QFD -Desfășurarea funcției calității (în , în ) reprezintă un instrument de planificare a calității produselor sau serviciilor care, în esență, constă dintr-o serie de matrice legate reciproc, ce identifică și traduc cerințele/dorințele clienților în specificații tehnice pentru proiectarea produselor/serviciilor și a producției acestora. Profesorul japonez , creatorul acestei metode a formulat următoarea definiție: "QFD este o metodă pentru transformarea cerințelor calitative  ale clienților (calităților) în parametri cantitativi pentru a desfășura funcțiunile care formează calitatea și pentru a desfășura metode pentru realizarea calității în proiectare în subsistemele și piesele componente și, în final, în elementele specifice ale procesului de fabricație." Într-o lucrare din 1980 , Yoji Akao precizează că "QFD este o metodă de asigurare a calității în proiect, în timp ce produsul este încă în stadiul de proiect."

Metoda QFD a fost concepută de Yoji Akao în 1966 și a fost introdusă pentru prima dată în Japonia, în 1972, la firma Mitsubishi Heavy Industries - Kobe Shipyard, la proiectarea unui super-petrolier; firma Toyota a adoptat această metodologie cinci ani mai târziu în procesul de dezvoltare a produselor, iar în 1978 profesorii Akao și Mizuno au sistematizat ideile și conceptele de bază ale QFD, care sunt utilizate în industria japoneză până în prezent.

Este de menționat că termenul Deployment din l. engleză este o traducere imprecisă a termenului japonez Ten kai.

Conform QFD Institute, metoda QFD poate fi folosită atât pentru produse tangibile cât și pentru servicii ne-tangibile, incluzând bunuri fabricate, industria serviciilor, produse software, proiecte IT, dezvoltarea proceselor de afaceri, guvernare, îngrijirea sănătății, inițiative de mediu și multe alte aplicații.

Procesul de introducere a QFD

Metoda QFD cuprinde un flux continuu de informații, pornind de la cerințele clienților până la elementele specifice de operare ale procesului de fabricație/producție.

Introducerea QFD implică (într-o abordare simplificată) următorii pași:

 Declararea obiectivelor: se identifică cerințele clienților și scopul echipei QFD;

 Identificarea caracteristicilor de calitate ale produsului, dorite de clienți (componente ale vectorului CE ? (the WHATS));

 Identificarea căilor de satisfacere a componentelor vectorului CE (prin enunțarea componentelor vectorului CUM (the HOWS)).

Pentru a asigura ca dorințele clienților să fie desfășurate pe tot parcursul procesului de proiectare a produsului este esențial ca procesul să se bazeze pe punctul de vedere al clienților. Imaginea grafică a metodei QFD este așa-numita "casa calității" (în ). Matricea Casa calității traduce cerințele clienților bazate pe cercetări de marketing și date de benchmarking într-un număr adecvat de ținte de proiectare care trebuie să fie satisfăcute în proiectul noului produs.

Există multe forme ale "Casei calității", însă posibilitatea de a fi adaptată la necesitățile unei probleme particulare o fac un instrument foarte puternic și sigur pentru utilizare. Imaginea grafică a "Casei calității" conține mai multe "camere" pentru diferiții pași ai procedurii QFD precum și o matrice de tip "acoperiș" (de formă triunghiulară), completată cu corelațiile tehnice dintre caracteristici.

Formatul general al "Casei calității" este alcătuit din următoarele componente majore care includ:

 cerințele clienților;

 caracteristicile tehnice măsurabile ale produsului și relevante pentru aceste cerințe;

 o matrice de planificare;

 o matrice de relații;

 o matrice de corelații tehnice (așa-numitul "acoperiș");

 o secțiune a priorităților tehnice și țintelor.

Componentele "Casei calității"

Formarea "Casei calității" începe cu determinarea, clarificarea și specificarea necesităților clienților.

Specificarea cerințelor clienților

Primul pas al procesului QFD include desfășurarea cerințelor calitative ale clienților, în limbajul clienților (în ). Aceste opinii tind să fie subiective, calitative și ne-tehnice. De aceea, este important să se traducă aceste dorințe în anumite valori tangibile care pot fi transformate în specificații de proiectare. Echipa QFD stabilește ponderi care reprezintă importanța relativă a fiecărei cerințe a clienților, din perspectiva acestora. Suma ponderilor va fi 100%. În imaginea alăturată a "Casei calității", aceste ponderi sunt înscrise în coloana Customer importance. Cerințele clienților devin linii în matricea centrală a "Casei calității".

Caracteristici tehnice relevante

Următorul pas al procesului QFD constă în traducerea cerințelor/dorințelor clienților în limbajul tehnic, mai cantitativ, al întreprinderii. Este important ca echipa multifuncțională QFD să răspundă CUM trebuie să fie satisfăcute necesitățile clienților, anterior identificate și în acest scop sunt precizate caracteristici tehnice măsurabile (parametri de proiectare) ale produsului.

Matricea de planificare

Scopul principal al acestei matrice este de a compara cât de bine echipa QFD proprie satisface cerințele clienților, în comparație cu concurenții săi. Matricea de planificare evidențiază importanța ponderată a fiecărei cerințe pe care echipa QFD și concurenții încearcă să o satisfacă. Sunt acordate note (evaluări sau punctaje) ale clienților, de obicei de la 1 până la 5, pentru fiecare întreprindere și fiecare cerință. Evaluările/percepțiile clienților sunt combinate cu performanța ponderată a fiecărei cerințe, pentru a produce măsura generală a performanțelor întreprinderilor.

Matricea relațiilor
În această matrice, echipa QFD stabilește conexiunile ( legăturile potențiale) dintre cerințele clienților pentru produs și măsurile de performanță destinate pentru a îmbunătăți produsul. O măsură a a performanței este o măsură tehnică care evaluează performanța produsului în privința calității cerute. În această zonă a "Casei calității", echipa de proiectanți verifică și îmbunătățește fidelitatea traducerii cerințelor, stabilind dacă există o relație potențială între fiecare cerință elementară a clienților și fiecare caracteristică tehnică de performanță a produsului. Matricea va avea cel puțin o măsură de performanță pentru fiecare cerință de calitate, cerută.

Intensitatea relațiilor dintre cerințele clienților și caracteristicile tehnice este reprezentată prin simboluri care indică: o relație puternică, o relație medie, o relație slabă. Dacă nu există o relație evidentă între perechi de caracteristici, în matrice este alocată valoarea zero.

Matricea de corelații tehnice

Măsurile de performanță în proiectele existente pot deseori intra în conflict unele cu altele. Matricea de corelații tehnice (mai frecvent denumită Acoperișul) este utilizată pentru a ajuta la dezvoltarea relațiilor dintre cerințele clienților și cerințele tehnice pentru produs. Pentru a reprezenta ce tip de influențe/relații au cerințele tehnice de proiectare unele față de altele, în matrice se folosesc simboluri pentru corelații: puternic pozitivă, pozitivă, negativă, puternic negativă. Această identificare a corelațiilor tehnice între caracteristici permite ca proiectarea să rezolve unele conflicte inerente.

Matricea priorităților tehnice și țintelor

Matricea utilizează itemuri specifice pentru a înregistra prioritățile alocate cerințelor tehnice. Rezultatul final al matricei este un set de valori-țintă pentru fiecare cerință tehnică de satisfăcut în noul proiect.

Caracteristicile de calitate cu prioritate ridicată indică faptul că acestea vor oferi valoare mare pentru clienți. O pondere ridicată a caracteristicilor de calitate indică relații puternice cu itemurile de calitate cerute, cu prioritate ridicată.

Note

Lectură suplimentară
John R. Hauser, Don Clausing, The House of Quality. În: Harvard Business Review, May 1988. online

Calitate
Managementul produselor
Teoria deciziei

Desfășurarea funcției calității


علي باباجان  (9 أكتوبر 1967 - )، وزير الاقتصاد التركي السابق. قبل أن يتولى وزارة الاقتصاد كان وزيراً للخارجية وذلك من 29 أغسطس 2007 وذلك بعد إعادة انتخاب رجب طيب أردوغان رئيساً للوزراء وظل وزيراً للخارجية حتى 1 مايو 2009، كما إنه كان المفاوض في ملف انضمام تركيا للاتحاد الأوروبي. وقبلها كان وزيراً للشؤون الاقتصادية وذلك منذ تسلم حزب العدالة والتنمية للحكم في نوفمبر 2002.

تعليمه
تخرج من كلية تيد في أنقرة عام 1985، درس في جامعة الشرق الأوسط التقنية في أنقرة 1989 وحصل على البكالوريوس في الهندسة الصناعية، ذهب إلى الولايات المتحدة بمنحة من مؤسسة فولبرايت لإكمال دراسته، وفي عام 1992 حصل على درجة الماجستير في إدارة الأعمال من معهد كيلوغ للإدارة في جامعة نورث في ولاية إلينوي.

حياته السياسية
دخل السياسة في عام 2002 بوصفه أحد مؤسسي حزب العدالة والتنمية وعضو مجلس الإدارة فيه، ثم انتخب عضوا في مجلس النواب عن مدينة أنقرة في 3 نوفمبر 2002 ، و عين وزيراً للشؤون الاقتصادية في 18 نوفمبر 2002 ، وكان أصغر عضو في مجلس الوزراء وعمره 35 سنة.
وساهم في إصلاح الوضع الاقتصادي في تركيا محققاً الانتعاش الاقتصادي بعد سنتين من مباشرة عمله بعد سنوات من الأزمات الاقتصادية التي عانتها الدولة، وحاول دائماً الابتعاد عن الساحة السياسية والتركيز على الإصلاح الاقتصادي. وفي 24 مايو 2005 أعلن رجب طيب أردوغان تعيينه في منصب كبير المفاوضين في محادثات انضمام تركيا للاتحاد الأوروبي. كما حضر العديد من الاجتماعات الدولية بما فيها منتدى دافوس في سويسرا.
أنسحب من الحياة السياسية أثر خلافه مع قيادة حزب العدالة والتنمية والرئيس رجب طيب أردوغان حول التعديلات الدستورية لتحويل النظام البرلماني  إلى نظام رئاسي وتم قبول أستقالته من قيادة حزب العدالة والتنمية في الثامن من يوليو 2019

حزب الديمقراطية والتقدم ((ديفا))
أعلن السيد علي باباجان تأسيس حزب الديمقراطية والتقدم (ديفا) في التاسع من مارس/أذار 2020 رفقة عدد من أعضاء حزب العدالة والتنمية السابقيين منهم وزير العدل السابق سعد الله أرغين ووزير العلوم والصناعة التركي السابق نهاد إرغون
وأنتخب السيد علي باباجان رئيساً للحزب بالأجماع وذلك في المؤتمر التأسيسي للحزب الجديد.
وتعهد السيد علي باباجان أن أحدى أهداف حزبه الجديد الوصول إلى السلطة والعودة بالحياة السياسية إلى  النظام البرلماني  وحل المشكلة الكردية ومشكلة اللأجئين وفي الجانب الاقتصادي يعتنق الحزب الليبرالية الاقتصادية واقتصاد السوق .
وفي 13 فبراير / شباط 2022 أنضم السيد علي باباجان بأسم حزبه إلى تحالف  الطاولة السداسية وهو تحالف معارض لحزب العدالة والتنمية ويتكون من ستة أحزاب تركية تهدف إلى الوصول إلى السلطة في أنتخابات الرئاسة التركية في 14 مايو / أيار 2023

الحياة الشخصية
السيد علي باباجان متزوج من السيدة أولكو زينپ باباجان (يورتر) في 1995. ولديهما ثلاث أبناء (كرم وديلارا وأمير)

روابط خارجية

مراجع

مهندسون صناعيون أتراك
أشخاص على قيد الحياة
أشخاص من أنقرة
حائزون على منحة فولبرايت
خريجو جامعة الشرق الأوسط التقنية
سياسيو حزب العدالة والتنمية (تركيا)
مواليد 1386 هـ
مواليد 1967
مواليد في أنقرة
نائبو رؤساء وزراء تركيا
وزراء اقتصاد أتراك
وزراء خارجية تركيا
وزراء دولة أتراك
أعضاء الدورة البرلمانية التركية الثانية والعشرون
أعضاء الدورة البرلمانية التركية الثالثة والعشرين
مؤسسو أحزاب سياسية تركية

علي باباجان


Marquesa de Lumiares foi um título nobiliárquico que pode referir-se a:

 Título criado em favor a Juliana Xavier Botelho

 Título criado em 1819 pelo rei João VI de Portugal em favor de Maria do Resgate Carneiro Portugal da Gama Vasconcelos Sousa e Faro , 3.ª condessa de Lumiares.

Bibliografia

+Lumiares

Marquesa de Lumiares


Octobri mense ([Na chegada do] Mês de Outubro) é uma encíclica sobre o Rosário do Papa Leão XIII. Foi publicada em 22 de setembro de 1891, na Basílica de São Pedro, em Roma.

Contexo
Octobri mense é a quinta das doze encíclicas escritas por Leão XIII sobre o Rosário. A partir de 1883, todas, exceto duas, foram emitidas em setembro, em antecipação a outubro, o mês dedicado ao Rosário. O tema de Octobri mense era o poder da oração e a eficácia do rosário, especialmente no mês de outubro.

"É de fato motivo de grande tristeza que tantos sejam dissuadidos e desviados pelo erro e inimizade contra Deus; que tantos sejam indiferentes a todas as formas de religião e, finalmente, se afastem da fé; que tantos católicos sejam tal apenas no nome, e não prestem à religião nenhuma honra ou adoração".  Invocando Maria sob o título de Auxiliadora dos Cristãos, Leão XIII exorta os fiéis a recorrerem a ela.

"O Eterno Filho de Deus [...] não cumpriu Seu desígnio sem acrescentar ali o livre consentimento da Mãe eleita, que representava de alguma forma toda a espécie humana, segundo a ilustre e justa opinião de Santo Tomás, que diz que a Anunciação foi efetuada com o consentimento da Virgem que está no lugar da humanidade".

A inicial devoção de São Domingos ao rosário em Octobri mense :

"A devoção foi iniciada e difundida pelo Santo Patriarca Domingos como uma arma mais potente contra os inimigos da Fé em uma época não, de fato, diferente da nossa, de grande perigo para nossa santa religião. A heresia dos albigenses tinha invadido muitos países, e esta vil nascente dos maniqueus [...] Parecia não haver esperança humana de se opor a esta seita fanática e mais perniciosa quando o socorro oportuno veio do alto através do instrumento do Rosário de Maria. Assim, sob o favor da poderosa Virgem, a gloriosa vencedora de todas as heresias"

Em todos os meses de setembro nos sete anos seguintes à redação de Octobri Mense em setembro de 1891, o Papa Leão XIII dedicou o mês de outubro ao Rosário através da autoria de uma encíclica.

Essas encíclicas continuaram o uso do Rosário por Leão como ponto de encontro contra os males em 1892,  1893  e 1894.

Ver também

 Encíclica Laetitiae sanctae de 8 de setembro de 1893
 Lista de encíclicas do Papa Leão XIII sobre o Rosário
 Lista de encíclicas do Papa Leão XIII

Referências

Ligações externas

 Octobri mense no site do Vaticano
 Magnae Dei Matris

Octobri mense


Islas Horn (en francés: Îles Horn o îles (de) Futuna, o Islas del Horno) Constituyen uno de los dos grupos de islas que se encuentran geográficamente en la Colectividad de ultramar francesa (colectividad d'outre-mer, o COM) de Wallis y Futuna en el Océano Pacífico. La superficie total del archipiélago es de 115 km² y según el censo de 2003, tenía una población de 4873 personas.

Geográficamente, se trata de dos islas:

Futuna  (en el noroeste) (83 km², con 4871 habitantes)
Alofi (en el sureste) (32 km², con 2 habitantes)

Administrativamente, las islas Horn abarcan dos de las tres jefaturas 'reales' de Wallis y Futuna:

Tu`a (Alo): parte oriental de la isla de Futuna y la isla de Alofi (zona compuesta por 85 km², con 2.993 habitantes)
Sigave (Singave): que ocupa una tercio occidental de la isla de Futuna (30 km², con 1.880 habitantes)

El  archipiélago es llamado en francés Horn o (hornos)  (como en el caso del Cabo de Hornos, que tiene el mismo origen), debido  al nombre del puerto holandés de Hoorn.

