් යාලොප් කාලයකට පසු ජාත්‍යන්තර වරම් ලබා ගත්තේය. ටොම් හොගන් පුදුම තේරීමක් ලෙස සලකනු ලැබීය.

ටෙස්ට් තරගාවලිය

ටෙස්ට් තරගය

එක්දින ජාත්‍යන්තර තරගාවලිය

තරගාවලිය 2-0 ලෙස ශ්‍රී ලංකාව ජය ගත්තේය.

1 වන එදිජා තරගය

2 වන එදිජා තරගය

3 වන එදිජා තරගය

4 වන එදිජා තරගය

යොමු කිරීම්

බාහිර සබැදි

 Series home
 Australian cricket team in Sri Lanka 1982-83  at CricketArchive
 Australian cricket team in Sri Lanka in 1982-83 at Test Cricket Tours
 Tour report at Wisden

Sri Lankan cricket seasons from 1972–73 to 1999–2000
International cricket competitions from 1980–81 to 1985
ක්‍රිකට්
ශ්‍රී ලංකාව තුළ ක්‍රිකට්

ඕස්ට්‍රේලියානු ක්‍රිකට් කණ්ඩායමේ ශ්‍රී ලංකා තරග සංචාරය 1982-83


René Daumal (født 16. marts 1908, død 21. maj 1944) var en fransk forfatter og digter, kendt for sit lederskab i en alternativ surrealistisk bevægelse centreret omkring tidsskriftet Le Grand Jeu (Det Store Spil) og for sin posthumt udgivet roman Mont Analogue (1952).

Biografi

René Daumal blev født den 16. marts 1908 i Boulzicourt i det nordligste Frankrig, ikke langt fra Charleville hvor hans mere berømte landsmand og idol, Arthur Rimbaud blev født godt et halvt århundrede tidligere. Hans far Léon blev, skønt han var både ateist og socialist, ikke desto mindre fremhævet af den lokale abbed som den eneste ærlige mand i byen, mens hans bedstefar, Antoine, var heler, mystiker og grundlægger af en esoterisk udbryderloge fra Frimurerne.

Begge indflydelser var tydelige i det verdensfjerne barn, René, der, opslugt i sine egne tanker, ofte tabte den tallerken med aftensmad der blev rakt frem imod ham. Han var en tidligt modnet, hyperintelligent dreng der lærte sig selv at læse som fireårig og som, – måske påvirket af nogle af den Første Verdenskrigs værste massakrer, der udspillede sig på hans hjemegn i Ardennerne, – allerede i sin barndom var stærkt optaget af døden.

Som trettenårig blev Daumal indskrevet på gymnasiet i Reims hvor han mødte de tre ligesindede kammerater, Roger Gilbert-Lecomte, Roger Veilland og Robert Meyrat, der delte hans smag for poesi, mysticisme og sort humor. Inspireret af den surrealistiske foregangsmand Alfred Jarry stiftede de gruppen Les Phrères Simplistes (De simplistiske brødre), refererede til sig selv som 'patafysikere', og eksperimenterede allerede midt i deres teenageår med bevidsthedsudvidende stoffer som tetrachlorometan, samt astral projektion, telepati og automatskrift, uvidende om de samtidige landvindinger foretaget af gruppen omkring André Breton. Dybt fascineret af orientalsk tænkning lærte den unge Daumal sig desuden sanskrit som sekstenårig, en evne han siden skulle komme til at udnytte i forbindelse med sine oversættelser af klassisk indisk litteratur.

I 1925 flyttede Daumal til Paris hvor han bl.a. studerede under den pacifistiske filosofi-professor kendt som Alain og stiftede bekendtskab med orientalisten René Guénons værker. Sammen med sine gymnasiekammerater fra Reims og maleren Josef Sima stiftede han tidsskriftet Le Grand Jeu (Det Store Spil) der vakte opsigt i metropolens avantgardistiske miljø som på dette tidspunkt var toneangivende for verdenskunsten. De unge poeter proklamerede, at de ønskede at få "mennesket til at fortvivle over sig selv og samfundet" og "vinde evigheden ved at nægte blot at leve for at overleve". Tre numre af tidsskriftet udkom fra 1928 til 1930 og André Breton var så imponeret, eller bange for konkurrence, at han ønskede at hverve den purunge Daumal til sin egen bevægelse. Denne forblev dog uimponeret over sin berømte beundrer og afviste alle tilnærmelser.

I starten af 1930'erne mødte Daumal den tysk-georgiske arkitekt og scenograf, Alexandre de Salzmann, elev af mystikeren, G.I. Gurdjieff, der drev sit Institut for Menneskets Harmoniske Udvikling i Fontainebleau udenfor Paris. Her fandt den unge digter endelig en lærer og en filosofi (kendt som Den Fjerde Vej) der forenede hans mistro til organiseret religion med hans spirituelle længsel efter mere end det materialistiske samfunds maskinelle bevidstløshed kunne tilbyde. Gurdjieffs idéer skulle komme til at præge ham dybt og er, mere end nogen litterær arv, den vigtigste inspirationskilde til hans betydeligste værker.

I 1932 faldt gruppen omkring Le Grand Jeu fra hinanden, men Daumal fandt hurtigt en ny beskæftigelse som pressesekretær for den indiske danser Uday Shankar, storebror til den berømte sitarspiller, Ravi Shankar, på dennes turné i Europa og Amerika. Det var første gang en indisk dansetrup turnerede i Vesten.

Da Daumal året efter kom hjem til Paris vendte han tilbage til sine studier i psykologi, sociologi og filosofi ved Sorbonne, mens han holdt sig i live ved oversættelser af bl.a. Hemingway og D.T. Suzuki, foruden af de klassiske indiske tekster der efterhånden havde vundet ham bred respekt. Desuden skrev han klummer til diverse aviser, og artikler til Den franske Encyklopædi hvor han også var ansat som redaktør. Han forblev dog fattig og flyttede fra sted til sted med sin livsledsagerske og senere hustru, Vera Milanova.

