['entailment']
Wolfe mocks the obsession with money and status, yet at the same time, his cleverest moments come from indulging in, not just exposing, invidious distinctions and superficial judgments.
וולף לועג לאובססיה של כסף ומעמד, אך באותו הזמן, הרגעים החכמים ביותר שלו מגיעים מהתמסרות, לא רק מחשיפה, להבדלים פוגעניים ושיפוטים שטחיים.
The irony is that Wolfe makes fun of the material world, yet his greatest thoughts are a result of indulging in it.
האירוניה היא שוולף לועג לעולם החומרי, אך מחשבותיו הגדולות ביותר הן תוצאה של התמכרות אליו. 