Este nombre fue dado por los marineros holandeses Willem Schouten y Jacob Le Maire , los primeros europeos que visitaron el lugar en mayo de 1616, cuya expedición partió de Hoorn. Uno de los dos barcos de la expedición también fue llamado Horn.

Véase también
Geografía de Oceanía
Francia de Ultramar

Referencias

Enlaces externos
 Mapa de localización de las islas

Islas Horn

Islas Horn


La Coupe de la Ligue professionnelle 2022 (en espagnol : ) est la troisième édition de la Coupe de la Ligue professionnelle argentine organisée par la Liga Profesional de Fútbol Argentino organe de l'Association du football argentin (AFA).

La compétition regroupe toutes les équipes de la Primera división de la saison 2022. Les résultats de la première phase de la Coupe de la ligue professionnelle 2022 sont inclus dans le classement cumulé 2022 qui détermine les places de qualification aux compétitions continentales et dans le classement de descente qui détermine les relégations.

Format
Les 28 équipes qui participent à la première division de la saison 2022 sont réparties dans deux poules de quatorze où elles se rencontrent une fois, plus un match supplémentaire pour un total de 14 journées. Les quatre premiers de poule sont qualifiés pour les quarts de finale qui se jouent sur un match chez le club le mieux placé de la compétition, les demi-finales et la finale se jouent sur un terrain neutre. Dans les quarts et demi-finales, s'il y a égalité, on procède aux tirs au but, en finale, une prolongation précédente sera jouée.

Le vainqueur est qualifié pour la Copa Libertadores 2023.

Compétition

Première phase

|valign=top align=left width=50%|

|}
|}

Tableau final

 () score des tirs au but

Finale

Notes et références

Coupe de la Ligue professionnelle argentine de football
Sport en Argentine en 2022
Football en 2022

Coupe de la Ligue professionnelle argentine de football 2022


وادي الغليان الكبيرة  هو عبارة عن وادي بركاني فيه فتحات كبريت نشطة وينابيع حارة في منطقة هاكونه، محافظة كاناغاوا، اليابان. يشتهر هذا الوادي كمنطقة سياحية لمناظره ونشاطه البركاني، وعلى الأخص البيض الأسود (黒玉子 كورو-تاماغو) وهو بيضيسلق في الينابيع الحارة فيصبح لون قشره أسود اللون، وتصبح رائحتها كبريتية قليلاً، يقال أن أكل هذا البيض يطول العمر، حيث تقول [أسطورة|[الأساطير]] أن أكل بيضة واحدة يزيد سبع سنوات في العمر، وأكل اثنتين يزيد أربعة عشر عاماً، لكن لا ينصح بأكل البيضة الثالثة.

انظر أيضا
 هاكونه
 بحيرة أشي

مراجع

أودية اليابان
تضاريس محافظة كاناغاوا
حمامات طبية في اليابان
مواقع جذب سياحي في كاناغاوا
ينابيع حارة في اليابان

وادي الغليان الكبير


Kjøbenhavns Forstæders Sporveisselskab (KFS) var et sporvejsselskab, der drev tre hestesporvognslinjer i København. Selskabet blev stiftet i 1872 og begyndte driften i 1873. Det blev fusioneret med fire andre selskaber til De kjøbenhavnske Sporveje i 1898.

Historie

Kjøbenhavns Forstæders Sporveiiselskab blev stiftet som et aktieselskab 14. august 1872, efter at vognmanden O.V. Bruun havde fået koncession på at bygge og drive en sporvejslinje mellem Trianglen og Gammel Kongevej 5. august 1872. Linjen åbnede for driften 12. april 1873. Til at begynde med kørtes der med ni sporvogne, der kørte hvert niende minut. Oprindeligt kørtes fra Trianglen ad Blegdamsvej, hvorfra der kørtes via Læssøesgade, Sortedams Dossering og Baggesensgade til Blågårdsgade. Herfra fortsattes via H.C. Ørsteds Vej - Niels Ebbesens Vej og Vodroffsvej til Gammel Kongevej. 31. december 1873 forlængedes den ad Vesterbrogade til Tivoli og i sommeren 1878 videre til den nuværende Rådhuspladsen. Indimellem blev linjen rettet ud i foråret 1875, så kørslen via Sortedam Dossering blev erstattet af en mere direkte linjeføring via Fælledvej.

7. oktober 1882 fik selskabet koncession på Farimagsgadelinien, der åbnede 22. juli 1883. Til at begynde med kørtes der med otte enetages vogne, der kørte hvert syvende minut. Fra starten kørtes fra Trianglen ad Øster Farimagsgade og Nørre Farimagsgade til krydset med Gyldenløvesgade. Det var dog kun første etape, og allerede 10. august 1883 forlængedes linjen ad Vester Farimagsgade til Klampenborgstationen på Københavns anden banegård. 1. oktober 1883 åbnedes så tredje og sidste etape ad Jernbanegade til Rådhuspladsen.

Sammen med koncessionen på Farimagsgadelinieb fik selskabet også koncession på sin tredje og sidste linje, Nørregadelinien, der åbnede 20. juli 1884. Til at begynde med kørtes der med fem enetages sporvogne hvert syvende minut. Oprindeligt kørtes fra Sølvtorvet ad Øster Farimagsgade, Vendersgade og Nørregade til Dyrkøb ved siden af Vor Frue Kirke. 30. marts 1894 omlagdes linjen fra Dyrkøb til en ny endestation på Gammeltorv.

O.V. Bruun døde 23. juli 1884 og blev efterfulgt af Emil Lautrup, der tidligere havde været inspektør på Frederiks Hospital. I løbet af 1890'erne blev der anskaffet flere sporvogne til alle tre linjer. 1. august 1898 blev Kjøbenhavns Forstæders Sporveisselskab fusioneret med fire andre sporvejs- og hesteomnibusselskaber til De kjøbenhavnske Sporveje (DKS). Kjøbenhavns Forstæders Sporveisselskab var på det tidspunkt det bedst drevne af de københavnske sporvejsselskaber og havde så sent som i 1896 udbetalt ikke mindre end 16 % i dividende. Ved fusionen blev aktionærerne tilbudt 650 kr. for hver 200 kr.-aktie eller en tilsvarende post aktier i det nye selskab til kurs pari. Emil Lautrup blev desuden direktør i det nye selskab, en stilling han beholdt indtil sin død i 1902.

Efter fusionen blev Farimagsgadelinien omstillet til elektrisk drift 10. september 1901. Blegdamsvejlinien fulgte 18. september 1901 og blev samtidig forlænget fra Trianglen til Strandboulevarden. 19. juli 1902 byttede Blegdamsvejlinien endestationer i syd med Enghavevejlinien, der kørte mellem Kapelvej og Enghavevej. Derefter kom Blegdamsvejlinien til at køre fra Trianglen til Enghave Remise, mens den tidligere Enghavevejlinien kom til at køre fra Kapelvej til Rådhuspladsen. 27. november 1902 indførtes der linjenumre, så Blegdamsvejlinien blev til linje 3, Farimagsgadelinien til linje 4 og Nørregadelinien til linje 11. Sidstnævnte blev ikke elektrificeret. I stedet blev den afkortes fra Sølvgade til Vendersgade 24. april 1903 og nedlagt som Københavns sidste hestesporvognslinje 14. juni 1915.

Remiser
 Blegdamsvej - Etableret i 1873, afviklet i 1901 og erstattet af en ny remise til elektriske sporvogne.
 Øster Farimagsgade - Etableret i 1884, afviklet i 1903 og erstattet af Ahlefeldtsgade Remise.

Linjenet

Noter

Kilder
 Linie 3 af Benny Haugshøj. Sporvejshistorisk Selskab, 1982.
 Linie 4 af Nils Kr. Zeeberg. Sporvejshistorisk Selskab, 1981.
 Linie 8 af Nils Kr. Zeeberg. Sporvejshistorisk Selskab, 1976.
 Linie 11 af Nils Kr. Zeeberg. Sporvejshistorisk Selskab, 1978.

Eksterne henvisninger

 Kjøbenhavns Forstæders Sporveisselskab på Vognstyrer.dk

Transport i København
Sporveje
Danske virksomheder etableret i 1872
Ophørt i 1898
Trafikselskaber i Danmark

Kjøbenhavns Forstæders Sporveisselskab


Drožđe (usp. drozga, od prasl. ?*drozga) je ostatak od iscijeđenih šljiva, grožđa i drugog voća od kojeg se priprema rakija. Alatka za miješanje dropa se naziva druc, droc ili dropulja. Riječi ista ili slična značenja su drop, kom, komina, trop. Na donjosutlanskoj kajkavskoj ikavici drožđejak je donji čep na bačvi, a drožđenka je rakija od grožđa, drožđenka, tropica. Drožđanica je rakija od drožđa; vinjak, drožđenka; U Pravilniku o jakih alkoholnim pićima Republike Hrvatske vinjak i drožđenka su različiti pojmovi.

U vinarstvu je drožđe nuzgredni proizvod, kao trop, koštice. U Hrvata u sitnoj proizvodnji ti nuzgredni proizvodi služe samo za proizvodnju rakije od tropa i drožđa, premda se u suvremenoj industrijskoj preradi može masovno, racionalno i do najveće moguće vrijednosti iskoristiti te ostatke i proizvesti tartarate - vinsku kiselinu, a koštice za ulje. Nakon što mlado vino postigne odgovarajuću boju, ovisno o vrsti vina, i određenu količinu šećera, iz svake se cisterne u vinarijama odvaja mlado vino od koma te ga se transportira u posebni odjel vinarije - vinarnicu. Ondje se u posebnoj cisterni dovršava vrenje, te se poslije vrijenja i čišćenja prirodnim putem obavlja pretok od drožđa. Zračenjem, hlađenjem i dovršenjem vrenja mladog vina ostaje drožđe i vino preše - prešavina. Drožđe koje preostane, centrifugira se ili tiješti te filtrira kroz filter-prešu. Nakon što se osuši, upotrebljava se za dalju preradu u tartrate. Centrifugirano odnosno odvojeno vino drožđa čuva se i njeguje u posebnim cisternama. Drugi proizvod je suho drožđe koje je izvor tartarata i od njega se radi vinska kiselina. Takav je proces kod crnog grožđa. Kod bijelog grožđa proces je sličan a drožđe dobivamo samo nakon pretoka mladog vina.

Izvori

Enologija

Drožđe


Caisson (French for "box") may refer to:

 Caisson (Asian architecture), a spider web ceiling
 Caisson (engineering), a sealed underwater structure
 Caisson (lock gate), a gate for a dock or lock, constructed as a floating caisson
 Caisson (pen name), of Edward Sperling
 Caisson (western architecture), a type of coffer
 Caisson disease, or decompression sickness
 Caisson lock, a type of canal lock
 Deep foundation, also called a caisson foundation
 Limbers and caissons, a two-wheeled cart for carrying ammunition, also used in certain state and military funerals

See also
 Kazon, a fictional alien race in Star Trek
 Khe Sanh

Caisson


Ampelocalamus, biljni rod od 14 vrsta bambusa rasprostranjenih od Himalaja do Tajvana. Smješten je u tribus Arundinarieae.

Rod je opisan 1981.. Posljednja vrsta ovog roda je A. sinovietnamensis, otkrivewna na granici Kine i Vijetnama i opisana 2021.

Vrste
 Ampelocalamus actinotrichus (Merr. & Chun) S.L.Chen T.H.Wen & G.Y.Sheng
 Ampelocalamus breviligulatus (T.P.Yi) Stapleton & D.Z.Li
 Ampelocalamus hirsutissimus (W.D.Li & Yuan C.Zhong) Stapleton & D.Z.Li
 Ampelocalamus luodianensis T.P.Yi & R.S.Wang
 Ampelocalamus melicoideus (Keng f.) D.Z.Li & Stapleton
 Ampelocalamus mianningensis (Q.Li & Xin Jiang) D.Z.Li & Stapleton
 Ampelocalamus microphyllus (Hsueh & T.P.Yi) Hsueh & T.P.Yi
 Ampelocalamus naibunensis (Hayata) T.H.Wen
 Ampelocalamus patellaris (Gamble) Stapleton
 Ampelocalamus saxatilis (Hsueh & T.P.Yi) Hsueh & T.P.Yi
 Ampelocalamus scandens Hsueh & W.D.Li
 Ampelocalamus sinovietnamensis Y.H.Tong, Z.G.Xu, J.B.Ni & N.H.Xia
 Ampelocalamus stoloniformis (S.H.Chen & Zhen Z.Wang) C.H.Zheng, N.H.Xia & Y.F.Deng
 Ampelocalamus yongshanensis Hsueh & D.Z.Li

Sinonimi
 Patellocalamus W.T.Lin

Izvori

Arundinarieae

Ampelocalamus


Uniunea Salvați România (abreviat USR) este un partid politic parlamentar liberal din România, în prezent al treilea cel mai mare partid în Parlament în urma alegerilor legislative din 2020. Partidul a fost fondat în urma succesului partidului Uniunea Salvați Bucureștiul (USB) la alegerile locale din 2016. După ce a fost înregistrat oficial ca partid politic în 2016, s-a unit cu partidele locale USB și Uniunea pentru Codlea, obținând astfel cea mai mare parte a bazei sale de membrii de la cele două partide.

Între 2016 și 2020, a fost al treilea cel mai mare partid politic din Parlamentul României după alegerile legislative din 2016 și a candidat pe o platformă anticorupție. În 2019, a stabilit o alianță politică cu Partidul Libertate, Unitate și Solidaritate (PLUS) pe care, în cele din urmă, l-a absorbit în 2021.

Istoric
USR continuă la nivel național proiectul politic al partidului Uniunea Salvați Bucureștiul (USB), înființat pe 1 iulie 2015. La conferința de lansare a USB, vorbind despre obiectivele noii mișcări, Nicușor Dan a declarat:

Alături de Nicușor Dan, membrii fondatori ai Uniunii Salvați Bucureștiul sunt Ioan Miloș, Alina Vernon, Dan Podaru și Argentina Traicu,
ultimii doi retrăgându-se din calitatea de membri fondatori și ai comitetului de inițiativă al USB în ianuarie 2016.

În data de 23 februarie 2016, Nicușor Dan a publicat pe contul său de Facebook documentul "Programul pentru București al candidatului Nicușor Dan (Uniunea Salvați Bucureștiul) la Primăria Generală", pe care l-a supus dezbaterii publice.

La alegerile locale din 2016 USB a obținut în București un scor de 25%, clasându-se pe locul al doilea în preferințele bucureștenilor.

La data de 21 august 2016, Uniunea Salvați Bucureștiul a fuzionat cu Uniunea pentru Codlea și Uniunea Salvați România, noua formațiune purtând numele Uniunea Salvați România și urmând să participe la alegerile parlamentare din 2016. În cadrul congresului de fuziune, Nicușor Dan a fost ales președintele partidului, vicepreședinți fiind Cristian Ghica, Clotilde Armand, Dumitru Dobrev, Roxana Wring și Erwin Albu. Nicușor Dan a preconizat pentru noua formațiune la alegerile legislative din 2016 un scor de cel puțin 10%. Oficial, procesul de fuziune a fost îngreunat prin numeroase contestații, depuse de PSD, PER și de persoane particulare. Printr-o decizie din 29 decembrie 2016 a Curții de Apel București, fuziunea a rămas definitivă.

La congresul din 28 octombrie 2017 din Poiana Brașov, Dan Barna a fost ales noul președinte al partidului, pentru un mandat de doi ani.

Între 14-15 septembrie 2019, la Timișoara a avut loc al cincilea Congres Național al USR. La acest congres, liderul Dan Barna a fost reconfirmat în funcția de președinte al partidului, totodată fiind aleși în funcții nouă vicepreședinți, precum și noii membri ai Biroului Național și Comisiilor Naționale de Arbitraj și Cenzori.

