['contradiction']
The use of rock-cut sanctuaries goes back to the time of Emperor Ashoka, during the third century b.c. , when itinerant Buddhist monks formed a religious order and the emperor provided them with rock-hewn cells as a vihara (retreat) during the monsoons.
השימוש במקדשים חצובים בסלע חוזר לימי הקיסר אשוקה, במהלך המאה השלישית לפני הספירה, כאשר נזירים בודהיסטים נודדים הקימו סדר דתי והקיסר סיפק להם תאים חצובים בסלע כוויהארה (מקום מפלט) במהלך המונסונים.
Rock-hewn sanctuaries are a relatively new tradition in Buddhism, dating back to about the 12th century A.D.
מקדשים חצובים בסלע הם מסורת חדשה יחסית בבודהיזם, שתחילתה במאה ה-12 לספירה.