Daumal debuterede i bogform i 1936 med digtsamlingen, Le contre-ciel, som vandt Jacques Doucet-prisen, uddelt af de berømte litterater André Gide, Paul Valéry og Jean Giraudoux. I 1938 udkom den anden af de kun to bøger han nåede at få udgivet i løbet af sit liv, den sorthumoristiske kortromanfarce, La Grande Beuverie (Den store druktur), frem for alt inspireret af Jarry og Rabelais.

Daumals helbred, som han, med sin intense fokus på de højere realiteter, altid havde negligeret, begyndte for alvor at svigte ham allerede da han var i slutningen af tyverne. Hans mentor, de Salzmanns enke, Jeanne, der siden skulle komme til at videreføre Gurdjieffs arbejde efter hans død, og som husede ham og Vera i sit kollektiv udenfor Paris, tvang ham til at opsøge en læge, der konstaterede fremskreden tuberkulose, muligvis forårsaget af hans tidlige eksperimenter med inhalering af narkotiske dampe. Han mistede desuden halvdelen af sine tænder og blev døv på det ene øre.

Og så kom Anden Verdenskrig, der fratog ham de fleste af sine indtægtsmuligheder og komplicerede livet med hans jødiske hustru, der på trods af al fare valgte at blive hos sin mand. Han fandt trøst i bjergene, hvis rene luft styrkede hans helbred, men midt i arbejdet med sit sidste værk, romanen Mont Analogue, midt i en sætning der aldrig blev gjort færdig, døde han den 21. maj 1944 i Paris.

Bibliografi

Værker i dansk oversættelse
 Mont Analogue (Le Mont Analogue), roman, Det Poetiske Bureaus Forlag, 2014.
 Himmelstormer (Le contre-ciel), digte, Det Poetiske Bureaus Forlag, 2016.

Originale værker på fransk

 1936 : Le Contre-Ciel, Cahiers Jacques Doucet. Réédité chez Gallimard avec Poésie noire, poésie blanche.
 1938 : La Grande Beuverie.
 1952 : Le Mont Analogue, récit véridique, préface par Roland de Renéville, postface de Véra Daumal.
 1970 : Tu t'es toujours trompé, Mercure de France, Paris.
 1970 : Bharata, l'origine du théâtre. La Poésie et la Musique en Inde, rééd. 2009.
 1972 : Essais et Notes, tome 1 : L'Évidence absurde.
 1972 : Essais et Notes, tome 2 : Les Pouvoirs de la Parole.
 1978 : Mugle, Fata Morgana, Montpellier.
 1981 : René Daumal ou le retour à soi, L'Originel, Paris. Contient La Soie.
 1985 : La Langue sanskrite, Ganésha.
 1996 : Fragments inédits (1932-33). Première étape vers la Grande beuverie, Éditions Éoliennes.
 1992 : Correspondance, tome 1 : 1915-1928.
 1993 : Correspondance, tome 2 : 1929-1932.
 1996 : Correspondance, tome 3 : 1933-1944.
 1994 : Je ne parle jamais pour ne rien dire. Lettres à A. Harfaux, Le nyctalope.
 2004 : Chroniques cinématographiques (1934). Aujourd'hui, Au signe de la licorne.
 2008 : Correspondance avec les Cahiers du Sud, Au Signe de la Licorne.
 2014 : (Se dégager du scorpion imposé). Poésies et notes inédites, 1924-28, Éditions Éoliennes.

Romanforfattere fra Frankrig
Digtere fra Frankrig
Surrealisme

René Daumal


الوحدة البنيويةالصرفية الدنيا
 أو هو كل نوع من أنواع المقطع الصرفي الذي يتغير وفقا للسياق الذي جاء فيه دون أن يتغير معناه.

مراجع

صرف
مصطلحات لغويات
وحدات صرفية

وحدة بنيوية


Folgend die Ergebnisse und Platzierungen bei den Commonwealth Games 2006 im Badminton-Herreneinzel.

Ergebnisse

1. Runde
  Rahul Rampersad –  Omar Zeeshan 0-2
  Édouard Clarisse –  Philippe Bourret 0-2
  Joe Morgan –  Alexander Sim 2-0
  Burty Molia –  Anup Sridhar 0-2
  Andrew Fairhurst –  Abraham Wogute 2-1
  Niluka Karunaratne –  Matthew Hughes 2-0
  Garron Palmer –  Aaron Tan Wei Kiat 0-2
  Paul Le Tocq –  Fred Gituku 2-0
  Richard Vaughan –  Hendra Wijaya 0-2
  Chameera Kumarapperuma –  Ghee Ming Fong 2-0
  Charles Darron –  Stephan Beeharry 1-2
  Clive Dunford –  Steve Malcouzane 0-2
  Chris Dednam –  Deeneshsing Baboolall 2-0
  Edwin Ekiring –  Dinuka Karunaratne 0-2
  Andrew Dabeka –  Anil Seepaul 2-0
  Wajid Ali Chaudhry –  Martyn Lewis 2-1

2. Runde
  Lee Chong Wei –  Dorian James 2-0
  Omar Zeeshan –  Philippe Bourret 0-2
  Geoffrey Bellingham –  Gavin Carter 2-0
  Joe Morgan –  Anup Sridhar 0-2
  Bobby Milroy –  Georgie Cupidon 2-0
  Andrew Fairhurst –  Niluka Karunaratne 0-2
  Aamir Ghaffar –  Kerwyn Pantin 2-0
  Aaron Tan Wei Kiat –  Paul Le Tocq 2-1
  Hendra Wijaya –  Chameera Kumarapperuma 2-0
  Eli Mambwe –  John Moody 0-2
  Stephan Beeharry –  Steve Malcouzane 2-0
  Matthew John Wilkinson –  Chetan Anand 0-2
  Chris Dednam –  Dinuka Karunaratne 0-2
  Charles Pyne –  Lee Yen Hui Kendrick 0-2
  Andrew Dabeka –  Wajid Ali Chaudhry 2-0
  Stuart Brehaut –  Wong Choong Hann 0-2

Endrunde

Endstand

Weblinks
 Medaillengewinner der Commonwealth Games
 thecgf.com

Badminton
2006
Badminton 2006
Badmintonwettbewerb in Melbourne

Commonwealth Games 2006/Badminton (Herreneinzel)


Håkan Per Loob (født 3. juli 1960 i Visby, Sverige) er en svensk tidligere ishockeyspiller, og olympisk guldvinder med Sveriges landshold.