Pe 15 august 2020, PLUS a început procesul de fuziune cu USR, iar acesta s-a definitivat pe 16 aprilie 2021 prin decizia Curții de Apel București. Noul partid se numește USR-PLUS.

La sfârșitul lunii septembrie și începutul lunii octombrie 2021, a avut loc un congres al USR PLUS prin care s-a stabilit conducerea partidului. Președinte a fost ales Dacian Cioloș cu 50.9%, ulterior, cei 24 de membri ai Biroului Politic Național au fost aleși și numele partidului politic s-a schimbat înapoi în Uniunea Salvați România, în consecință renunțându-se la numele de "USR PLUS".

Pe 7 febuarie 2022, Dacian Cioloș și-a dat demisia de la conducerea USR, după ce agenda sa pentru reformarea internă a partidului a fost respinsă de Biroul Politic Național. Cătălin Drulă a devenit președintele interimar.

Pe 31 mai 2022, Dacian Cioloș fostul președinte al USR, a anunțat că alături de alți patru parlamentari (Dragoș Tudorache, Dragoș Pîslaru, Alin Mituta și Ramona Strugariu) au demisionat din USR și au început procesul de înființare al unui nou partid, REPER.

Biroul Național al USR a decis pe 11 iunie ca următorul congres al partidului să aibă loc în iulie (turul I între 6 și 10 iulie, turul al doilea între 11 și 15 iulie și congresul online de validare a alegerii președintelui partidului pe data de 16 iulie), modificând astfel data inițială a congresului, care anterior a fost stabilită într-un anumit moment, în octombrie 2022. Potrivit unor surse, recent s-a raportat că primarul actual al Brașovului, Allen Colliban, este dispus să îl înfrunte pe Cătălin Drulă (care și-a ocupat candidatura la conducerea partidului la sfârșitul lunii mai 2022) pentru conducerea partidului la următorul congres al partidului. Între timp, Octavian Berceanu și-a completat candidatura la conducerea partidului la sfârșitul lunii iunie 2022.

Program politic
Pe 5 octombrie 2016, Uniunea Salvați România și-a lansat programul politic, având nouă capitole referitoare la următoarele domenii: transparență, industrie, agricultură, educație, cultură, sănătate, infrastructură, protecția mediului și politică externă. USR militează pentru transparență maximă, industrializare cu mijloace moderne, sprijin pentru micii fermieri, reforma învățământului, o nouă paradigmă în domeniul cultural, acordarea a 6% din PIB pentru Sănătate, construirea de autostrăzi și infrastructură în colaborare cu partenerii europeni, protecția mediului în special prin stoparea defrișărilor, precum și cooperare strânsă cu Uniunea Europeană, NATO și sprijin pentru Republica Moldova și Ucraina. Președintele USR, Nicușor Dan, a declarat că programul se află deocamdată în dezbatere publică, putând fi îmbunătățit în perioada următoare, în funcție de sugestiile și opiniile primite din partea societății.

În octombrie 2016, USR-ul și-a declarat susținerea publică pentru premierul Dacian Cioloș, afirmând că îl susține pentru un nou mandat de prim-ministru, după alegerile parlamentare din decembrie. La data de 26 octombrie 2016, Uniunea Salvați România și-a anunțat o parte din candidații pentru alegerile parlamentare din 2016. S-au alăturat proiectului jurnalistul și activistul civic Mihai Goțiu, scriitorul Dan Lungu, foștii miniștri din cabinetul Cioloș Vlad Alexandrescu și Cristian Ghinea, alături de foști secretari de stat din același cabinet.

Ideologie și poziții politice

Dan Barna, președintele USR, a caracterizat partidul ca fiind "în general de centru-dreapta", înclinând spre centru-dreapta pe politici economice și spre centru pe politici sociale. Totuși, profilul membrilor USR este puternic diversificat, reunind neoliberali, ecologiști, liberali de stânga, social-democrați, susținători ai ONG-urilor și activiști pentru drepturile minorităților. Barna a comparat partidul cu En Marche! al președintelui francez Emmanuel Macron, menționând că diferența dintre cele două este că USR constă în principal din oameni care nu au un istoric politic. În decembrie 2019, Barna a anunțat declanșarea unui referendum intern pentru poziționarea USR ca partid de centru-dreapta.

Lupta anticorupție
Încă de la înființare, USR a susținut lupta anticorupție din România și activitatea Direcției Naționale Anticorupție. USR a fost critică cu privire la modificările aduse legilor justiției de coaliția de guvernare PSD–ALDE și a solicitat respingerea în regim de urgență a OUG 13 care a declanșat ample mișcări de protest în 2017. Membrii USR au fost prezenți în stradă alături de miile de manifestanți. Adesea, deputații USR au organizat proteste ad-hoc în plenul Camerei Deputaților pentru a-și exprima nemulțumirea față de modificările legilor justiției.

În martie 2018, USR a demarat campania "Fără penali în funcții publice". Inițiativa propune ca articolul 37 din Constituție, care reglementează dreptul de a fi ales, să fie completat cu un nou alineat, având următorul conținut:

Din comitetul de inițiativă fac parte scriitorul Gabriel Liiceanu, filosoful Mihai Șora, membrii mișcării de stradă Rezistența și președintele asociației Colectiv. În cele cinci luni de campanie, inițiativa a strâns peste un milion de semnături. Pe 25 octombrie 2018, USR a depus inițiativa "Fără penali în funcții publice", cu 850.000 de semnături, la Curtea Constituțională pentru validare, conform procesului legislativ.

Republica Moldova
USR sprijină Partidul Acțiune și Solidaritate condus de Maia Sandu și susține parcursul european al Republicii Moldova. La alegerile din iunie 2018 pentru primăria Chișinăului, USR l-a susținut pe candidatul forțelor pro-europene, Andrei Năstase. Ulterior, odată cu invalidarea mandatului de către judecătoarea Rodica Berdilo, Dan Barna a declaratː

Drepturile persoanelor LGBT
În contextul unei inițiative cetățenești care viza modificarea articolului 48 din Constituție în sensul definirii familiei ca "căsătoria liber consimțită între un bărbat și o femeie", USR a decis organizarea unui vot intern privind poziționarea ca partid față de un eventual referendum. La votul din august 2017, 52,7% dintre membrii formațiunii au votat pentru poziționare, iar 82,5% au considerat că USR trebuie să se poziționeze împotriva referendumului inițiat de Coaliția pentru Familie. În timpul campaniei pentru referendumul din octombrie 2018, liderul senatorilor USR și vicepreședinte al formațiunii, Vlad Alexandrescu, a îndemnat populația să boicoteze consultarea.

USR și-a asumat în iunie 2017, printr-o decizie a Comitetului Politic Național, susținerea parteneriatului civil.

În 2017, cu ocazia IDAHOT, deputatul USR Silviu Dehelean a participat la un forum găzduit de MozaiQ, una dintre principalele organizații comunitare care se adresează persoanelor LGBT din România, privind parteneriatul civil. Tot în 2017, deputatul Adrian Dohotaru, pe atunci membru USR, s-a alăturat marșului LGBT din cadrul Cluj Pride, primul eveniment de acest tip desfășurat în Transilvania.

Cu toate acestea, de vreme ce partidul are un număr substanțial atât de membri progresiști, cât și de membri conservatori, poziția acestuia pe problematici LGBT nu este clar definită. Într-un interviu pentru EurActiv, președintele partidului, Dan Barna, declara că "căsătoria gay nu este un subiect pe agenda publică" și că, "pentru moment, aceasta nu este o prioritate". Totuși, la votul din Camera Deputaților din 9 mai 2017, Dan Barna s-a opus aprobării inițiativei de revizuire a Constituției pe care a numit-o "recensământ pentru dezbinare". De asemenea, în iunie 2019, acesta afirma că susține căsătoria între persoane de același sex și că ar fi de acord cu o lege care să reglementeze acest lucru.

Roșia Montană
USR a sprijinit includerea sitului Roșia Montană în Patrimoniul Mondial UNESCO. La cea de-a 42-a sesiune a Comitetului pentru Patrimoniul Mondial UNESCO, desfășurată în perioada 24 iunie–4 iulie la Manama, în Bahrain, reprezentantul guvernului, Ștefan Răzvan Rab, secretar de stat din Ministerul Culturii, a cerut în numele României amânarea includerii peisajului cultural minier de la Roșia Montană în lista Patrimoniului Mondial până la finalizarea litigiului judiciar cu compania Gabriel Resources, fapt fără precedent în istoria organizației UNESCO. Senatorul USR Vlad Alexandrescu, sub al cărui ministeriat la Cultură în perioada 2015–2016 Roșia Montană a fost inclusă pe lista indicativă UNESCO, a acuzat guvernul coaliției PSD–ALDE–UDMR de trădare, scriind într-o postare din 2 iulie 2018 pe Facebookː

Mesajul a fost reluat într-un comunicat de presă, emis de USR în aceeași zi.

Președinți

Performanțe electorale

Alegeri prezidențiale

Alegeri parlamentare

Alegeri europarlamentare

Alegeri locale

USR la guvernare

Singurul guvern în care USR a participat până acum a fost Guvernul Florin Cîțu. Înainte de intrarea la guvernare în cabinetul Cîțu, USR a susținut, de asemenea, guvernele Orban I și Orban II în Parlament în contextul pandemiei de coronavirus.

Note și referințe

Legături externe
 Site-ul Uniunii Salvați România
 politicscan.ro: Interviu cu Nicușor Dan, USB
 Libertatea.ro: INTERVIU | Nicușor Dan, președintele USR: "Nu sunt un politician spectaculos", 18 octombrie 2016
 Hotnews.roː Numele candidaților USR; Nicușor Dan și doi foști miniștri, pe listele din București
 Adevarul.roː În ce județe a obținut USR cei mai mulți parlamentari, articol de Mădălina Mihalache, 16 decembrie 2016
 PSnewsː USR se opune și nu prea unei colaborări cu PNL. Condiția esențială pentru liberali. articol de Valentin Busuioc, 23 februarie 2017

Partide politice din România
Partide parlamentare din România
Fondări în 2015

Uniunea Salvați România


Los antracobúnidos (Anthracobunidae) son una familia extinta de perisodáctilos primitivos que vivieron en la primera época del Eoceno medio. Fueron considerados originalmente como una familia parafilética de proboscídeos primitivos La familia fue considerada como posibles ancestros de los Moeritheriidae más tardíos a los que se asemejan en el tamaño y morfología de los dientes de la mejilla pero carecen de sus característicos colmillos. Se conocen solamente restos fragmentarios (principalmente dientes) de depósitos del Eoceno de la parte noroeste del subcontinente indio.  Se piensa que esta familia puede ser ancestro de los Moeritheriidae y los desmostilios. Wells y Gingerich (1983) propusieron que la familia puede también ser ancestral con respecto a los Sirenia, si bien es materia de controversia.

Los fósiles más recientemente descubiertos con mandíbulas y dientes bien preservados indican que estos animales eran en realidad perisodáctilos, por tanto más emparentados con los actuales caballos, rinocerontes y tapires. Estos animales eran probablemente anfibios y vivieron en ambientes pantanosos. Eran relativamente pequeños y se sugiere que muchos de estos se alimentaban de vegetación terrestre, pero vivían cerca del agua.

Notas

Referencias

Mamíferos del Eoceno
Mamíferos extintos del subcontinente indio
†

Anthracobunidae


Avicularia urticans es una especie de araña que pertenece a la familia Theraphosidae (tarántulas). Es una especie endémica de Perú.

Véase también
 Lista de especies de Theraphosidae

Referencias
 (2010): The world spider catalog, versión 10.5. American Museum of Natural History.

Enlaces externos

Theraphosidae
Arácnidos de Perú
Arácnidos descritos en 1994

Avicularia urticans


Flasken er en dansk animationsfilm fra 1986 instrueret af Per Tønnes Nielsen og efter manuskript af Eiler Krag.

Handling
Om en mands problem med alkoholen og kærligheden, fortalt i tegneren Eiler Krags streg.

Referencer

Eksterne henvisninger

Kortfilm fra Danmark
Animationsfilm fra Danmark
Danske film fra 1986

Flasken (film)


Lawrence Patrick (1920 – April 30, 2006)  may well be considered one of the fathers of the crash test dummy. Between 1960 and 1975, while a biomechanics professor at Detroit's Wayne State University, Patrick described his work by saying "I was a human crash-test dummy". Patrick allowed himself to be subject to over 400 rocket sled rides, crushing blows to the head and body, and other forms of physical abuse in an effort to develop a body of data on how the human body responded in a vehicle accident. One of his students, Harold Mertz, went on to develop Hybrid III, the current worldwide standard crash test dummy. Lawrence also subjected himself to a 50 pound pendulum to the breast plate to test the effects of a steering column on a human. Lawrence died of Parkinson's disease on April 30, 2006, at the age of 85.

References

1920s births
Wayne State University faculty
2006 deaths
Neurological disease deaths in North Carolina
Deaths from Parkinson's disease

Lawrence Patrick


Earl of the Island of Jersey, usually shortened to Earl of Jersey, is a title in the Peerage of England. It is held by a branch of the Villiers family, which since 1819 has been the Child Villiers family.

History

The earldom was created in 1697 for the statesman Edward Villiers, 1st Viscount Villiers, Ambassador to France from 1698 to 1699 and Secretary of State for the Southern Department from 1699 to 1700. He had already been created Baron Villiers, of Hoo in the County of Kent, and Viscount Villiers, of Dartford in the County of Kent, in 1691, also in the Peerage of England.

A member of the prominent Villiers family, he was the grandson of Sir Edward Villiers, brother of Sir William Villiers, 1st Baronet, of Brooksby, and half-brother of George Villiers, 1st Duke of Buckingham, Christopher Villiers, 1st Earl of Anglesey and John Villiers, 1st Viscount Purbeck. He was succeeded by his son, the second Earl. He represented Kent in the House of Commons from 1705 to 1708. On his death, the titles passed to his eldest son, the third Earl. In 1766, he succeeded his second cousin John Villiers, 1st Earl Grandison, as sixth Viscount Grandison through a special remainder in the letters patent.

His son, the fourth Earl, was a politician and served as Vice-Chamberlain of the Household, as Master of the Buckhounds and as Captain of the Honourable Band of Gentlemen Pensioners. He was succeeded by his son, the fifth Earl. He was a Tory politician and served as Lord Chamberlain of the Household and as Master of the Horse. Lord Jersey married Sarah Sophia (died 1867), daughter of John Fane, 10th Earl of Westmorland, and his wife Sarah Anne (died 1793), daughter of Robert Child. Through this marriage, the private bank Child & Co. came into the Villiers family.

On account of the considerable wealth brought to the family through this marriage, in 1819, Lord Jersey assumed by Royal licence the surname and arms of Child, and since then the branch of the family has been known as Child-Villiers. On his death, the titles passed to his son, the sixth Earl. He sat as Conservative Member of Parliament for Rochester, Minehead, Honiton and Weymouth and Melcombe Regis and Cirencester. He succeeded in the earldom on 3 October 1859 and died on 24 October 1859, having held the title for only twenty-one days. Lord Jersey married Julia, daughter of Prime Minister Sir Robert Peel, 2nd Baronet, in 1841.

He was succeeded by his son, the seventh Earl. He served in the second Conservative administration of Lord Salisbury as Paymaster General from 1889 to 1890 and was Governor of New South Wales from 1890 to 1893. On his death in 1915, the titles passed to his eldest son, the eighth Earl. He served briefly under David Lloyd George as a Lord-in-waiting (government whip in the House of Lords) from January to August 1919. In 1923, he sold Child & Co to Glyn, Mills & Co. His son, the ninth Earl, was a Major in the Royal Artillery (TA).

 the titles are held by the latter's grandson, the tenth Earl, who succeeded in 1998. He is the eldest son of George Henry Villiers, Viscount Villiers (1948–1998), eldest son of the ninth Earl. Lord Jersey is an actor, writer and producer, known professionally as William Villiers.

The heirs apparent to the earldom alternate the use of the two viscomital titles as their courtesy title. The tenth Earl was briefly styled Viscount Grandison between the deaths of his father, Viscount Villiers, and his grandfather, the ninth Earl, and so the next heir is therefore styled Viscount Villiers.

