['contradiction']
When Keats looks at the painted figures and trees on the Grecian urn (in Ode on a Grecian Urn), he is not just happy that these apparitions will never fade, because they are art, and thus permanent; he is happy that they have never had to live, that they are not  Ah, happy, happy boughs!
כאשר קיטס מסתכל על הדמויות המצוירות ועל העצים על האגרטל היווני (באודה על אגרטל יווני), הוא לא רק שמח שההופעות האלה לעולם לא ידהו, כי הן אמנות, ולכן קבועות; הוא שמח שהם מעולם לא היו צריכים לחיות, שהם לא אה, ענפים שמחים, שמחים!
In its Ode on a Grecian Urn, Keats looks at the painted objects with happiness because his lover painted them.
באודה שלו על כד יווני, קיטס מסתכל על החפצים המצוירים בשמחה כי אהובתו ציירה אותם.