Bergqvist spillede på klubplan størstedelen af sin karriere i hjemlandet hos hockeyligaklubben Färjestad. Han tilbragte også seks år i den nordamerikanske NHL-liga hos Calgary Flames. Han vandt Stanley Cup-titlen med klubben i 1989.

Med det svenske landshold vandt Loob guld ved OL 1994 i Lillehammer. Derudover blev det til guld ved både VM 1987 i Østrig og  ved VM 1991 i Finland.

OL-medaljer
 1994:  Guld

VM-medaljer
 1987:  Guld
 1991:  Guld
 1990:  Sølv

Referencer

Eksterne henvisninger

Ishockeyspillere fra Sverige
NHL-spillere
Deltagere for Sverige ved vinter-OL 1994
Olympiske mestre fra Sverige
Personer fra Visby

Håkan Loob


August Batzem (* 26. August 1889 in Köln; † 29. Januar 1976 ebenda) war ein rheinischer Volkssänger (Tenor) und Karnevalist.

Leben
Der Sohn eines Versandmeisters stand mit 17 Jahren zum ersten Mal als Alleinunterhalter auf der Bühne. Fortan wirkte er als Stimmungssänger und Unterhaltungskünstler an zahlreichen Varietés und im Karneval. 1925 kam es zu einer dauerhaften engen Zusammenarbeit mit Willi Ostermann. Batzem hatte viele Ostermann-Lieder im Repertoire, begann dann aber auch, eigene Lieder zu schreiben. So entstanden zahlreiche Karnevalslieder, die zum Teil noch heute im Kölner Liedgut verankert sind. Zu den von ihm mit Text und Musik verfassten Werken gehören Lieder wie Ich bin der Pötze Fuß, Mer fahre in die Alpe, Heute woll'n wir uns amüsieren oder Annemarie.

In den Zwanzigerjahren begann zusätzlich zur Bühnenkarriere auch eine erfolgreiche Zeit als Plattensänger und Rundfunkkünstler, mit der er weit über Köln hinaus bekannt wurde. Eine Diskografie listet insgesamt rund 250 Aufnahmen mit Batzem auf, wobei er auf dem Plattenlabel oft als "rheinischer Volkssänger" oder "Tenor, Köln a. Rh." bezeichnet wurde. Mehrfach spielte er die Lieder in Begleitung des Orchesters Paul Godwin ein. Bekannte Schellackplatten sind unter anderen Da drunten im Tale am rauschenden Bach, Die Abreise, Nach meiner Heimat zieht's mich wieder, Müde kehrt der Wandersmann zurück, Wo mag er sein, wo mag er bleiben und Es ging ein Mädchen wohl auf ein Schiff. Einige seiner Lieder sind noch heute als MP3-Download zu kaufen.

Auch nach dem Zweiten Weltkrieg trat Batzem im Kölner Karneval und gelegentlich auch im Fernsehen auf. Er beendete seine Bühnenlaufbahn nicht wie geplant mit Vollendung des 70. Lebensjahres, sondern erst 1969 aufgrund einer schweren Krankheit.

August Batzem hatte trotz aller Erfolge noch einen bürgerlichen Beruf er war als Betriebsbeamter und Kameralist (wahrscheinlich im Öffentlichen Dienst) angestellt. Zum 1. April 1933 trat er NSDAP bei (Mitgliedsnummer 1.760.077). Auf seine künstlerische Arbeit hatte dies – im Gegensatz zu einigen anderen Kölner Karnevalssängern – wohl keine Auswirkungen.

Batzems Grabstätte befindet sich auf dem Kölner Südfriedhof (Flur 20).

Tondokumente (Auswahl)

 Homocord
 Ho 4-2443 (M 19 561) Dä Klein dä müss een Nüggel han (W. Ostermann) / (M 19 562) Rheinlandmädel (W. Ostermann)
 Ho 4-2444 (M 19 563) Wenn du eine Schwiegermutter hast (W. Ostermann) / (M 19 564) Es gibt nur einen deutschen Rhein! (W.Ostermann)
 Ho 4-2775 (M 20 396) Rheinisches Trinklied (Maass) / (M 20 397) Herrlicher Wein (Wirts – Schievelbusch)

 Odeon
 O-11 295 (Be 9137) Wo die Drossel hat geschlagen. Volkslied / (Be 9138) Von der Wanderschaft zurück (Röhm – Franke)
 O-29 021 (Be 15 468) Mer fahre in de Alpe (Aug. Batzem)
 O-29 023 (Be 15 579) Wat willst du schon in Malaga? (Aug. Batzem)

 Beka
 B.6875 (37 984) Et Bützgriesche (Gerh. Ebeler)
 B.6876 (37 980) Dä Köbes un sin Nies, die han ald wedder en Knies (Gerh. Ebeler)
 B.6878 (37 981) Am Rhein beim Wein da wohnt der Liebe Glück (Gerh. Ebeler)

 Grammophon
 22 858 (1738 BH-III) Der treue Hussar (H. Frantzen)
 23 110 (1359 1/2 BN) Die Abreise (Morgen will mein Schatz verreisen) (K. Schauß)
 23 681 (1367 1/2 BT) Heute Abend wird ein Seitensprung gemacht! (Ebeler – Otten)
 23 858 (1360 BN) Waldeslust (Fr. Hannemann)