The present family seat is Radier Manor, on the island of Jersey. Previous family seats were Middleton Park in Oxfordshire and Osterley Park in Middlesex.

The Earls of Jersey are also in remainder of the title of Duke of Marlborough, for being descendants of one of the daughters of his daughters, by primogeniture, and their heirs male of the 1st Duke.

The parish church of All Saints at Middleton Stoney, near Middleton Park, is the burial place of most of the Earls of Jersey.

Earl of Clarendon
Another member of the family to gain distinction was the Hon. Thomas Villiers, second son of the second Earl. He was created Earl of Clarendon in 1776 (see this title for more information on this branch of the family).

Jacobite earldoms of Jersey
In April 1716, two Jacobite earldoms of Jersey were created by the Old Pretender, the first for Barbara, née Chiffinch, the widow of the first Earl of the 1697 creation, and the other for their eldest son (who succeeded as second Earl of the 1697 creation) with the subsidiary titles Viscount Dartford and Baron Hoo. The first became extinct on the Countess's death in 1735.

Earls of Jersey (1697)
Edward Villiers, 1st Earl of Jersey (1656–1711)
William Villiers, 2nd Earl of Jersey (died 1721)
William Villiers, 3rd Earl of Jersey (died 1769)
Frederick William Villiers, Viscount Villiers (1734–1742)
George Bussy Villiers, 4th Earl of Jersey (1735–1805)
George Child Villiers, 5th Earl of Jersey (1773–1859)
George Augustus Frederick Child-Villiers, 6th Earl of Jersey (1808–1859)
Victor Albert George Child-Villiers, 7th Earl of Jersey (1845–1915)
George Henry Robert Child-Villiers, 8th Earl of Jersey (1873–1923)
George Francis Child-Villiers, 9th Earl of Jersey (1910–1998)
George Child Villiers, Viscount Villiers (1948–1998)
(George Francis) William Child-Villiers, 10th Earl of Jersey (born 1976)

The heir apparent is the present holder's only son, George Henry William Child-Villiers, Viscount Villiers (born 2015)

See also
Jersey
Duke of Buckingham (1623 creation)
Earl of Anglesey (1623 creation)
Viscount Purbeck
Earl of Clarendon (1776 creation)
Viscount Grandison
Villiers baronets
Osterley Park

References

Book cited

Earldoms in the Peerage of England

Earldoms in the Jacobite Peerage
Noble titles created in 1697
Noble titles created in 1716

Earl of Jersey


{{Ficha de taxón
| name = Megavirus chilensis
| image = Megavirus.jpg
| virus_group = I
| domain = Varidnaviria
| regnum = Bamfordvirae
| phylum = Nucleocytoviricota
| classis = Megaviricetes
| familia = Mimiviridae
| genus = Megavirus| species = Megavirus chilensis| binomial = Megavirus chilensis
}}
El Megavirus chilensis es un virus de ADN bicatenario, pariente de Mimivirus, que infecta a las Acanthamoeba. Fue descubierto por científicos franceses en el mar chileno, en la costa de Chile (de ahí viene su nombre).

Con un genoma de alrededor de 1,26 megabases y un diámetro de alrededor de 700 nm, considerado el virus más grande hasta el descubrimiento del Pithovirus en 2014, siendo casi del tamaño de una pequeña bacteria. Megavirus'' infecta protozoos.

Referencias

Mimiviridae
Naturaleza de Chile

Megavirus chilensis


Em 14 de setembro de 1986, uma bomba explodiu no Aeroporto Internacional de Gimpo, o então principal aeroporto servindo Seul na Coreia do Sul, que matou 5 pessoas e feriu cerca de 30 pessoas. Todas as vítimas eram sul-coreanos.

Autoridades culparam agentes agindo em nome do governo da Coreia do Norte pelo ataque. Aconteceu apenas seis dias antes do início dos Jogos Asiáticos de 1986, sediados em Seul. O diretor da Polícia Nacional, Kang Min Chang, disse que a Coreia do Norte realizou o ataque terrorista na tentativa de atrapalhar os Jogos Asiáticos. Ele também disse que o ataque foi semelhante ao atentado de Rangum em 1983 onde dezenas de sul-coreanos perderam a vida.

Estes atentados, incluindo o Voo Korean Air 858 em 1987, fizeram com que o governo sul-coreano aplicasse medidas de segurança maciças para os Jogos Olímpicos de Verão de 1988 em Seul.

Ver também

 Voo Korean Air 858

Referências

Aeroporto Gimpo
Aeroporto Gimpo
Relações entre Coreia do Norte e Coreia do Sul
Terrorismo patrocinado pelo Estado
Aeroporto Internacional de Gimpo
1986 na Coreia do Sul

Atentado no Aeroporto Internacional de Gimpo


Jacob Stacey Schreier (Berkeley, Califórnia, 29 de setembro de 1981) é um diretor estadunidense de comerciais, videoclipes e filmes. Ele foi membro fundador da Waverly Films, um grupo de filmagem com sede no Brooklyn, e ingressou na Park Pictures em 2006, lançando seu primeiro longa-metragem, Robot & Frank, em 2012. Em 2015, lançou Paper Towns, uma adaptação do romance homônimo de 2008, de John Green.

Biografia
Nascido em Berkeley, Califórnia, Jake Schreier frequentou a Tisch School of the Arts da Universidade de Nova Iorque. Depois de se formar, ele dirigiu videoclipes, incluindo um para Francis and the Lights, um intérprete/compositor com quem Schreier também tocou teclado por vários anos. Ele também dirigiu comerciais para produtos como Absolut Vodka e telefones Verizon. Juntamente com seus amigos da faculdade, ele co-fundou o gruupo de filmes Waverly Films e continuou a colaborar em projetos de filmes para televisão e web.

Carreira
Em 2006, Schreier assinou contrato com a Park Pictures, uma produtora de filmes e comerciais, e trabalhou em várias campanhas publicitárias e comerciais; ele era conhecido por seu trabalho e apareceu na lista de "Melhores Novos Diretores" da Creativity e outras revistas da indústria de publicidade.

Em 2012, lançou seu primeiro longa-metragem, Robot & Frank, baseado no roteiro de seu colega de classe e amigo de Tisch, Christopher Ford. O filme ganhou o Prêmio Alfred P. Sloan no Festival Sundance de Cinema, de melhor longa-metragem que tem como tema a ciência ou a tecnologia, empatando com o filme caxemiriano, Valley of Saints. Robot & Frank foi aclamado pela crítica de Schreier por sua estreia na direção de longas-metragens. O crítico de cinema do Los Angeles Times, Kenneth Turan, chamou-o de "excepcionalmente polido para um esforço inédito", e a Rolling Stone deu três de quatro estrelas. Ele também dirigiu a adaptação cinematográfica do livro de John Green, Paper Towns, que foi lançado em 24 de julho de 2015.

Em junho de 2022, Schreier foi contratado para dirigir o filme Thunderbolts, da Marvel Studios.

Filmografia

Filmes

Televisão

Videoclipes

Referências

Links externos

 Jake Schreier no IMDb

Nascidos em 1981
Naturais de Berkeley (Califórnia)
Cineastas dos Estados Unidos
Diretores de televisão dos Estados Unidos

Jake Schreier


Hiroki Mihara (født 20. april 1978) er en tidligere japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder Nagoya Grampus Eight og Consadole Sapporo.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Hiroki Mihara


The Lamborghini Jalpa () is a sports car produced by the Italian automotive manufacturer Lamborghini from 1981 until 1988. It debuted at the 1981 Geneva Motor Show alongside the Lamborghini LM001 concept off-road vehicle. The Jalpa was the last Lamborghini to use a V8 engine until the Urus SUV in 2018.

Overview
The Jalpa was a development of the earlier Silhouette intended to fill a role as a more "affordable" Lamborghini, being much less expensive than the flagship Countach and being also designed by Bertone.
Compared to the Countach, the Jalpa was much easier to drive, having better visibility and being more tractable in heavy traffic and at slow speeds, although reviewers have noted that it had heavy steering and acceleration.

Name

The name Jalpa Kandachia came from a famous breed of fighting bulls, a tradition later followed with the Gallardo.

Engine

The Jalpa was fitted with a  double overhead camshaft version of the V8 engine used in the Silhouette on which it was based. The version used in the Jalpa had a power output of  at 7,000 rpm and  of torque at 4,000 rpm in European specification. The engine in the US models had a power output of . Fuel flow was managed by four twin-barrel down-draught Weber 42 DCNF carburetors.

Performance
Lamborghini claimed the Jalpa could accelerate from 0 to  in 6.0 seconds, to  in 19.1 seconds and a 1/4 mile time of 15.4 at  with a top speed of , Curb weight was . The performance of the Jalpa was comparable to the entry-level Ferrari 328 which was based on the older Ferrari 308.

Classic & Sports Car magazine quoted a  acceleration time of 6.8 seconds and a 0–161 km/h time of 16 seconds for the Jalpa, while Car and Driver reported a 0–60 mph acceleration time of 5.8 seconds.

Revisions and end of production
When Lamborghini was sold in 1980, the plastic components (bumpers, air intakes and engine cover) were black, and the car carried over the rectangular taillights of the Silhouette along with a targa top body style. This was changed in 1984 when round taillights were fitted and the black plastic parts were replaced by parts in body colour. A rear wing, as with the Countach, was optional.

In 1988, after falling sales and new ownership by Chrysler, Lamborghini decided to end Jalpa production despite its being Lamborghini's second most successful V8 car to date (after the Urraco), having sold 410 units.

References

External links

History and specifications of the Jalpa

Jalpa
Sports cars
Rear mid-engine, rear-wheel-drive vehicles
Cars introduced in 1981
Cars discontinued in 1988

Lamborghini Jalpa


Sayaka Shibusawa (jap. , Shibusawa Sayaka; * 5. April 1984 in Tokio) ist eine japanische Wasserspringerin. Sie startet im Kunstspringen vom 1-m- und 3-m-Brett und im 3-m-Synchronspringen.

Shibusawa bestritt ihre ersten internationalen Wettbewerbe im Jahr 2007. Bei der Universiade in Bangkok erreichte sie vom 3-m-Brett im Einzel- und Synchronwettbewerb die Ränge vier und sechs. Zwei Jahre später nahm sie in Rom erstmals an der Weltmeisterschaft teil. In den Einzelwettbewerben vom 1-m- und 3-m-Brett schied sie im Vorkampf aus, erreichte aber mit Mai Nakagawa im 3-m-Synchronspringen das Finale, wo sie Rang acht belegte. Ihren bislang sportlich größten Erfolg errang Shibusawa bei den Asienspielen 2010 in Guangzhou. Vom 1-m- und 3-m-Brett erreichte sie das Finale, wo sie Rang sechs und sieben einnahm, im 3-m-Synchronspringen gewann sie mit Nakagawa mit Bronze ihre erste internationale Medaille. Weniger erfolgreich verlief die Weltmeisterschaft 2011 in Shanghai, wo sie vom 1-m-Brett und mit Nakagawa im 3-m-Synchronspringen im Vorkampf und vom 3-m-Brett im Halbfinale ausschied. Beim Weltcup 2012 in London konnte Shibusawa mit Nakagawa das 3-m-Synchronfinale erreichen, wo das Duo Rang Zehnter wurde.

Shibusawa hat an der Universität Tokio studiert.

Weblinks

Einzelnachweise

Wasserspringer (Japan)
Teilnehmer an den Asienspielen (Japan)
Geboren 1984
Frau
Japaner
Teilnehmer der Sommer-Universiade 2007
Universiadeteilnehmer (Japan)

Sayaka Shibusawa


Secțiune printr-un oraș bolnav (titlu original Vue en coupe d'une ville malade) este o colecție de povestiri science-fiction fantasy horror de Serge Brussolo. A apărut prima oară în 1980 la Éditions Denoël în colecția Présence du futur nr. 300.

Cuprins
 Vue en coupe d'une ville malade  - Secțiune printr-un oraș bolnav
 La mouche et l'araignée - Musca și păianjenul
 La sixième colonne - A șasea coloană
 Comme un miroir mort - Ca o oglindă moartă
 Soleil de soufre - Soarele de sulf
 …de l'érèbe et de la nuit - …al lui Erebus și al nopții
 Mémorial in vivo : journal inachevé - Memorii pe viu
 Off
 Anamorphose ou les liens du sang - Anamorfoză sau Legăturile de sânge

Traduceri în limba română
 Secțiune printr-un oraș bolnav, Editura Trei, 2014, 244 pag. ISBN 978-606-719-090-8 Traducere de Ana Antonescu. Colecție coordonată de Mihai Dan Pavelescu

Referințe și note

Legături externe

Colecții de povestiri științifico-fantastice
Lucrări de Serge Brussolo
Cărți din 1980

Secțiune printr-un oraș bolnav


The Decree on Land (), written by Vladimir Lenin, was passed by the Second All-Russian Congress of Soviets of Workers' and Soldiers' Deputies on , following the success of the October Revolution.

It decreed an abolition of private property, and the redistribution of the landed estates amongst the peasantry. According to the Decree on Land, the peasants had seized the lands of the nobility, monasteries and Church. This decree was followed on February 19, 1918, by a decree of the Central Executive Committee of the All-Russian Congress of Soviets, "The Fundamental Law of Land Socialization". These decrees were amended by the 1922 Land Code.

Extracts

See also
Agriculture of the Soviet Union
Soviet Russia Constitution of 1918
Real property
Common good

References

External links

 Decree on Land
 Declaration Of Rights Of The Working And Exploited People
 Full 1918 RSFSR Constitution

Official documents of the Russian Soviet Federative Socialist Republic
Land
1917 documents

Decree on Land


An Elymus pulanensis in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Hsi Lin g Yang, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Shou Liang Chen. An Elymus pulanensis in nahilalakip ha genus nga Elymus, ngan familia nga Poaceae.

Mabibilngan ini ha Tibet. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Elymus

Elymus pulanensis


Dominique Gauthier (* 5. Februar 1967) ist ein französischer Koch, der in Genf kocht.

Werdegang
Nach der Ausbildung 1982–1985 im Restaurant "Apprentissage" im "Hôtel de France" in Antibes (ein Michelin-Stern) wechselte er zum Restaurant "La bonne Auberge" zu Jo Rostand (zwei Michelin-Sterne) und 1986 zum Restaurant "Fernand Point" (drei Michelin-Sterne) unter Guy Thivard in Vienne. 1988 bis 1990 kochte er bei Georges Blanc in Vonnas (drei Michelin-Sterne).

Seit 1992 kocht Gauthier im Restaurant "Le Chat-Botté" im Hotel "Beau-Rivage" in Genf, erst als rechte Hand von Richard Cressac, seit 2001 als Küchenchef. 2009 wurde er vom Gault Millau Schweiz als "Koch des Jahres" ausgezeichnet.

Gauthier ist verheiratet und hat zwei Kinder.

Auszeichnungen
 2005 "Bester Küchenchef der französischen Schweiz", Gault Millau Schweiz
 2009 "Koch des Jahres", Gault Millau Schweiz

Weblinks
Gauthier im cosmopolis.ch

Einzelnachweise

Franzose
Geboren 1967
Mann
Koch (Frankreich)
Koch (Schweiz)

Dominique Gauthier (Koch)


Putovičko Polje je naseljeno mjesto u sastavu općine Zenica, Federacija Bosne i Hercegovine, BiH. Nalazi se kod lakta rijeke Bosne, blizu rudnika ugljena.

Stanovništvo
Prema popisu 1991. ovdje su živjeli:

 Muslimani - 447 (50,06%)
 Srbi - 413 (46,25%)
 Hrvati - 1 (0,11%)
 Jugoslaveni - 29 (3,24%)
 ostali i nepoznato - 3 (0,33%)

Izvor

Naselja u Zeničko-dobojskoj županiji
Zenica

Putovičko Polje


තාපගති විද්‍යාවේ දෙවන නියමය ().

නියමයේ විවිධ ආකාරයන්

තාපගති විද්‍යාවේ දෙවන නියමය පහදා දීමට නොයෙක් ක්‍රම තිබෙන නමුත් සෑම ක්‍රමයකින්ම මෙම නියමය විස්තර කෙරෙයි. යොදාගන්නා ක්‍රම අතුරින් ඕනෑම ක්‍රමයක් අනෙක් සෑම ක්‍රමයක්ම තර්කානුකූලව විස්තර කරයි. මෙසේ තාපගති විද්‍යාවේ සිද්ධාන්ත දෙවන නියමය හා තෙවන නියමයෙන් ඕනෑම ආකාරයක් භාවිතා කිරීමෙන් ඔප්පු කළ හැකිය.

සෘජුව එන්ට්‍රොපිය සඳහා අදාල වන දෙවන නියමයේ සූත්‍රකරණය රුඩොල්ෆ් ක්ලෝසියස් විසින් සිදුකරන ලද්දකි.

ඒකලිත පද්ධතියක් තුළ යම් ක්‍රියාවලියක් සිදුවන්නේ, එම පද්ධතියේ සමස්ත එන්ට්‍රොපිය ඉහළ නැංවීමෙන් පමණි.

එනම් පද්ධතියට නොවෙනස්ව පැවතීමට හෝ එන්ට්‍රොපිය ඉහළ දමන ඇතැම් භෞතික ක්‍රියාවලි දරා සිටීමට හැකිය. (ඝර්ෂණය රහිත ස්ථිරතාපී තෙරපුමක් වැනි සම එන්ට්‍රොපිය හෝ ප්‍රතිවර්ත්‍ය ක්‍රියාවක් මෙම නීතියට විරුද්ධත්වයක් දක්වයි) ඒකලිත පද්ධතියක සම්පූර්ණ ඒන්ට්‍රොපිය අඩු කරන ක්‍රියාවලීන් හට නොගනී. පද්ධතියක් සමතුලිතතාවයේ ඇත්නම් අර්ථ දැක්වීම අනුව ස්වයංසිද්ධ ක්‍රියාවලීන් සිදු නොවන අතර එම නිසා පද්ධතිය උපරිම එන්ට්‍රොපිය මට්ටමේ ඇත.

දෙවන නියමයේ සරලම සූත්‍රකරණය වන , තාප සූත්‍රකරණය ද ක්ලෝසියස් විසින් නිර්මාණය කරන ලද්දකි :

තාපයට අඩු උෂ්ණත්වයක ඇති ද්‍රව්‍යයක සිට වැඩි උෂ්ණත්වයක් ඇති ද්‍රව්‍යයක් වෙත ස්වයංසිද්ධව ගලා යෑමේ හැකියාවක් නැත.

එදිනෙදා අත්දැකීම් මගින් අප දන්නා පරිදිම සරලව කියතොත් සිසිල් වස්තුවක සිට උණුසුම් වස්තුවක් වෙත (කාර්යය කිරීමකින් තොරව) ගලා නොයයි. උදාහරණයක් ලෙස ශීතකරණයක් තුළ තාපය සිසිලසේ සිට උණුසුම තෙක් ගලායන්නේ බාහිර කාරකයක් ආධාර කිරීමෙන් පමණි. උදා : සම්පීඩකය මතක තබා ගන්න. එන්ට්‍රොපිය පිළිබඳ ගණිතමය අර්ථ දැක්වීම මගින් තාපය සිසිලසේ සිට උණුසුමට ගලායන ක්‍රියාවලියක් එන්ට්‍රොපිය පහළ දමයි. මෙම තත්වය ඒකලිත නොවන පද්ධතියක් සඳහා සත්‍ය විය හැක කෙසේ නමුත් එසේ සත්‍ය වීම සඳහා දෙවන නියමයෙන් දැක්වෙන පරිදි සමස්ථ එන්ට්‍රොපිය තිබෙන අගයක් හෝ වැඩිවන අගයක් වන පරිද්දෙන් වෙනත් ස්ථානයක එන්ට්‍රොපි ජනනයක් සිදුවිය යුතුය. උදාහරණයක් ලෙස ශීතකරණයක් තුළට යන විද්‍යුත් ශක්තිය තාපය බවට පත් වී පිටුපසින් නික්ම වන්නේ එන්ට්‍රොපියේ ශුද්ධ වැඩිවීමක් නියෝජනය කරමිනි.

ලෝඩ් කෙල්වින්ගේ දෙවන නියමයේ තුන්වන සූත්‍රකරණය වන තාප යන්ත්‍ර සූත්‍රකරණය නම් ,

"තාපය සම්පූර්ණයෙන් කාර්ය බවට පරිවර්තනය කළ නොහැක"

එනම් ඉහළ උෂ්ණත්වය ශක්ති ප්‍රභවයක තාපය මගින් ශක්තිය ඇද ගෙන පසුව මුළු ශක්තිය කාර්ය බවට පත් කිරීම කළ නොහැක. අඩුම තරමින් ශක්තියෙන් කොටසක් අඩු උෂ්ණත්ව ශක්ති ගිලුමක් සඳහා වැය වේ. මෙලෙස තාප එංජිමක් 100% කාර්යක්ෂම වීම තාප ගතිකව විය නොහැක.

අන්වීක්ෂීය පද්ධති

තාප ගති විද්‍යාව සමතුලිතයේ ඇති මහේක්ෂ පද්ධතියක සිද්ධාන්තයක් වන අතර එම නිසා දෙවන නියමය මනාව පහදාගත් උෂ්ණත්වවල ඇති මහේක්ෂ පද්ධති සමග පමණක් යෙදේ. දෙවන නියමය යම් පරමාණු කිහිපයක පරිමාණය මත නොයෙදේ. උදාහරණයක් ලෙස අණු දෙකක් සහිත පද්ධතියක් තුළ සෙමින් චලනය වන (ශීතල) අණුවට වේගයෙන් චලනය වන (උණුසුම්) අණුවට ශක්තිය මාරු කිරීම විය හැක. එවැනි සියුම් පද්ධති උසස් තාප ගති විද්‍යාවේ බල ප්‍රදේශයෙන් බාහිර වේ. නමුත් ඒවා ක්වොන්ටම් තාපගති විද්‍යාවේ සංඛ්‍යාන යාන්ත්‍ර විද්‍යාවෙන් විමර්ශනය කළ හැක. යම් පිකෝග්‍රෑම් ප්‍රමාණයකට වඩා වැඩි ස්කන්ධයක් සහිත ඕනෑම ඒකලිත පද්ධතියක් දෙවන නියමය මිලියනයකින් යම් කොටස් කිහිපයක් ඇතුළත සත්‍ය වේ.

ශක්තිය විසිරයාම

තාපගති විද්‍යාවේ දෙවන නියමය තාපය , එන්ට්‍රොපිය , සහ තාපගතික ක්‍රියාවලිය සිදුවිය හැකි දිශාව සලකමින් වූ ප්‍රත්‍යක්ෂයකි. උදාහරණයක් ලෙස , දෙවන නියමය තාපය ස්වයංසිද්ධව ශීතල ද්‍රව්‍යයේ සිට උණුසුම් ද්‍රව්‍යයක් වෙත ගලා නොයන බව අදහස් කරන අතර නමුත් එය තාපය උණුසුම් ද්‍රව්‍යයේ සිට සිසිල් ද්‍රව්‍යයකට ගලා යාමට ඉඩ හරී. දළ වශයෙන් කථා කළ හොත් , දෙවන නියමයට අනුව ඒකලිත පද්ධතිය තුළට යොමු කළ ශක්තිය කාලය සමඟ විසිරෙන අතර ප්‍රතිඵල වශයෙන් ප්‍රයෝජනවත් කාර්යයක් කිරීම සඳහා ලබාගත හැකි ශක්තිය මුල් යොමුකල ශක්තියම සාන්ද්‍රණයට අඩු අගයක් ගනී ශක්තිය විසිර යෑමත් සමඟ උෂ්ණත්වයේ පීඩනයේ හා ඝනත්වයේ ඇති වෙනස් වීම්ද ක්‍රමයෙන් ඉවත් වේ. නැවත දළ වශයෙන් කථා කළහොත් තාපගතික ඒන්ට්‍රොපිය ශක්ති විසිරයාමේ මිණුමක් වන අතර එම නිසා දෙවන නියමය එන්ට්‍රොපියේ සංකල්පයට ආසන්නව සම්බන්ධ වේ.

ආරෝපණ සම්‍යකඩ වීම තාපගති විද්‍යාවේ 2වන මූලධර්මයේ ප්‍රතිඵලයක් ද?

ආශ්‍රිත

Zeroth law of thermodynamics
First law of thermodynamics
Third law of thermodynamics
Clausius–Duhem inequality
Fluctuation theorem
Heat death of the universe
History of thermodynamics
Jarzynski equality
Laws of thermodynamics
Maximum entropy thermodynamics
Quantum thermodynamics
Reflections on the Motive Power of Fire
Relativistic heat conduction
Thermal diode
Thermodynamic equilibrium

මූලාශ්‍ර

Equations of physics
2
Non-equilibrium thermodynamics
Philosophy of thermal and statistical physics

තාපගති විද්‍යාවේ දෙවන නියමය


La Royal Air Force Topcliffe ou RAF Topcliffe (ICAO : EGXZ) est une base aérienne de la Royal Air Force à Topcliffe Chichester, dans le Yorkshire du Nord, en Angleterre.

Historique
L'aérodrome a été établi en tant que Royal Air Force Bomber Command en 1940. L'armée britannique a repris une grande partie du site en 1974 et l'aérodrome est devenu une enclave au sein d' hébergeant actuellement le . La dernière unité restante de la RAF est le    qui exploite le planeur Grob Viking T.1 de Grob Aircraft.

Rôle actuel

Royal Air Force  :

No. 2 Flying Training School RAF
, qui enseigne aux cadets de l'Air à piloter le Grob Viking T1.
Air Training Corps
Central & East Yorkshire Wing HQ

Civil  :

Depuis mars 2012, la station est la base permanente de l'une des deux Yorkshire Air Ambulance exploitant un hélicoptère H145.

Voir aussi

Notes et références

Liens externes
  History of RAF Topcliffe
  645 VGS au RAF Topcliffe - Site RAF Air Cadets

Liens internes
 Bases aériennes de la Royal Air Force

Base de la Royal Air Force en Angleterre
Aéroport en Angleterre
Unité ou formation militaire créée en 1938
Base aérienne de la Royal Air Force durant la Seconde Guerre mondiale au Royaume-Uni

RAF Topcliffe


Die zur Stader Geest gehörende Zevener Geest ist ein Naturraum im Nordosten des Bundeslandes Niedersachsen. Sie ist nach der Stadt Zeven benannt.

Geografie
Die Zevener Geest liegt im Elbe-Weser-Dreieck zwischen den Städten Hamburg, Bremen und Bremerhaven. Sie erstreckt sich zwischen Sottrum, Bremervörde, Stade, Buxtehude, Tostedt, Scheeßel und Rotenburg (Wümme). Sie grenzt im Norden an das Alte Land, im Osten an die Schwarzen Berge, im Süden an die Wümmeniederung, im Westen an die Hamme-Oste-Niederung mit dem Teufelsmoor und im Nordwesten an die Wesermünder Geest.

Naturräumliche Gliederung
Die naturräumliche Haupteinheit der Zevener Geest ist Teil der Haupteinheitengruppe Stader Geest (Nummer 63, zweistellig) innerhalb des Norddeutschen Tieflandes (Großregion 1. Ordnung).

Im Norden begrenzen die Haupteinheitengruppe Untere Elbeniederung (Nummer 67), im Osten die Schwarzen Berge (640.00), im Süden die Haupteinheit Wümmeniederung (631) und im Westen die Haupteinheit Hamme-Oste-Niederung (632) die Zevener Geest. Sie wird von den Elbnebenflüssen Este, Aue, Schwinge und Oste durchzogen. Im Süden entspringt auch der Wesernebenfluss Wörpe.

Die Zevener Geest spaltet sich wie folgt in Unternaturräume auf:
 (zu 63 Stader Geest, D27)
 634 Zevener Geest
 634.0 Tarmstedter Geest
 634.1 Heeslinger Geest
 634.2 Beverner Geest
 634.4 Oldendorfer Geest
 634.5 Harsefelder Geest
 634.6 Apenser Lehmgeest
 634.7 Tostedter Geest

Politische Zugehörigkeit
Das Gebiet der Zevener Geest gehört administrativ zu den Landkreisen Verden, Harburg, Rotenburg (Wümme) und Stade, die früher zum Regierungsbezirk Stade gehörten.

Orte
In dieser Liste finden sich Städte, Einheits- und Samtgemeinden im Bereich der Zevener Geest.

Einzelnachweise

Geographie (Landkreis Rotenburg (Wümme))
Elbe-Weser-Dreieck
Region in Niedersachsen
Naturraum der Stader Geest

Zevener Geest


La statue-menhir de Nougras est une statue-menhir appartenant au groupe rouergat découverte à Mounes-Prohencoux, dans le département de l'Aveyron en France.

Description
Elle a été découverte en 1897 par Camille Alauzet au lieu-dit Nougras. La statue a été gravée sur un bloc de grès permien d'origine locale. Elle est incomplète : on ne dispose que du fragment inférieur mesurant  de hauteur,  de largeur et  d'épaisseur.

Les gravures sont endommagées : une partie de la ceinture avec un décor de chevrons et les plis du vêtement sont les seuls éléments visibles.

La statue est conservée au Musée Fenaille, une copie a été installée au hameau de Nougras.

Notes et références

Annexes

Bibliographie

Articles connexes
 Sites mégalithiques de l'Aveyron
 Liste des statues-menhirs de France

Nougras
Site mégalithique dans l'Aveyron

Statue-menhir de Nougras


Arrow යනු ලේඛකයා/ නිෂ්පාදකයන් Greg Berlanti, Marc Guggenheim සහ Andrew Kreisber විසින් නිර්මාණය කරන ලද ඇමරිකානු රුපවාහිනී නාට්‍ය මාලාවකි. එය DC COMICSහි Mort Weisinger සහ George Papp විසින් නිර්මාණය කරන ලද "ග්‍රීන් ඇරෝ" නම් චරිතය පාදක කරගෙන තැනුවකි. එය උතුරු ඇමෙරිකාවේ CW නාලිකාවේ 2012 ඔක්තෝබර් 10 දින සිටද, ජාත්‍යන්තර වශයෙන් 2012 අවසාන බාගය‍ේදී ද විකාශනය ආරම්භ කෙරිණි. මූලික වශයෙන් Vancouver, British Colombia, Canada හිදී රූගත කරන ලද, සතුරු දූපතක පස් වසරක් අතරමං වී සිට නැවත නිවසට පැමිණ, දුන්න සහ ඊතලය ආයුධ ලෙස ය‍ොදා ගනිමින් අපරාධ සහ දූෂණ වලට එරහෙිව රහසිගත පුද්ගලයෙකු ලෙස සටන් කරන Stephen Amell රංගනයෙන් දායක වන Oliver Queen නැමැති බිලියනපති සෙල්ලක්කාර තරුණයෙකු වටා කතා මාලාව ගලා යයි. සිව්වන දිගහැරුම ත‍ෙක්, comic books වල සඳහන් වන "Green Arrow" නමැති අන්වර්ථ නාමයෙන් Queen ප‍ෙනී න‍ොසිටියි.

Green Arrow චරිතය ම‍ෙන්ම අන‍ෙකුත් DC Comics Universe චරිත ද නව මුහුණුවරකින් මෙම කතා මාලාව තුළ දක්නට ලැබේ. Oliver Queen/ Green  Arrow චරිතය මීට ප්‍රථමයෙන් වර්ෂ 2006 සිට 2011 දක්වා විකාශය කෙරුණු Smallville රූපවාහිනී නාට්‍ය මාලාවට ඇතුළත් කර තිබුණත්, චරිතය නිරූපණය කිරීම සඳහා නව රංගන ශිල්පියකු (Amell) යොදා ගැනීමට නිෂ්පාදකයන් තීරණය කරන ලදී. Oliver Queen ගේ මානුෂිකත්වය සහ ඔහු මුහුදුබත් වී දූපතක සිර වී සිටි කාලයේදී ඔහු තුළ ඇති වූ වෙනස්කම් පිලිබඳව අවධානය යොමු කර ඇත. බොහෝ කොටස්වල Oliver වසර පහක් අතුරුදහන් වී සිටි කාලයේ් සිදු වූ සිද්ධීන් අතීතාවර්ජනයන් ලෙස පෙන්වයි.