 Electrola
 E.H. 846 (BLR 4013) Rhein, Wein und Mädgelein (Ebeler – Otten) – März 1928
 E.G. 847 (BLR 4012) Ein rheinisches Mädchen beim rheinischen Wein (Hoppe – Mertens) – März 1928
 E.G. 887 (BLR 4091) Elslein von Caub (Filke – Sartori) / (BLR 4095) Grüß mir das blond Kind vom Rhein (Heiser) – Mai 1928
 E.G.2081 (BD 9043) Wo mag er sein, wo mag er bleiben? Volkslied  /  (BD 9033) Es ging ein Mädchen wohl auf ein Schiff. Volkslied – September 1930
 E.G.2098 (BD 9034) Müde kehrt ein Wandersmann zurück. Volkslied – September 1930
 E.G.2099 (BD 9044) Nach meiner Heimat zieht's mich wieder (Mandt – Frantzen) – September 1930

 Ultraphon
 A 243 (10 362) Rötsch mer jet (W. Ostermann) – Oktober 1929
 A 257 (10 476) Mer han noch Stimmung in d'r Bud' (Gerhard Ebeler) – November 1929
 A 258 (10 469) Nä, ich mag dich nit mie (W. Ostermann)- November 1929

 Elite Special
 80 122 (ED 1057) Ach bleib doch noch was hier (Batzem) / Et Vögelche fleut (Batzem), 1954

Wiederveröffentlichungen
a) auf CD
 CD "Frivole Lieder" enthält als track 14  "Heute Abend wird ein Seitensprung gemacht" : August Batzem mit Orchester.
 CD  "Hilfe mein Geld ist weg !" enthält als track 12  "Kinder laßt den Mut nicht sinken" : August Batzem mit Orchester.
 CD  "Kölsche Evergreens 32: Jetz weede ahl Krätzcher geresse" enthält als track 5  "Adelheid!" –  track 8 "Ich han 'ne neue Papa"  – track  11 "Marieche, Marieche, hör op mich!" : August Batzem mit Orchesterbegleitung.
 CD-Box "Dat singende un klingende Kölle" 4 CDs, Label: Carl, Bestellnummer: 8759500, Erscheinungstermin: 11. November 1998. Enthält:
 Auf CD 1: track 5 August Batzem:  Loss Mer Noch E Gläsche Schlupp , track 9 August Batzem:  Glücklich Ist, Wer Lacht Und Singt , track 16 August Batzem:  E Kölsch Drinkleed , track 20 August Batzem:  Am Rhein Beim Wein, Da Wohnt Der Liebe...
 Auf CD 2, track 3 August Batzem:  M'r Sieht, Dat Du 'Ne Liebe Gute Papa hass ',  track 6 August Batzem:  Trinken Und Lachen,  track 19 August Batzem:  Marieche, Marieche, Hör Op Mich!
 Auf CD 3, track 11 August Batzem:  Adelheid!
 Auf CD 4, track 8 August Batzem:  Ich Han 'Ne Neue Papa

b) auf Youtube:
 "Ober! Schnell noch eine Runde her" – Marschlied (Willi Ostermann) August Batzem, Tenor mit Paul-Godwin-Ensemble.  Grammophon 21 910 (Matr. 918 BH -IV) – 1928
 Ich küsse dich. Altes Volkslied (Bearb. v. Blumenberg). August Batzem, Tenor – Köln am Rhein, mit Orchesterbegleitung. Grammophon 22 730 (Matr. 1742 BH) – 1930
 "Die Abreise" (Morgen will mein Schatz abreisen) – Lied (Karl Schauß).
August Batzem, Tenor – Köln am Rhein, mit Männer-Quartett und Paul Godwin Künstler-Ensemble. Grammophon 23 110 (Matr. 1359 1/2 BN -III)
 Ist die erste Flasche leer. Stimmungslied (E.Neubach und F.Schwarz), gesungen von August Batzem mit Orchesterbegleitung. Homocord-Electro 4-3193 (T.C.1503)
 Nach Hause geh'n wir nicht! Stimmungswalzer-Lied (I.Reckmann und F. Schwarz), gesungen von August Batzem mit Orchesterbegleitung. Homocord-Electro 4-3193 (T.C.1504) – 1929
 Mer fahre in de Alpe (Aug. Batzem) gesungen von August Batzem.  Odeon O-29 021 (Be 15 468) – 1953

Abbildungen
 Etikett von Homocord 4-2444 August Batzem – Wenn du eine Schwiegermutter hast (A 6.12.27)
 Etikett von Homocord 4-2775 August Batzem – Rheinisches Trinklied / Herrlicher Wein (A 5.9.28)
 Etikett von Grammophon 22 730 August Batzem – Waldeslust
 Etikett von Electrola E.G.847 August Batzem mit Marek Weber-Orchester – Ein rheinisches Mädchen beim rheinischen Wein

Weblinks

Einzelnachweise

Deutscher
Volkssänger
Tenor
NSDAP-Mitglied
Geboren 1889
Gestorben 1976
Mann

August Batzem


Klaus von Fersen (* 29. März 1931) ist ein ehemaliger deutscher Ruderer. Er war in den 1950er Jahren der erfolgreichste deutsche Ruderer im Einer.

Klaus von Fersen begann seine Karriere beim Ratzeburger Ruderclub unter Trainer Karl Adam. 1955 gewann von Fersen die Deutschen Meistertitel im Einer und im Doppelzweier, letzteren zusammen mit Manfred Rulffs. 1956 wiederholte von Fersen seinen Meisterschaftssieg im Einer. Bei den Ruder-Europameisterschaften 1956 belegte er den zweiten Platz hinter Wjatscheslaw Iwanow. Danach wurde von Fersen für die gesamtdeutsche Mannschaft für die Olympischen Spiele 1956 in Melbourne nominiert; dort schied von Fersen im Halbfinale aus.

Von 1957 bis 1959 startete Klaus von Fersen für den Ruderclub Germania Düsseldorf 1904. Klaus von Fersen wurde in diesen drei Jahren jeweils Deutscher Meister im Einer und Zweiter bei den Europameisterschaften, 1957 und 1958 hinter dem Australier Stuart MacKenzie, 1959 hinter Wjatscheslaw Iwanow. 1960 ruderte Klaus von Fersen für ETuF Essen und gewann seinen sechsten Deutschen Meistertitel im Einer in Folge. Bei der Ausscheidungsregatta für die Olympischen Spiele in Rom unterlag er dem Ostberliner Achim Hill.

Für seine sportlichen Erfolge erhielt er am 19. April 1958 das Silberne Lorbeerblatt.

Weblinks

 Deutsche Meister im Einer
 Deutsche Meister im Doppelzweier
 Deutsche Erfolge bei Europameisterschaften

Einzelnachweise

Ruderer (Deutschland)
Olympiateilnehmer (Deutschland)
Teilnehmer der Olympischen Sommerspiele 1956
Deutscher Meister (Rudern)
Träger des Silbernen Lorbeerblattes
Sportler (ETuF Essen)
Sportler (Ratzeburg)
Klaus
Deutscher
Geboren 1931
Mann

Klaus von Fersen


Bijenale slikarstva je umjetnička manifestacija u Hrvatskoj.

Povijest
Pokrenulo ga je Hrvatsko društvo likovnih umjetnika 2011. godine. Zamisao osnivača bila je predstaviti trenutačno stanje hrvatske slikarske pozornice izložbom koja predstavlja širok presjek likovnog stvarateljstva naraštaja koje ju aktivno oblikuju. Uz to bijenale prati razvitak i trenutačne dosege hrvatskog slikarstva time što predstavlja prepoznatljive nastupe i autore u zadnje dvije godine. Ovako na jednom mjestu javnost upoznaje različite naraštaje, baštine i poetike pojedinačnih autora.

U okviru Bijenala ugošćuje se i izložba inozemnih autora. Koncept sastavlja gostujući kustos i njime se predstavlja presjek slikarske scene jednog europskog grada. Godine 2011. bio je I am Berliner iz Berlina, 2013. godine Vienna Calling iz Beča, godine 2015. Exporting Gdańsk iz Gdanjska, godine 2017. Extended Painting iz Praga, godine 2019. The Leipzig Connection iz Leipziga.

Izdanja
4. izdanje po rasporedu je bilo od 20. rujna 2017. do 29. listopada 2017. Izabrani su radovi 38 umjetnika i 10 pozvanih umjetnika. U dogovoru s HDLU-om Moderna galerija priredila je samostalnu izložbu istaknutog slikara Slavka Šohaja radi revaloriziranja vrijednosti i utjecaja starih majstora slikarstva na današnje stvarateljstvo. Prvi koraci decentralizacije mjesta održavanja Bijenala slikarstva bili su na ovom bijenalu. U Gradskom muzeju u Varaždinu bio je dio izložbe. Ocjenjivački sud 4. bijenala slikarstva bili su: Tomislav Buntak, Željko Marciuš, Melinda Šefčić, Robert Šimrak i Josip Zanki za predstavljanje na 4. bijenalu slikarstva. Odabrali su 38 umjetnika i pozvali 10 umjetnika. Umjetnici koje su odabrali su: Grgur Akrap, Duga Bobanović, Viktor Daldon, Fedor Fischer, Danko Friščić, Martina Grlić, Duje Jurić, Ivana Jurić, Marija Koruga, Davor Krelja i Danica Franić (Heavenly Image Corporation), Koraljka Kovač, Ivica Malčić, Mitar Matić, Andrea Musa, Monika Meglić, Vida Meić, Marina Mesar OKO, Goran Novaković, Pavle Pavlović, Lav Paripović, Lydia Patafta, Ivan Prerad, Ana Ratković Sobota, Domagoj Rogina, Mario Romoda, Damir Sobota, Miran Šabić, Stjepan Šandrk, Bojan Šumonja i Marko Jakše, Stipan Tadić, Ivana Tkalčić, Josip Tirić, Predrag Todorović, Nataša Vuković, Eugen Varzić, Matko Vekić, Marko Zeman. Autori koje su pozvali su: Spartak Dulić,  Dalibor Jelavić, Zlatko Keser, Željko Kipke,  Zoltan Novak, Igor Rončević, Đuro Seder, Robert Šimrak (Grand prix 3. Bijenala slikarstva), Miro Vuco, Anabel Zanze. Gostujuća izložba u Galeriji Bačva bila je Extended Painting iz Praga, pod kustoskim konceptom Mareka Schovánka, koja je predstavila istaknute umjetnike, koji oblikuju suvremenu prašku slikarsku scenu, a među kojima i umjetnika Jiříja Davida. Dodijelilo se dvije novčane nagrade za istaknute umjetnike: HPB Grand Prix i HPB nagrada za mladog umjetnika. Na inicijativu anonimnog filantropa, potaknutog opusom umjetnika Ive Vraneković i Vladimira Dodiga Trokuta, kao poticaj radu i produkciji mladim umjetnicima] biti dodijeljena novčana nagrada "Iva Vraneković – Vladimir Dodig Trokut: umjetnici umjetniku". Završnog tjedna bit će proglašenje i dodjela nagrada uz promoviranje kataloga.