Arrow, CW නාලිකාවෙහි පසුගිය වසර පහ තුළ විකාශය වූ වැඩසටහන් අතුරින් ජනප්‍රියම වූ වැඩසටහන වන අතර, විචාරකයන්ගෙන් ධනාත්මක ප්‍රතිචාර හිමිවිය. මෙහි පළමුවන දිගහැරුම අවසානයේදී පමණක් මිලියන 3.68 කට අාසන්න ප්‍රේක්ෂකයන් පිරිසක් නැරඹූ අතර, සම්මාන 3කින් සහ බහුවිධ නාමයෝජනා වලින් පිදුම් ලැබිණි. මෙහි දෙවන වාරයෙහි මංගල දර්ශනය 2013 ඔක්තෝබර් මස 13 දින විකාශය කෙරිණි.ඇරෝහි 3වන වාරය 2014 පෙබරවාරි මස 13 දින ඉදිරිපත් කෙරිණි.

දළ පෙළගැස්ම

ස්ටර්ලින් නගරයේ වෙසෙන ඔලිවර් ක්වීන්(ස්ටීෆන් ඇමෙල්) නම් බිලියනපති තරුණයෙකු, වසර 5ක් තිස්සේ දුපතක සිරවී සිවීමට සිදුවේ. ඒ ඔවුන් ගමන් කල බෝට්ටුව මුහුදුබත් වීම නිසාවෙනි. බෝට්ටු අනතුරින් රොබට් ක්වීන්(ජෙමී ෂෙරිඩ්න්), එනම් ඔහුගේ පියා ඇතුළු අනෙක් සියලු දෙනාම ජීවිතක්ෂයට පත්ව‍ෙති. ඇත්ත වශයෙන්ම රොබට් දිවිගලවාගෙන පසුව සියදිවි හානි කරගනී.  නගරයට ඔහුගේ නැවත පැමිණීමත් සමග ඔහුට ඔහුගේ පවුලේ සාමාජිකයන් දක්නට ලැබේ. ඒ අතර ඔහුගේ නව සුළු පියාද වේ. ඔහු නමින් වෝල්ටර් ස්ටීල්(කොලින් සල්මන්) ය.තවද ඔලිවර්ගේ මව ම‍ොයිරා(සුසෑනා තොම්සන්), සහෝදරිය තිය ක්වීන් (විලා හොලන්ඩ්) , ඔහුගේ හොඳම මිතුරාවන, බිලියනපතියෙකු වන මැල්කම් මර්ලින් (ජෝන් බරෝමන්) ගේ පුතු, ටොමී මර්ලින් (කොලින් ඩොනල්) මෙන්ම ඔහුගේ පෙම්වතිය වන ලොරල් ලාන්ස් (කැතී කැසිඩි) ද වේ.  මේ පෙළගැස්ම පුරාවට, විවිධ DC Comics චරිත එක්වේ. ඒ ස්ටාර්ලින් නගරය පාලනය කිරීමට තරංග කරන්නන් වශයෙනි.

මෙහි පළමු වාරය , ඔලිවර්ගේ ආගමනය සහ ඔහුගේ අරමුණු ඉටුකරගනීම් ගැන අවධානය යොමුකරයි. ඔහුගේ අරමුණ වන්නේ, ස්ටාර්ලින් නගරය විනාශ කරන භයානක දුෂිතයන්ය. ඔහු එය ඉතාමත් නිර්භයව සිදුකරයි. ඔහුට, නගරය විනාශ කිරීමට සැලසුම් කරන රහස් සංගමයකට විරුද්ධව සටන්කිරීමට සිදුවේ. ජෝන් ඩිග්ල්(ඩේවිඩ් රැම්සී), එනම් ඔලිවර්ගේ ආරක්ෂකයා සහ ෆලෙිසිටි ස්මෝක්(එමිලි බෙට් රිකර්ඩ්ස්),  එනම් කුවීන් සමාගමේ තොරතුරු තාක්ෂණ විශේෂඥ තරුණිය ඔලිවර් හට ඔහුගේ මේ සටනේදී නොමද සහයක් ලබාදෙති. ඔලිවර් දුපතෙහි ගතකල කාලය සහ එහිදී ඔහු වෙනස් වූ අයුරු පළමු වරය‍ේ ඇතුළත් වේ. එතැන් පටන් 2 වන වාරය ආරම්භ වේ.

දෙවැනි වාරයේදී, ඔලිවර් අපරාධකරුවන් නොමරා අපරාධ නැවත්වීමට යොමුවේ. ඒ, ඔහුගේ මිතුරු ටොමී ගේ මරණයත් සමගයි.එහෙත් ඔහුගේ නව පරමාදර්ශයට ඔහුගේ සතුරන් අභියෝග කරති. විශේෂයෙන්ම ඒ "ඩ‍ෙත්ස්ට්‍රොක්"( මනු බෙනට්) ය. ඩ‍ෙත්ස්ට්‍රොක් ඔලිවර් සමග බද්ධ වෛරයෙන් පෙලෙයි.ඔලිවර්ට බාහිර බලවේග සමගද සටන් කිරීමට සිදුවේ, ඒ කුවීන් සමගම පවත්වාගෙන යාම සඳහායි.

 ස්ටීෆන් ඇමෙල් ඔලිවර් ක්වීන් නම් බිලියනපති තරුණයාගේ චටිතය රඟපායි. එය DC comics හි ග්‍රීන් ඇරෝ චරිතය මත පාදක වී ඇති චරිතයකි. නැව් අනතුරින් ජීවිතය බේරාගෙන වසර 5කට පසුව නැවත පැමිණ , සිය පියාගෙන් සිදුවූ වැරදි නිවැරිදි කිරීමේ මෙහෙයුම අරඹයි. ඒ තම නගරය අපරාධකරුවන්ගෙන් ගලවගනීමටය. ඇරෝ කථා මාලාවේ රඟපෑම සඳහා ඇමෙල් හට විශේෂ දුනු පුහුණුවක් පවා ලබා දී තිබේ.මෙම කථා     මාලාවේ ඔලිවර්ට කාර්ය කිහිපයක නිරතවීමට සිදුවේ, ඒ එකම චරිතයෙන් වීම විශේෂත්වයකි.

 කැතී කසිඩ් ඩයනා ලෝරල් ලාන්ස් නම් චරිතයට පන පොවයි. එයද DC comics මත පදනම් වූ චරිතයකි.

 'කොලින් ඩොනල්, ටොමී මර්ලින්, එනම් ඔලිවර්ගේ ලඟම මිතුරාගේ චරිතය රංග දක්වයි. ටොමී අවසානයේදී ඔලිවර්ගේ රහස් ජීවිතය පිලිබඳ දැනගැනී. ටොමීගේ පියා, මැල්කම් මර්ලින් ඇරෝ ටෙලි නාට්‍ය මාලාවේ පලවන වාරයේ  එදිරිවාදියගේ චරිතයයි. පළමු වාරය අවසානයේදී ටොමී, ලෝරල්ගේ ජීවිතය රැකගැනීම සඳහා මියයයි, ඒ ඔලිවර් සහ ලෝරල් බේරමිණි.

 ඩේවිඩ් රැම්සී, ජෝන් ඩිග්ල් නම් ඔලිවර්ගේ සහකරුවා, විශ්වසවන්තයා සහ ආරක්ෂකයා වේ. ඔහු හමුදාවෙන් විශ්‍රාමගෙන ඔලිවර් සමග සේවයට එක්වේ.විලා හොලන්ඩ්, තියා කුවීන් , එනම් ඔලිවර්ගේ නැගණියගේ චරිතයට පණපොවයි. ඇය පළමු වාරයේදී මත්ද්‍රව්‍ය පිලිබඳ ගැටලුවකට මුහුණ පායි. පසුව ඇය ඒ සියල්ලෙන් මිදීමට සමත්වේ.සුසෑනා තොම්සන් මොයිරා ක්වීන්, එනම් ඔලිවර්ගේ මවගේ චරිතය රඟන නිළියයි. ඇයද, රොබට් කුවීන්, එනම් අගේ සැමියාගේ රහස් සංවිධානයේ කොටස්කාරියකි. ඇයද ඔවුන් සමඟ ස්ටාර්ලින් නගරය විනාශ කර නැවත පිහිටුවීමේ සැලැස්මක් සාදයි. ඇය ස්ලෙඩ් විල්සන් අතින් මරමුවට පත්වේ.

 පෝල් බ්ලැක්ත්රෝන් පරීක්ෂක කුවින්ටන් ලාන්ස්, එනම් ලෝරල්ගේ පියාගේ චරිතය රඟ දක්වන්නායි. ඔහු ස්ටාර්ලින් නගරයේ පොලිසියේ පරීක්ෂකවරයෙකි. එහෙත් DC කොමික්ස් චරිතවල ඔහු ලැරී ලාන්ස් නම් වේ.ආරම්භයේදී ඔහු ඔලිවර් හට සාරාගේ, එනම් ඔහුගේ දියණියගේ මරණය නිසා බැනවැදී. සාරා මියයන්නේ ද යථොක්ත බෝට්ටු අනතුරිනි.

 එමිලි බෙට් රිකඩ්ස් ෆෙලිසිටි ස්මෝක් චරිතයට රංගනයෙන් දායකවේ. ඇය කුවීන්ස් කොන්සොලිඩේටඩ් හි තොරතුරු තාක්ෂණ විශේෂඥවරියක ලෙස සේවය කරන්නීය. ඒ අතරම ඔලිවර්ගේ රහස් සාමාජිකාවක් ලෙසද අයව හැඳින්විය හැක. ඇයද ඩිග්ල් මෙන් ඔලිවර්ට උදව් කරයි. මනු බෙනට් ස්ලේඩ් විල්සන් චරිතයට රංගනයෙන් දායකත්වය ලබාදේ. එය "ඩෙත්ස්ට්‍රොක්" නම් DC comics චරිතය පාදක කොටගෙන තැනුවකි. ස්ලේඩ් , ඕස්ට්‍රේලියානු රහස් ඔත්තු සේවයේ නියෝජිතයෙකු වන අතර, ඔලිවර්ට දුපතෙදී උදවු කරනු ලබයි. කෙසේවෙතත් ස්ලේඩ් දෙවෙනි වාරයේදී ස්ටර්ලින් නගරයට පැමිණේ; ඒ දුපතේදී වූ සිද්ධියකට ඔලිවර්ගෙන් පලිගැනීමටය. කෝල්ටන් හේනස්' යනු රෝයි හාපර්ග‍ේ චරිතය රඟන රංගන ශිල්පියායි. එයද DC Comics චරිතයක් මත පාදක වූ චරිතයකි. ඔහු'Teen wolf' කතාමාලාවේ රඟපෑමෙන් පසුව ඇරෝ කථා මාලාවේ රඟපෑමට එක්විය. රෝයි හාපර් යනු එක්තරා ආකාරයක 'අමාරුකරයෙකි', එසේම තියා කුවීන් ගේ පෙම්වතාද වේ. ඒ අතරම ඔහු, ඇරෝ හට සහය වේ.ජෝන් බරෝමන් මැල්කම් මර්ලින්, එනම් ටෝමීගේ පියාගේ චරිතයට පණ පොවයි. මැල්කම් ඔලිවර්ලගේ බෝට්ටුව ගිල්වීමටද මුලික වී ක්‍රියාකර ඇත. එමනිසා ඔහු රොබට් ක්වීන්ගේ මරණයට සහ සාරාගේ හා ඔලිවර්ගේ රහස් ජීවිතවලට වගකිවයුතු වේ. මැල්කම් පළමු වාරයේ අවසාන කථාංගයෙදී ඔලිවර් අතින් මරමුවට පත්වේ; එහෙත් ඔහුගේ ග්ලේඩ්ස් නගරය විනාශකිරීමේ සිහිනය යථාර්තයක් කිරීමට ඔහු සමත් වේ.

එක්සත් ජනපද නීල්සන් තක්සේරුකිරීම

ඇරෝ හි මංගල දර්ශනය නරඹන්නන් මිලියන 4.14ක් පමණ එක් කරගැනීමට සමත් විය. එය CW නාලිකාවේ පසුගිය වසර 3 තුල විකාශය වූ වැඩසටහන් අතුරින් ජනප්‍රියම වූ වැඩසටහනයි. එයට පෙර එම වාර්තාවට හිමිකම් කීවේ " ද වැම්පයර් ඩයරීස්"වැඩසටහන වේ; ඒ 2009දී ය.