5. izdanje po rasporedu je od 2. listopada do 8. prosinca 2019. godine. Ocjenjivački sud 5. bijenala činili su Tomislav Buntak, Danko Friščić i Zlatan Vrkljan. Odabrali su 40 umjetnika te pozvali pet umjetnika. Odabrani su Aleksandar Bezinović, Anabel Zanze, Andrej Tomić, Damir Sobota, Domagoj Rogina, Đuro Seder, Emanuela Lekić, Fedor Fischer, Gordana Meštrović, Grgur Akrap, Ivan Marković, Ivan Prerad, Jasmina Krajačić, Josip Tirić, Jurica Pušenjak, Katrin Radovani, Lea Popinjač, Luka Kušević, Maja Bachler, Marija Matić, Marko Zeman, Martina Fabijanović, Matej Pašalić, Matko Vekić, Milić Zdravko, Monika Meglić, Nataša Vuković, Nikica Jurković, Pavle Pavlović, Predrag Todorović, Radovan Kunić, Sebastijan Dračić, Sibel Latin, Stipan Tadić, Stjepan Šandrk, Tara Beata Racz, Valentina Supanz Marinić, Viktor Daldon, Zlatan Vehabović, Željka Cupek. Pozvani su Bojan Šumonja, Martina Grlić, Vatroslav Kuliš, Zoltan Novak, Željko Kipke. Gostujuću izložbu The Leipzig Connection iz Leipziga konceptirao je kustos Mark Gisbourn. Otkriva bogatu raznolikost djela zaslužnih za međunarodni status četiri generacije važnih umjetnika iz Leipziga. Zbog rastućeg izražavanja u mediju murala, nazočnog po mnoštvu javnih površina, kakvoći i društvenoj važnosti, 2019. je taj oblik slikarskog izražavanja uveden u Bijenale. Usporedno s likovnim postavom, izbor najistaknutijih recentnih murala s područja Hrvatske tj. najznačajnijih ostvarenja street arta izloženi su u Galeriji Prsten, a autori koji su predstavljeni su: Damir Sobota, Goran Rakić, Jelena Bando, Lav Paripović, Melinda Šefčić, Miron Milić, Sanja Stojković (Tifani Rubi), Slaven Lunar Kosanović, Stipan Tadić, Tomislav Lončarić (Lonac), Tomislav Buntak, Vladimir Tomić (Mosk). U popratnom programu Bijenala je u Galeriji Šira u Zagrebu u suradnji s Akademijom likovnih umjetnosti u Zagrebu prestavljeni su najistaknutiji studentski radovi kao dio popratnog programa.  Dodjeljuje se dvije novčane nagrade za istaknute umjetnike: HPB Grand Prix i HPB nagrada za mladog umjetnika. Na inicijativu anonimnog filantropa, potaknutog opusom umjetnika Ive Vraneković i Vladimira Dodiga Trokuta, kao poticaj radu i produkciji mladim umjetnicima, biti dodijeljena novčana nagrada "Iva Vraneković – Vladimir Dodig Trokut: umjetnici umjetniku". Završnog tjedna bit će proglašenje i dodjela nagrada uz promoviranje kataloga.

Izvori

Vanjske poveznice
Bijenale slikarstva

Kultura u Zagrebu
Manifestacije u Hrvatskoj
Slikarstvo

Bijenale slikarstva


Francisco Gomes (* 1965 in Atsabe, Portugiesisch-Timor) ist ein Politiker aus Osttimor. Er ist Mitglied der Partidu Liberta Povu Aileba (PLPA), die sich 2009 von der Associação Social-Democrata de Timor ASDT abspaltete. Gomes ist der Parteivorsitzende der PLPA.

2012 trat er bei den Präsidentschaftswahlen in Osttimor als Kandidat an und schied nach der ersten Runde am 17. März mit 0,76 % der Stimmen aus.

Einzelnachweise

Politiker (Osttimor)
Osttimorese
Geboren 1965
Kandidat für das Amt des Präsidenten (Osttimor)
PLPA-Mitglied
ASDT-Mitglied
Parteivorsitzender (Osttimor)
Mann

Francisco Gomes


Polypodiidae može označavati:
 Polypodiidae (Plantae), podrazred papratnjača
 Polypodiidae (Animalia), porodica u koljenu Cnidaria

Polypodiidae


Splitski akvarel, uz Malu Floramye, najpoznatija i najizvođenija opereta hrvatskog skladatelja Ive Tijardovića. Premijerno je izvedena u Splitu 5. ožujka 1928.

Radnja djela u tri čina prati dva para: Tončija koji želi vjenčati Maricu, ali njen otac to ne odobrava iz financijskih razloga te Lešandra i Perinu. Osim u splitskom Velom Varošu, radnja se odvija i u jednom bosanskom mjestu u kojem Splićani traže savjete od tzv. liječnika Salka. Glazbeni brojevi iz djela kao što su "Kućo mala" i "Tonči moj dragi Tonči" postali su dio šire kulture prekoračivši kazališne granice.

Izvori

Opereta
Hrvatsko kazalište

Spli'ski akvarel


José Antonio Domínguez Banderas (d. 10 Ağustos 1960, Málaga), İspanyol oyuncudur.

Yaşam öyküsü

İlk yılları
10 Ağustos 1960 günü dünyaya gelen Banderas'ın çocukluğu, faşist Franco'nun baskıcı rejiminin en yoğun hissedildiği yıllara rastladı. Oldukça cana yakın bir çocuk olan Antonio, gelecekte büyük bir insan olmanın hayallerini kurdu. İlk zamanlar iyi bir futbolcu olmayı planlayan Banderas, ciddi bir sakatlık geçirmesi üzerine bu sevdasından erken yaşta vazgeçmek zorunda kaldı.
Oyunculuğa olan yatkınlığını, Milos Forman'ın beğeni toplayan filmi "Hair" (1979) ile keşfeden oyuncu, ailesinin bütün itirazlarına rağmen daha 10 yaşındayken sahneye çıkmaya başladı. Arkadaşlarıyla birlikte kurduğu tiyatro topluluğuyla birlikte İspanya'yı dolaşarak sokak gösterileri yaptı. 1981 yılında Madrid'e geçtikten kısa bir süre sonra kendini ispatlama fırsatı yakalayan oyuncu, İspanya Ulusal Tiyatrosu'na girmeye hak kazandı.

Tiyatro yıllarında ünlü İspanyol yönetmen Pedro Almadovar ile tanışan oyuncu, bu yetenekli ve hırçın yönetmenle birlikte sinemaya adım attı. Almadovar'ın zekasına ve sinemaya bakışına hayran kalan oyuncu, İspanya'da yeni bir film endüstrisi kurmaya çalışan yönetmene yardımcı olmaya karar verdi. 1982 yılında yönetmenin "Labyrinth of Passion" adlı seks komedisinde rol alan Banderas, "Women on the Verge of a Nervous Breakdown" ve "Law of Desire" gibi filmlerde Almadovar ile çalışma fırsatı buldu.

Sinema kariyeri
1983 yılında film endüstrisine ilk adımını atan Banderas, 1990 yılında Almadovar'ın "Tie Me Up! Tie Me Down!" adlı filminde bir porno yıldızını kaçıran ve kendisine âşık olana kadar onu yatakta bağlı tutan karizmatik bir akıl hastasını canlandırdı. Bu filmin ardından rotasını Hollywood'a çeviren oyuncu, Arne Glimcher'in Pulitzer ödüllü bir romandan uyarladığı "The Mambo Kings" adlı filmde rol aldı. Henüz çok genç ve tecrübesiz olan Banderas, bu filmde oynayabilmek için Berlitz Okulu'nda eğitim alarak İngilizcesini düzeltti.

1993 yılında başrollerinde Tom Hanks ve Denzel Washington'ın yer aldığı "Philedelphia" adlı filmde AIDS'e yakalanan sevgilisine moral vermeye çalışan bir eşcinseli canlandırdı. Daha önce Almadovar'ın "Law of Desire" gibi filmlerinde eşcinsel karakterleri canlandıran Banderas, Jonathan Demme'nin bu filminde hiç zorlanmadı. Karmaşık karakterleri oynamaktan büyük zevk alan oyuncu, sırasıyla Jeremy Irons, Meryl Streep ve Glenn Close gibi oyuncuların yer aldığı "The House of the Spirits" (1993), Neil Jordan'ın "Interview With the Vampire", Salma Hayek'li "Desperado" (1995) adlı filmlerle üne kavuştu. Sylvester Stallone ile birlikte oynadığı "Assasins"(1995) adlı filmde acımasız profesyonel bir katili canlandıran oyuncu, oynadığı her rolü başarıyla ekrana yansıttı.

1995 yılında "Two Much" adlı filmde birlikte rol aldığı Melanie Griffith'e âşık olan oyuncu, sekiz yıllık eşi Ana Leza'dan boşandı ve bir yıl sonra Griffith ile evlendi. Kariyerindeki tek müzikal film olan "Evita"da Madonna ile birlikte oynayan oyuncu, 1998 yılında Catherine Zeta-Jones ile birlikte "The Mask of Zorro" adlı ticari filmde oynadı. 1999 yılında, Michael Crichton'ın X. yüzyılda insan yiyen canavarları konu alan "Eaters of the Dead" adlı romanından uyarlanan "The 13th Warrior" adlı filmde başrol oynadı.

Olgunluk yılları
Aynı yıl ilk yönetmenlik denemesine imza atan oyuncu, Griffith'in başrol oynadığı "Crazy in Alabama"yi çekti. Bu filmin ardından Woody Harrelson ile birlikte Rod Shelton'ın "Play it to the Bone" adlı boks konulu filminde oynadı. 2000 yılı içerisinde, kızıl gerdanlı İncil müjdecisi ile seri cinayetler işleyen bir katilin maceralarını konu alan "The White River Kid" adlı filmde başrol oynayan oyuncu, aynı yıl, başka bir dünyada akıl dolu bir yaşamın sürdüğüne dair izler bulan bir dil bilimciyi canlandırdığı "The Sparrow" adlı filmde rol aldı.

Yakışıklı oyuncu Banderas çocuk filmi olan ve ilk filmi 2001 de çekilen Spy Kids serisinde rol aldı ardından birçok filmde rol aldı ama çocukları unutmadı ve Shrek animasyon filminde Çizmeli Kedi rolünü seslendirdi ve büyük beğeni topladı bir kez daha. Banderas'ın rol aldığı ve yayımlanan en son film ise Annemin Yeni Sevgilisi oldu ve bu filmde gizli bir ajan rolünü üstlendi. Hâlen Pedro Almodovar'ın yeni filmi La Piel que Habito'nun (İçinde Yaşadığım Deri) çekimlerine devam etmektedir.

Filmografi

Broadway üzerinde Müzikaller

Kaynakça

Dış bağlantılar

  Sinemalar.com profili

1960 doğumlular

20. yüzyılda İspanyollar
21. yüzyılda İspanyollar
İspanyol erkek sinema oyuncuları
GLAAD Medya Ödülü sahipleri
Yaşayan insanlar
Goya Ödülü sahipleri
20. yüzyılda İspanyol erkek oyuncular
21. yüzyılda İspanyol erkek oyuncular
Avrupa Film Ödülleri En İyi Erkek Oyuncu Ödülü sahipleri
New York Film Eleştirmenleri Birliği Ödülü sahipleri
New York Film Eleştirmenleri Birliği En İyi Erkek Oyuncu Ödülü sahipleri
Cannes Film Festivali En İyi Erkek Oyuncu Ödülü sahipleri
En İyi Erkek Oyuncu Goya Ödülü sahipleri

Antonio Banderas


සන්නිවේදන කුසලතා,නිර්මාණාත්මක කුසලතා,පරිඝනක කුසලතා,ගණනය කිරීමේ කුසලතා,අභිපේරණ කුසලතා,නායකත්ව කුසලතා,තීරණ ගැනීමේ කුසලතා.

කළමනාකරණ කුසලතා


Stort sølvkræ eller ovnfisk  (Thermobia domestica) er et lille insekt, som hører til insektordenen sølvkræ (Zygentoma) og nært beslægtet med Sølvfisk, men er ca. dobbelt så stor (2 cm) som denne. Hvor sølvfisken trives i fugtigt miljø, foretrækker ovnfisk tørre og varme steder. Den er grålig med mørke pletter.

Kilder
 Danmarks JordbrugsForskning – Sølvkræ
 Silverfish and Firebrats
 The bristletails

Referencer

Sølvkræ

Stort sølvkræ


Chance 2000 war eine deutsche Kleinpartei, die im März 1998 von Christoph Schlingensief gegründet wurde.