අත්‍යන්ත වර්ණනාව
{| class="wikitable"  style="font-size:95%; width:99%;"
|- style="text-align:center;"
! වර්ෂය
! සම්මානය
! වර්ගය
! ලැබූ අය/නිර්දේශ වූ අය
! ප්‍රතිඵලය
|-
|rowspan="2"|2012
සැටලයිට් සම්මානය
හොඳම රුපවාහිනී මාලා නාට්‍යය සඳහා වූ සම්මානය
|
|-
IGN සම්මානය
හොඳම රුපවාහිනී වීර චරිතය
ස්ටීෆන් ඇමෙල්/ඇරෝ
|
|-
|rowspan=20|2013
පීපල්ස් චොයිස් සම්මානය
ඇරෝ
|
|-
|rowspan=8|ලියෝ සම්මානය
වැඩසටහන
|ජෝසප් පැට්‍රික් ෆින්, ග්‍රෙග් බර්ලන්ටි, මාක් ගුගෙන්හයිම්, ඇන්ද්‍රිව් ක්රෙයිස්බර්ග්, මෙලිස්ස කෙල්නර් බර්මන්, ද්‍රිව් ග්‍රීන්බර්ග්, ජෙනිෆර් ලෙන්ස්, වෙන්ඩි මෙරිකල්, කාල් ඔගාවා
|
|-
|rowspan=2|සිනමාශිල්පය
|ගලෙන් වින්ටර් ( ප්‍රථම කතාංගය)
|
|-
|ගෝර්ඩන් වර්හුවෙල් (ලෝන් ගන්මන්)
|
|-
|හොඳම දෘශ්‍ය රංග ප්‍රයෝග
|ජීන් ලුක් ඩින්ස්ඩේල්, පවුලින් බම්ස්, ඇන්ද්‍රිව් ඕලොෆ්, ඩේව් ගයිතර් (බර්න්ඩ්)
|
|-
|හොඳම නිෂ්පාදන නිර්මාණය
|රිචඩ් හඩොලින් (ප්‍රථම කතාංගය)
|
|-
|හොඳම නළු වරණය
|කොරීන් මේය'ස්, හෙයික් බ්‍රන්ඩ්ස්ටටර් ("ඇන් ඉනර්සන්ට් මෑන්")
|
|-
|rowspan=2|හොඳම සුත්‍ර සම්බන්ධීකරණය
|ජේ.ජේ. මකාරෝ (ප්‍රථම කතාංගය)
|
|-
|ජේ.ජේ. මකාරෝ ("වර්ටිගෝ")
|
|-
|rowspan=2|නිව්නැව්නෙක්ස්ට් සම්මාන
|හොඳම නව අනුශේදය
|ඇරෝ
|
|-
|කෝස් යූ'රා හොට්
|ස්ටීෆන් ඇමෙල්
|
|-
|39වන සැටර්න් සම්මාන
|හොඳම යෞවන-දිශානත ටෙලිනාට්‍ය මාලාව
|rowspan=3|ඇරෝ
|
|-
|rowspan=5|ටීන් චොයිස් සම්මාන
|චොයිස් ටෙලිනාට්‍ය: මනඃකල්පිත/විද්‍යා ප්‍රබන්ධ
|
|-
|චොයිස් ටීවී නැගී එන වැඩසටහන
|
|-
|චොයිස් ටීවී රංගන ශිල්පියා: මනඃකල්පිත/විද්‍යා ප්‍රබන්ධ
|rowspan=2|ස්ටීෆන් ඇමෙල්
|
|-
|චොයිස් ටීවී නැගී එන තරුව
|
|-
|චොයිස් ටීවී රංගන ශිල්පිනිය: මනඃකල්පිත/විද්‍යා ප්‍රබන්ධ
|කැතී කසිඩි
|
|-
|කැනේඩියන් සොසෛටි ඔෆ් සිනේමොග්‍රෆි සම්මාන
|ගලෙන් වින්ටර් csc, ඇරෝ ("ප්‍රථම කතාංගය")
|
|-
|බ්‍රෝඩ්කාස්ට් මියුසික් ඉන්කොපරේෂන්
|BMI රුපවාහිනී සංගීත සම්මාන
|බ්ලේක් නීලි
|
|-
|TV ගයිඩ් සම්මානය
| ප්‍රියතම නව වැඩසටහන් මාලාව
|ඇරෝ
|
|-
|rowspan="15"|2014
|IGN සම්මාන
|හොඳම රුපවාහිනී වීරයා
|ස්ටීෆන් ඇමෙල්/ඇරෝ
|
|-
|පීපල්ස් චොයිස් සම්මාන
|ප්‍රියතම විද්‍යා ප්‍රබන්ධ/මනඃකල්පිත රුපවාහිනී රංගන ශිල්පියා
|ස්ටීෆන් ඇමෙල්
|
|-
|සැටලයිට් සම්මාන
|හොඳම මාලා නාට්‍ය වර්ගය සඳහා වන සම්මානය
|ඇරෝ
|
|-
|සැටර්න් සම්මාන
|හොඳම යෞවන-දිශානත ටෙලිනාට්‍ය මාලාව
|rowspan=1|ඇරෝ
|
|-
|rowspan=6|ලියෝ සම්මාන
|වැඩසටහන
|ග්‍රෙග් බර්ලන්ටි, ජෝසප් පී. ෆින්, මාක් ගුගෙන්හයිම්, අන්ද්‍රිව් ක්‍රිස්බර්ග්, වෙන්ඩි මෙරික්ල්
|
|-
|සිනෙමාරූපණය
|ගෝඩන් ව'හුවෙල්("සක්රිෆයිස්")
|
|-
|හැඩගැන්වීම
|ඩැනියෙල් ෆව්ල' ("කීප් යුවර් එනමීස් ක්ලෝස්ර්")
|
|-
|සජීවීකරණය
|ජේ.ජේ. මාකෝ ("ද සයන්ටිස්ට්")
|
|-
|ප්‍රධාන ඉදිරිපත්කිරීම - පිරිමි
|ස්ටීෆන් ඇමෙල් ("කෘසිබල්")
|
|-
|ප්‍රධාන ඉදිරිපත්කිරීම - ගැහැණු
|එමිලි බෙට් රිකර්ඩ්ස් ("ත්‍රී ගොස්ට්ස්")
|
|-
|rowspan=2|කන්ස්ටලේෂන් සම්මාන
|2013 රුපවාහිනී කතාංගයක විද්‍යා ප්‍රබන්ධ ප්‍රධාන පිරිමි ඉදිරිපත්කිරීම
|ස්ටීෆන් ඇමෙල්  ("ද ඔඩිසි")
|
|-
|2013 විද්‍යා ප්‍රබන්ධ රුපවාහිනී කතා මාලාව
|ඇරෝ
|
|-
|rowspan=2|ටීන් චොයිස් සම්මාන
|චොයිස් රුපවාහිනී ප්‍රදර්ශනය: විද්‍යා ප්‍රබන්ධ/මනඃකල්පිත
|ඇරෝ
|තීරණය වෙමින්..
|-
|චොයිස් රුපවාහිනී නැගී එන කාන්තා තරුව
|එමිලි බෙට් රිකර්ඩ්ස්
|තීරණය වෙමින්..
|-
|යන්ග් හොලිවුඩ් සම්මාන
|සුපිරි සුපිරි වීරයා
|ස්ටීෆන් ඇමෙල්
|
|}

සිංහල භාෂාව අනුවාදය

මෙම කතා මාලාවේ සිංහල හඬකැවූ පිටපත 2014 ජුනි සහ නොවැම්බර් අතර (පළමු වාර දෙක) හිරු ටීවී ඔස්සේ විකාශය විය. කථාංග සෑම සෙනසුරාදා සහ ඉරිදා දිනකම රාත්‍රී 8.30 ට විකාශය විය.

වෙනත් මාධ්‍ය

ඩිජිටල් කොමික්ස්
කතාමාලාව ජනප්‍රිය කිරීම සඳහා DC කොමික්ස් විසින් පිටු 10යෙ සන්දර්ශකයක් 2012 දී නිපදවනලදී.ඒ ක්‍රිස්බර්ග්ගේ රචනයෙන්, ඕමාර් ෆ්රන්සියාගේ චිත්‍ර වලින් සහ මයික් ග්‍රේල් ගේ කවර නිර්මාණයෙන් ය. The comic was regarded by the production crew as sharing the same canon as the series, with Kreisberg commenting, "[For] anyone who grabs a copy: Hold onto it and as the series progresses, you'll appreciate it more and more." It was later released free online. On October 10, 2012, DC Comics debuted a weekly digital comic tie-in written by Kreisberg and Guggenheim and drawn by various artists, including Mike Grell, which remained in continuity with the television series. The series lasted for 36 chapters, running until June 2013. These were collected, together with the initial preview comic, into Arrow: Volume 1, released in October 2013. Titan Magazines published the comics in a physical format in the UK.  The first issue was published on October 17, 2013 and contained the first four chapters of the series, with the complete series lasting 6 issues.

A follow up to the original digital title, Arrow: Season 2.5, will be written by Guggenheim and Keto Shimizu, a staff writer for the show, with art by Joe Bennett and Jack Jadson. Arrow 2.5 is intended to tell one continuous story across two arcs, that fits within the television narrative. Guggenheim stated, "We've tried to put in all the elements that people like about the show... We're going to see what's happened to Detective Lance after he collapsed in the season [two] finale. A good chunk of the burning questions left over will get answered in the tie-in comic. Particularly towards the latter half of the series, we're going to start introducing characters [in the comic] who you'll see in Season 3... before they show up on TV." The comic is scheduled to launch digitally biweekly on September 1, 2014, with its first physical release featuring a collection of the digital releases, on October 8.

බ්ලඩ් රශ්
2013 නොවැම්බර් 6 දින කතාංග 6කින් යුත් කෙටි ටෙලි නාට්‍ය මාලාවක් ඇරෝත් සමගම විකාශය කෙරිණි; ඒ බ්ලඩ් රශ් යන නමිනි.එය බොස් කෝපරේෂන් ඉදිරිපත්කිරීමකි.එයද ප්‍රධාන කතාවත් සමගම වැන්කුවර් හි රුගත කර ඇත.මෙය එමිලි බෙට් රිකර්ඩ්ස්, කෝල්ටන් හෙනස් සහ පෝල් බ්ලැක්ත්රෝන් යනන්ගේ රංගනයෙන් හැඩගැන්වී ඇත.ඔවුන් එහිදීද ,පිළිවලින්, ෆෙලිසිටි ස්මෝක්, රෝයි හාප' සහ කුවීන්ටන් ලාන්ස් චරිත වලට රංගනයෙන් දායක වෙති.

රෝයි කුවීන්ස් ඒකාබද්දය වෙත පැමිණ ඔලිවර්ව හමුවීම මෙහි කතාංග වලින් පෙන්වයි.ඒ මොහොතේ ඔලිවර් එහි නොමැති නිසා ෆෙලිසිට්ය ඔහුට ප්‍රවේශ ශාලාවට වී සිටීමට උපදෙස් දේ. රෝයි යනවාත් සමගම නිලධාරී ලාන්ස් පැමිණ ෆෙලිසිටි විසින් විනාශ කල තැනැත්තාගේ ලේ සාම්පලයක් පොලිසිය සොයාගත් බව පවසයි.එත් සමගම ඇය ඔලිවර්ගේ කටහඬ සංකේතය මගින් රොයිට ඇමතුමක් ලබා දේ. ෆෙලිසිටි ඔහුව පරීක්ෂණාගාරය තුල මෙහෙයවමින් ලේ සාම්පලය සොයා ගනී.එහෙත් රෝයි පිටවීමට යාමේදී මහාචාර්යවරුන් අතට පත්වේ. එහිදී ෆෙලිසිටි එම ගොඩනැගිල්ලේ PA පද්දතිය හැක් කර රොයිට පැනයාමට අවස්ථාවක් සලසදෙනු ලබයි. රෝයි , ෆෙලිසිටි ගේ උදවු ඇතිව එතනින් පිටවීමට සමත්වේ. රෝයි නැවතත් කුවීන්ස් ඒකාබද්දයට පැමිණි පසුව රෝයි අතේ ලේ සාම්පලය ඔලිවර් වෙත යවනු ලබයි.

වීඩියෝ ක්‍රීඩා
ග්‍රීන් ඇරෝ මූලික කරගත් ඔලිවර් කුවීන්ගේ පෙනුමින් යුතු "ඇරෝ" 2013 "ඉන්ජස්ටිස්: ගෝඩ්ස් අමන්ග් අස්" වීඩියෝ ක්‍රීඩාව බාගත කල හැකි අන්තර්ගතයක් ලෙස පවතී. මේය පසුව නොමිලේ බාගත කිරීම සඳහා නිකුත් කෙරිණි.ස්ටීෆන් ඇමෙල් චරිතයට කටහඬින් දායක වේ.

සහසම්බන්ධතා

2013 ජුල්ය් මසදී බර්ලන්ටි සහ ක්‍රිස්බර්ග් , නටර් සමගින් ජෙඔෆ් ජෝන්ස් , ඔවුන්ගේ නව ටෙලිනාට්‍ය මාලාව පිළිබඳව ප්‍රථම වරට නිවේදනය කළහ.ඒ ද ෆ්ලෑෂ් ගැනයි. ග්‍රාන්ට් ගස්ටින්විසින් පණපොවන චරිතය, ඇරෝහි 2වන කතාංග මාලාවේ කතාංග 3ක දිස්වේ. කෙසේ වෙතත්, එය 2013 නොවැම්බර් මස නිවේදනය කල පරිදි, පරණ සැලැස්ම වන ඇරෝ තුලින්ම මෙහි ආරම්භක කතාංගය තැනීම නවත්වා නව ආරම්භක කතාංගයක් තැනීමට සැලසුම් කල බව හෙළි කෙරිණි.මෙම තීරණය CWහි විධයකයන්ගේ බව හෙළිවේ.මෙ වන විට , චරිතය 2වන කතාංග මාලාවේ 3වන කතාංගය තෙක් රැගෙන යනවද යන්න තීරණය වෙමින් පවතුනී.  එහෙත් මෙ චරිතයේ සුපිරි වීර ස්වභාවය ඇරෝහි ප්‍රදර්ශනය නොකිරීමට ඔවුන් තීරණය කර තිබිනි. 2014 ජනවාරියේදී "ද ෆ්ලෑෂ්" හි ප්‍රථම කතාංගය සඳහා වඩා ඇරඹිණි. 2014 මාර්තු මාසයේදී අනාවරණය වන්නේ ගස්ටින් තුන්වන කතන්ගයේ රඟනොපාන බවයි.කෙසේ වෙතත් ඩැනියල් පාකර් සහ කාලෝස් වැල්ඩේස් යන්නවුන් ඒ වෙනුවට "මෑන් අන්ඩ හුඩ්" කතන්ගයේ රඟපාන බවයි. 2014 මැයි මාසයේදී හෙළිදරව් වුවේ, "ද ෆ්ලෑෂ්" හීද ඔලිවර් කුවීන්/ඇරෝ චරිතයට ස්ටීෆන් ඇමෙල් විසින්ම කතා මාලාවේ පළමු කතාංගයට රංගන දායකත්වය සපයන බවකි.  2014 ජුනි මාසයේදී ක්‍රිස්බර්ග් විසින් අනාවරණය කල තොරතුරු වලට අනුව රිකර්ඩ්ස් "ද ෆ්ලෑෂ්"හි 4 වන කතාංගයෙදී ස්මොක්ගේ චරිතයට රඟපාන බවත් ,අදාල මාරුවීමේ අවස්ථාව කතා මල දෙකේම 3වන කතාංග මාලාවේ ඩී සිදුකරන බවයි.

වෙළඳපොළට නිකුත්කිරීම

බාහිර සබැඳි

 නිල ෆේස්බුක් පිටුව

රූපවාහිනී කතාමාලා

ඇරෝ (ටෙලි නාට්‍ය මාලාව)


Steinshof steht für:
 einen Ortsteil der Ortsgemeinde Neustadt (Wied) im Landkreis Neuwied, Rheinland-Pfalz
 einen Wohnplatz der Gemeinde Gingst im Landkreis Vorpommern-Rügen, Mecklenburg-Vorpommern
 [Vorwerk] Steinshof, deutscher Name der Ortschaft Dzięcielin in der Gemeinde Międzychód im Powiat Międzychodzki, Polen
 ein Baudenkmal in der Stadt Neuss im Rhein-Kreis Neuss, Nordrhein-Westfalen, siehe Liste der Baudenkmäler in Neuss (1/300–1/399)

Siehe auch:
 Steinhof
 Stenshof

Steinshof


San Andrés de Montejos es una localidad del municipio de Ponferrada, en la comarca de El Bierzo, en la provincia de León, comunidad autónoma de Castilla y León, (España).

Situación

Se encuentra al N de Ponferrada; al S de Bárcena del Bierzo; al NE de Columbrianos.

Evolución demográfica

Localidades de El Bierzo Bajo
Localidades de Ponferrada

San Andrés de Montejos


Rumen Georgiev Radev (búlgarska: Румен Георгиев Радев; f. 18. júní 1963) er búlgarskur herforingi og stjórnmálamaður sem hefur verið forseti Búlgaríu frá árinu 2017.

Æviágrip
Rumen Radev var hermaður í búlgarska flughernum frá 1987 til 2016. Hann var orrustuflugmaður og náði tign majór-hershöfðingja. Hann stýrði búlgarska flughernum frá 2014 til 2016.

Radev bauð sig fram til forseta Búlgaríu með stuðningi búlgarska Sósíalistaflokksins í forsetakosningum landsins árið 2016. Hann lenti í fyrsta sæti með 25,4 % atkvæða í fyrri umferð kosninganna, á undan helsta keppinauti sínum, þingforsetanum Tsetsku Tsatsjeva, sem naut stuðnings GERB-flokksins, sitjandi stjórnarflokks landsins. Radev vann sigur í annarri umferð kosninganna með 59,4 % atkvæðanna á móti 36,2 % atkvæðum Tsatsjeva og 4,5 % auðum atkvæðum.

Radev sór embættiseið þann 19. janúar 2017 og tók við embættinu þremur dögum síðar.

Kjör Radevs til forseta leiddi til þess að forsætisráðherrann Bojko Borisov úr GERB-flokknum, sem hafði stutt mótframbjóðanda hans í kosningunum, bauð Radev afsögn sína. Radev útnefndi því Ognjan Gerdzhikov forsætisráðherra starfsstjórnar fram að þingkosningum í mars 2017. Þær kosningar enduðu með sigri mið-hægriflokka og því sneri Borisov aftur á forsætisráðherrastól.

Radev hefur átt í deilum við Borisov frá upphafi forsetatíðar sinnar. Hann hefur meðal annars gagnrýnt hann fyrir að leyfa spillingu að blómstra í Búlgaríu, fyrir "glannalegar forystuaðferðir" hans og fyrir að reyna að kæfa stjórnarandstöðuna. Vegna deilna þeirra hefur Radev margoft beitt neitunarvaldi sínu gegn lagafrumvörpum Borisovs og GERB-flokksins, alls nítján sinnum á fyrstu tveimur og hálfu ári forsetatíðar sinnar. Á móti hefur Borisov sakað Radev um að vinna skemmdarverk á starfsemi ríkisstjórnarinnar og um að vera Sósíalistaflokknum vilhallur á kosningatímabilum.