Geschichte
Vor der Parteigründung gründete Schlingensief mit einigen anderen Personen, unter anderem Harald Schmidt und Alfred Biolek, den Verein Chance 2000 e. V., der den "Unsichtbaren [der] Gesellschaft" beim Versuch, sich als unabhängige Wahlkreiskandidaten aufzustellen, helfen sollte. Die Gründung der Partei fand am 13. März 1998 in einem Zirkuszelt auf dem Volksbühnengelände im Prater statt. Der Oberstaatsanwalt Dietrich Kuhlbrodt setzte die Gründung juristisch durch. Insgesamt gab es 312 Gründungsmitglieder. Die Partei war zunächst auch unter dem Namen Partei der letzten Chance mit dem Slogan "Scheitern als Chance" bekannt. Der Ansatz der Partei war die Möglichkeit jeder Person, sich mit der Namenskombination "Chance Müller" oder "Müller Chance" als Direktkandidat aufzustellen und somit selber zu wählen, sobald er 2000 Unterschriften von Wahlberechtigten seines Wahlkreises gesammelt hatte. Nach Angaben Schlingensiefs hatte die Partei im Juni 1998 etwa 16.000 Mitglieder, ein Artikel der Welt vom 24. August 1998 sprach von "annähernd 1000 Mitglieder[n]" und "30.000 Sympathisanten".  Insgesamt hatte die Partei elf Landesverbände in Nordrhein-Westfalen (Landesvorsitzender war hier der Filmemacher Detlev F. Neufert), Hamburg, Bremen, Bayern, Brandenburg, Baden-Württemberg, Sachsen, Hessen, Niedersachsen, Mecklenburg-Vorpommern und Schleswig-Holstein. Im Juli 1998 wurde die Partei für die Bundestagswahl 1998 zugelassen, bei welcher die Partei 0,007 % der Erststimmen (3.206 Stimmen) und 0,058 % der Zweitstimmen (28.566 Stimmen) erhielt.

1998 wurde ein Buch mit dem Titel Chance 2000: Wähle Dich selbst bei Kiepenheuer & Witsch veröffentlicht, bei dem Christoph Schlingensief und Carl Hegemann als Autoren agierten. Der Soziologe Niklas Luhmann unterschrieb nach Angaben der Partei eine Unterstützerliste.

Trotz einer Spende von Wolfgang Joop von 190.000 DM häufte die Partei im Zuge der Bundestagswahl zwischen 90.000 und 120.000 DM Schulden an, woraufhin Schlingensief den Verkauf der Partei ankündigte. Bundeswahlleiter Johann Hahlen reagierte darauf mit der Äußerung "Die Gesetze lassen eine Veräußerung nicht zu." Nach der Gründung einer Gesellschaft bürgerlichen Rechts namens Chance 2000 International, zu deren sieben Teilhabern unter anderem Schlingensief, drei Independent-Labels und Tom Tykwer gehören, wurden die Schulden von dieser übernommen.

Der letzte Bundesvorstand wurde am 28. Oktober 1999 gewählt, hierbei waren die Vorsitzenden Alexander Karschnia, Matthias Riedel und Herbert Rusche. Zusätzlich gab es 6 Beisitzer. Schlingensief wurde als Ehrenvorsitzender genannt. Im Dezember 2000 erschienen Berichte, die nach dementsprechenden Äußerungen Schlingensiefs über eine mögliche "Neuauflage" der Partei spekulierten. Dabei gab Schlingensief auch bekannt, er habe "erst vor einigen Tagen die letzte Mark [der Chance-2000-Schulden] zurückgezahlt".

Aktionen
Chance 2000 verband politische Forderungen mit künstlerischen Aktionen. Die Gründung der Partei wurde als Wahlkampfzirkus '98 bezeichnet, wobei Schlingensief in Zirkusuniform auftrat und artistische Trapeznummern und Tierdressur Inhalte der Veranstaltung waren. Für die Aktion Baden im Wolfgangsee lud Schlingensief sechs Millionen Arbeitslose zum Baden im Wolfgangsee ein, an dessen Ufer Helmut Kohls Ferienhaus in Sankt Gilgen stand. Ziel der Aktion war eine Erhöhung des Wasserspiegels, so dass Kohls Ferienhaus überflutet wird. Während Schlingensief einen Anstieg des Pegels um zwei Meter ankündigte, wies ein Experte darauf hin, dass das von den Menschen verdrängte Wasser einfach abfließen werde. Den Arbeitslosen wurden Freikarten für die Salzburger Festspiele versprochen, ein logistisches Konzept gab es nicht. Die Aktion erzeugte große Aufmerksamkeit, die Teilnahme daran war jedoch gering. Insgesamt nahmen deutlich weniger als 100 Personen an der Aktion teil.

Parteiprogramm
In ihrem Parteiprogramm nennt die Partei die Wiedereinsetzung des "Volk[s] in seiner Gesamtheit" als "Souverän des Staates" als Hauptziel. Dabei richtet sie sich besonders an "alle[] […], die sich von der herrschenden Gesellschaft erniedrigt, entrechtet und beleidigt fühlen" und nennt speziell "Behinderte[], Sozialhilfeempfänger[], […] Ausgegrenzte[] und Außenseiter[]". Sie bezeichnet sich als "Nichtwählerpartei" und versucht den "um sich greifenden Fatalismus", sowie die "grassierende Politikverdrossenheit" mit "gemeinsame[r] soziale[r] und politische[r] Sensibilisierung und Mobilisierung der Nichtwähler" zu bekämpfen. Die Partei offeriere "Hilfe zur Selbsthilfe" um einen "Artikulationsprozeß in Gang zu bringen". Zudem wird die Forderung "Politik muß kunstvoller werden" erhoben.

Angelehnt an die Parole Wir sind das Volk vertrat die Partei die Aussage Wir sind jeder ein Volk!, was darin begründet lag, dass jede Person als ein Volk gezählt wurde, also im Sinne einer Maßeinheit. Eine zentrale Forderung bestand darin, dass Arbeitslosigkeit als Beruf anerkannt werden solle.

Dokumentarfilm
Am 7. September 2017 hatte die Dokumentation Chance 2000 – Abschied von Deutschland von Kathrin Krottenthaler und Frieder Schlaich einen bundesweiten Kinostart.

Literatur

 Finke, Johannes / Wulff, Matthias: Chance 2000: die Dokumentation. Phänomen, Materialien, Chronologie, 1999.

Weblinks

 Chance 2000 auf der Website von Christoph Schlingensief
 Benjamin von Stuckrad-Barre: Interview mit Christoph Schlingensief

Einzelnachweise

Historische Partei (Deutschland)
Kunstprojekt
Gegründet 1998
Christoph Schlingensief

Chance 2000