Í júlí 2020 lét ákæruvaldið gera húsleit hjá embætti forsetans og setti nokkra ráðgjafa Radevs í varðhald. Víða var litið á þetta sem valdníðslu og pólitíska aðför Borisovs gegn Radev og atvikið leiddi til fjöldamótmæla gegn ríkisstjórninni. Radev studdi mótmælin opinberlega og kallaði eftir afsögn Borisovs og stjórnar hans, sem hann kallaði "mafíu".

Þegar Borisov baðst lausnar eftir ósigur GERB í þingkosningum í apríl árið 2021 veitti Radev þremur aðilum stjórnarmyndunarumboð hverjum á fætur öðrum en þeim mistókst öllum að mynda stjórn. Þetta leiddi til þess að þing var rofið á ný og aftur gengið til kosninga þann 11. júlí 2021 og Radev skipaði Stefan Janev forsætisráðherra starfsstjórnar í millitíðinni. Ekki tókst að leysa úr stjórnarkreppunni eftir kosningarnar í júlí og því varð Radev að rjúfa þing og kalla til þriðju kosninganna á einu ári þann 14. nóvember 2021.

Radev bauð sig fram til endurkjörs í forsetakosningum ársins 2021, en fyrri umferð þeirra fór fram samhliða þriðju þingkosningum ársins. Helsti keppinautur hans í kosningunum var Anastas Gerdzhikov, sem naut stuðnings GERB. Radev vann í annarri umferð kosninganna með 66,7 prósentum atkvæða.

Tilvísanir

Forsetar Búlgaríu

Rumen Radev


Clive Staples Lewis (29 Kasım 1898, Belfast, İrlanda - 22 Kasım 1963, Oxford, İngiltere), İrlandalı yazar ve öğretim görevlisi.

Clive Staples Lewis 1898'de Belfast'ta doğdu. Yazar, eleştirmen ve temelde eğitmendi. Magdelen College, Oxford'da öğretim üyeliği yaptı ve nihayetinde Cambridge'da Orta Çağ ve Rönesans İngilizcesi Profesörü oldu. Oxford'dayken Charles Williams ve J. R. R. Tolkien'le birlikte çalıştı ve her biri Hristiyan ahlakçısı olan bu üç adam alegori ve fanteziye duydukları büyük ilgi çerçevesinde bir cemiyet oluşturdular. Toplantı boyunca birbirlerine hazırlamakta oldukları işleri okudular ve ister istemez birbirlerini etkilediler. Lewis, Narnia krallığını anlattığı uzun serisiyle elliler edebiyatına damgasını vurdu. Bilimkurgu alanına asıl katkısı ise Kozmik Üçleme (ya da Ransom Üçlemesi) olarak bilinen eseridir. 1938'de Sessiz Gezegenin Dışında ile başlayan bu üçleme dil bilimci Dr. Ransom'u merkezine alır. Ransom insanoğlunun kurtuluşu için önerilen bir fidye -ransom- olan İsa gibidir. Üçlemeye Orta Çağ mitolojisi damgasını vurur. O güne kadar yapılmış en iyi tasvirlerle tanıtılan gezegenler koruyucu bir töze sahip, iyi ve güvenilir sığınaklar gibidir, çürümüş ve yitik Dünya'nın aksine. Hikâyelere iyinin ve kötünün savaşı damgasını vurur. Lewis 1963 yılında öldüğünde ardında yepyeni bir anlatım ve anlatı biçimi bırakmış, onlarca hikâye ve derlemeyle yüzyıl edebiyatına damgasını vurmuştur.

Bazı eserlerinde N. W. Clerk, Clive Hamilton takma adlarını kullanmıştır.

Eserleri

Ayrıca bakınız
 Narnia Günlükleri
 Narnia
 J.R.R. Tolkien

1898 doğumlular
Belfast doğumlular
1963 yılında ölenler

Britanyalı çocuk kitabı yazarları
Britanyalı ilahiyatçılar
Britanyalı edebiyat eleştirmenleri
Britanyalı filozoflar

Britanyalı Anglikanlar
Kuzey İrlandalı roman yazarları

Oxford Üniversitesinde öğrenim görenler

Kurgusal eserler veren yazarlar
Hristiyan apolojistler
İngiliz Hristiyanlar

Clive Staples Lewis


L'Arlésienne est une peinture à l'huile sur toile du peintre néerlandais Vincent van Gogh, réalisée en 1888 et conservé au Metropolitan Museum of Art de New York.

Description

Les couleurs fortes et vives du tableau sont caractéristiques de la période arlésienne du peintre. Il s'agit de l'une des versions du portrait, que Van Gogh a peint à plusieurs reprises. Il représente Madame Ginoux, propriétaire d'un bar à Arles, où l'artiste a souvent passé ses soirées. L'artiste a créé le tableau en une heure seulement, profitant des séances de pose que Madame Ginoux accordait à Gauguin, engagé dans la représentation de la chambre de la dame, de manière à être confronté à une peinture de son ami. Partant du tableau de Gauguin, Vincent en 1890  représente Ginoux une seconde fois, dans une œuvre également appelée L'Arlésienne (Galerie nationale d'Art moderne de Rome).

Le cadrage du tableau est particulier, qui découpe une partie d'un des livres posés sur la table et qui surprend la femme dans une attitude réfléchie mais décisive, comme s'il s'agissait d'une photographie prise à son insu : la dame, en effet, est représentée assise sur une chaise à dossier orange, la tête reposant sur un bras appuyé sur la table, un geste intéressant justement parce qu'il est d'un naturel remarquable. Madame Ginoux porte une écharpe bleue et un bavoir blanc : c'est un vêtement typiquement provençal, qui n'a pas manqué de susciter l'enthousiasme de Vincent.

Impressionnant, dans cette oeuvre, est le contraste chromatique entre les bleus qui composent la Ginoux et le fond, d'un jaune vif et uniforme, distinctif de la période arlésienne du peintre. C'est une référence évidente avec l'art japonais, qui réapparaît également ici dans la simplification notable des formes de Ginoux. Malgré la prédominance absolue du jaune, qui charge le tableau d'une énergie débordante, van Gogh articule habilement la scène en profondeur grâce à l'insertion du demi-cercle vert de la table et à la disposition de la figure en trois quarts.

Articles connexes
 Liste des tableaux de Vincent van Gogh

Notes et références

Liens externes

Tableau de Vincent van Gogh
Tableau réalisé en 1888
Portrait de femme
1888 en Europe
Œuvre de Vincent van Gogh aux États-Unis
Œuvre conservée au Metropolitan Museum of Art

L'Arlésienne (Van Gogh, 1888)


Laccaria proxima (Émile Boudier, 1881 ex Narcisse Théophile Patouillard, 1887), sin. Clitocybe proxima (Émile Boudier, 1881), denumită în popor vârtejel, este o  specie de ciuperci comestibile din încrengătura Basidiomycota în familia Hydnangiaceae și de genul Laccaria care coabitează, fiind un simbiont micoriza (formează micorize pe rădăcinile arborilor). Această specie comună se dezvoltă în România, Basarabia și Bucovina de Nord în grupuri numeroase - mai rar și solitar, în locuri umede, și răcoroase pe soluri sărace și acre, în păduri de conifere și  de foioase și la marginea lor, foarte des prin turbării între Sphagnum (o formă de mușchi). La vreme potrivită apare din august până în noiembrie.

Taxonomie
Specia a fost descrisă pentru prima dată sub denumirea Clitocybe proxima, adică apartenentă genului Clitocybe, de micologul francez Émile Boudier în jurnalul micologic francez Bulletin de la Société mycologique de France din 1881, iar, în 1887, compatriotul lui, Narcisse Théophile Patouillard, a transferat soiul corect la genul Laccaria, menținând epitetul, de verificat în volumul 1 al operei sale Les Hyménomycètes d'Europe - Anatomie et Classification des Champignons Supérieurs - Matériaux pour l'Histoire des Champignons. Acest taxon este valabil până în prezent (2018).

În cărți mai vechi de ciuperci se găsește ocazional și vechea denumire a lui Boudier. Celelalte puține încercări de redenumire, văzând specia o variație, sunt acceptate sinonim, dar nu sunt folosite și astfel neglijabile.

Descriere

 Pălăria: are un diametru de 2-7 (10) cm, este destul de subțire, inițial convexă, apoi întinsă cu centrul pălăriei adâncit precum ondulată neregulat. Marginea este umedă, netedă, de abia la bătrânețe vag și scurt canelată. Cuticula este în mod normal mată și fin solzoasă. Coloritul poate fi portocaliu-roșiatic, ruginiu, ocru-maroniu sau brun-roșiatic. În vârstă tinde să se decoloreze, devenind nu rar chiar albicios. Buretele este destul de variabil și, prin urmare, ceva dificil de determinat.
 Lamelele: sunt groase, ceva ondulate, distanțate între ele, cu lamele intermediare și incomplete, aproape aderate la picior, la maturitate bombate, inițial crem, apoi ruginii, câteodată de aceeași culoare cu pălăria și acoperite în vârstă de o pulbere fină, albicioasă de spori.
 Piciorul: este mereu mai lung ca diametrul pălăriei cu o înălțime de 5-10 (15) cm și cu o lățime de 0,3-0,8 cm destul de subțire, fiind gol pe dinăuntru, fibros, striat longitudinal, cilindric,  adesea îndoit, ondulat, curbat și fără inel. El este de culoare brun-roșiatică până brună, mereu mai închis decât pălăria.
 Carnea: este subțire în partea pălăriei și fibroasă în cea a piciorului, de colorit roz murdar, ocru-maroniu sau gri-brun. Mirosul este plăcut, și ușor aromatic, cu nuanțe slabe de anason, iar gustul dulceag.
 Caracteristici microscopice: are spori lat elipsoidali până ovoidali, presarăți cu țepi lungi de 0,5-1 µm, sub microscop hialini (translucizi), cu o mărime de 8-11 x 7-8 microni. Pulberea lor este albă. Basidiile cu 2-4 sterigme măsoară 70 x 10 microni.
 Reacții chimice: nu sunt cunoscute.

Confuzii
Buretele poate fi confundat cu multe alte specii, între altele cu forme mai deschise ale Laccaria amethystina (comestibilă), ori cu Laccaria laccata (comestibilă),  Laccaria maritima (comestibilă), Laccaria tortilis (comestibilă), dar adesea și cu letalele Cortinarius orellanus sau Galerina marginata, mai departe cu Gymnopus dryophilus sin. Collybia dryophila (comestibil),  Gymnopus peronatus sin. Collybia peronata (necomestibilă, foarte iute), Cortinarius helvelloides (necomestibil din cauza consistentei, miros de mușate), Cortinarius sanguineus (otrăvitor), Cortinarius semisanguineus (otrăvitor), Inocybe cookei (otrăvitor, miros slab fructuos),  Marasmius alliaceus sin. Mycetinis alliaceus, (burete de condimentare, crește mai mult prin păduri luminoase de fagi, miros puternic de usturoi), Marasmius oreades (comestibil) Marasmius lupuletorum sin. Marasmius torquescens (necomestibil, cu miros plăcut dar foarte fibros, crește pe bușteni de fagi, piciorul fiind albastru-negricios) sau Marasmius wynnei (necomestibil, pe trunchiuri în putrefacție, cu tonuri mai violete, gust și miros cam neplăcut de țărână).

Specii asemănătoare în imagini

Valorificare
Vârtejelul este un burete destul de gustos asemănător pâlniei brumate. El crește, de asemenea, mereu în cantități respectabile. Astfel este adesea cules și consumat, dar confuzia cu ciuperci otrăvitoare sunt posibile (datorită marii variabilități). Soiul poate fi preparat și consumat ca buretele de rouă. Ca la toate speciile genului, se potrivește excelent conservarea în oțet.

Note

Bibliografie
 Marcel Bon: "Pareys Buch der Pilze", Editura Kosmos, Halberstadt 2012, ISBN 978-3-440-13447-4
 Bruno Cetto: "Der große Pilzführer", vol. 1-7, vezi sub "Note"
 Rose Marie Dähncke: "1200 Pilze in Farbfotos", Editura AT Verlag, Aarau 2004, ISBN 3-8289-1619-8
 Ewald Gerhard: "Der große BLV Pilzführer" (cu 1200 de specii descrise și 1000 fotografii), Editura BLV Buchverlag GmbH & Co. KG, ediția a 9-a, München 2018, ISBN 978-3-8354-1839-4
 Jean-Louis Lamaison & Jean-Marie Polese: "Der große Pilzatlas", Editura Tandem Verlag GmbH, Potsdam 2012, ISBN 978-3-8427-0483-1
 Hans E. Laux: "Der große Pilzführer, Editura Kosmos, Halberstadt 2001, ISBN 978-3-440-14530-2
 Till E. Lohmeyer & Ute Künkele: "Pilze – bestimmen und sammeln", Editura Parragon Books Ltd., Bath 2014, ISBN 978-1-4454-8404-4
 Meinhard Michael Moser: "Röhrlinge und Blätterpilze - Kleine Kryptogamenflora Mitteleuropas" ediția a 5-ea, vol. 2, Editura Gustav Fischer, Stuttgart 1983

Legături externe

 Laccaria proxima, film în limba engleză

Laccaria
Micoriză
Ciuperci comestibile
1881 în știință

Laccaria proxima


Abner Nash (August 8, 1740December 2, 1786) was the second Governor of the U.S. state of North Carolina between 1781 and 1782 and represented North Carolina in the Continental Congress from 1782 to 1786.

Life story
Nash was born the son of Col. John Nash and Anne Owen at "Templeton Manor" Plantation in Prince Edward County in the Colony of Virginia. He read law and was admitted to the bar in Virginia. He also began his political career there, serving in the House of Burgesses from 1761 to 1765 before moving to New Bern, North Carolina. He married the widow of former colonial governor Arthur Dobbs.

Nash was an active supporter of the revolutionary cause. He represented New Bern in the rebel "provincial congress" assembled from 1774, and in 1776 was a member of the committee that drafted the state's new constitution. He became a member of the North Carolina House of Commons in 1777 (serving as the first Speaker of that house) and the North Carolina State Senate in 1779.

He was elected governor by the legislature in 1780. During his brief tenure as governor, North Carolina saw some of its worst conflicts as a battleground in the American Revolutionary War. Unlike his brother Francis, his temper and poor health were poorly suited to the needs of war. This brought him into difficulty with the legislature. The assembly appointed Richard Caswell as commander-in-chief (Major General) of the North Carolina militia and state troops, even though the constitution assigned this responsibility to the governor. Then in December 1780, they named a Council Extraordinary that further encroached on his office. Consequently, Nash resigned and went home in the spring of 1781.  Thomas Burke was named to replace him.

Death
Later in 1782, North Carolina eased political tensions by sending Nash as a delegate to the Continental Congress. He would serve there the rest of his life, as he died at a session in New York City. Abner was initially buried in St. Paul's Churchyard in Manhattan, but his body was later returned for burial in a private, family plot in Craven County, North Carolina.

Family
His son, Frederick Nash, was also a lawyer and political leader. He would serve as Chief Justice of the North Carolina Supreme Court. Another descendant, Frederic, would later become a famous poet by his middle name, Ogden Nash.

References

External links

Biographic sketch at US Congress website

1740 births
1786 deaths
People from Prince Edward County, Virginia
North Carolina state senators
Governors of North Carolina
Continental Congressmen from North Carolina
18th-century American politicians
Members of the North Carolina House of Representatives
North Carolina militiamen in the American Revolution
North Carolina state troops in the American Revolution
Politicians from New Bern, North Carolina
American lawyers admitted to the practice of law by reading law
Members of the North Carolina Provincial Congresses

Abner Nash


Yüzük Kardeşliği, J. R. R. Tolkien'in yazdığı Yüzüklerin Efendisi isimli fantastik romanın ilk cildi.

Yüzük Kardeşliği ayrıca şu anlamlara gelmektedir:
 Yüzüklerin Efendisi: Yüzük Kardeşliği, J. R. R. Tolkien'in Yüzük Kardeşliği romanından sinemaya uyarlanan, Peter Jackson'ın yönetmenliğinde yapılmış ve 2001 senesinde gösterime giren film. Yüzüklerin Efendisi film üçlemesinin ilk bölümü.

Yüzük Kardeşliği (anlam ayrımı)