Napateik maņ streidi i lomuošonuos, cīši napateik. Nu, ka asu sirdeiga, maņ gryuši palikt mīreigai. Varbyut tei ir švaka īpašeiba, varbyut loba. Kas tū lai zyna?
Beja laiks, kod troki puordzeivuoju kotru aizvainojūšū frāzi, kas tyka dūmuota maņ, a ar laiku jau var pīrast pi vysa, uztvert tū vīgļuok. Ka apvainoj personeigi mani, varu tū pīcīst, nav jau gryuši. Nu, ka teik aizskorta muna dzymtuo puse i tuos cylvāki, muni nervi natur.
Nā, es nadzeivoju pasaulī, kurā vyss ruodīs labi i breineigi. Labi saprūtu, ka ari muns tviterī raksteitais bīži nav tys pozitivuokais i skaistuokais. Kod nakod i poša sev puormatu, ka vairuok radzu švakū, na lobū, a radzūt lobū tu tik prīcojīs par tū, a radzūt švakū, gribīs tū izceļt, lai vairuok tai nabyutu, lai vyss byutu lobuok.
Nā, es ari naskaitu sovu pogostu i školu par idealom vītom. A kas vyspuor iz pasauļa ir ideāls? Nikas. Vysam ir sovi minusi. Pīmāram, šudiņ es nabeju prīceiga, ka Smotra tierga laikā nūteikūšajā Latvejis, Latgolys i Rēzeknis nūvoda karūgu paceļšonys laikā skanieja Latvejis i Rēzeknis nūvodu himnys, a pi Latgolys karūga – „Esi latgalīts”. Maņ tys nazkai naguoja kūpā ar svineigu šaļti. Par Latgolys naoficalū himnu jau it kai skaita „Skaidrū volūdu”.
I, ka kritika, tod kritika ar pamatu, ar nasagrūzeitim faktim i spieju pījimt pretargumentus. A ir cylvāki, kuri pat ni kritizej, a dreižuok guož viersā sovu naidu. I preteimā jim nikuo napasaceisi, saīt kai runuot pret sīnu.
Beju apsūliejuse poša sev, ka vairuok itaiduos dzeluos nasajaukšu i sovus nervus namaituošu. A, ka cylvāks mīrā nasalīk i turpynoj buorsteit apvainuojumus par sovu dzymtū pogostu, tod navaru klusēt ari es. Varbyut ari doru napareizi, nu doru kai jiutu. I itūreiz jiutu, ka Nautrānim vajag aizstuoveibu. Varbyut es ari naasu lobuokais aizstuovs, nu maņ ruodīs, ka tys juodora. Itūreiz gon apsūlu i sev i cylvākim, kas skaita, kū rokstu, ka itei byus pādejuo reize. Partū ari grybu salikt vysu, kū grybu pasaceit.
Runa otkon ir par Ontonu Rancanu, kuram reizi jau rakstieju komentaru (http://www.twitlonger.com/show/j1obri), nu tys beja taids dreizais 10 minotu variants, raksteits katastrofalā laika tryukumā.
Ituos nedelis laikā jis sovā blogā ir publiciejs vairuokus rokstus, kas saisteiti ar Rogovku, Nautrānim. Otkon teik runuots par Rogovkys nūsaukumu, par rogovkīšim, ari par nacionalajim partizanim.
Piec gruomotys „Šaipus. Viņpus” skaiteišonys, beju dūmuojuse, ka varātu sareikuot diskuseju par itū gruomotu. Uzaicynuot autoru, tūs puors cylvākus, kuri ir pīmynāti itamā gruomotā i vēļ ir dzeivi, kaidus viesturnīkus, cylvākus, kas itū ir pietiejušs. Nu, radzūt kaida veidojās komunikaceja ar ituos gruomotys autoru, es stypri apšaubu voi itaida diskuseja ir reala. Partū pīraksteišu sovu redzīni ite.
Piec ituos gruomotys izdūšonys, Nautrānu pogosta informativajā izdavumā „Nautrēnu ziņas” tyka publiceiti diveji vīdūkli – bejušuo školys direktora, viesturnīka Ontona Miglinīka i nazkodejuo pogosta īdzeivuotuoja Ontona Lubāna. Lubāna raksteitais maņ ruodiejuos dīzgon bezsakareigs i beiguos es tai i nasaprotu, kū jis ar tū gribieju pasaceit i parkū vyspuor kas taids ir juopublicej. Bet, nu, lai jau. Sovukuort Miglinīka raksteitajam lelā mārā varieju viņ pīkrist.
Tai kai Rancānam pateik vaicuot skeletus sovu oponentu skapūs (pīmāram par Miglinīku http://antonsrancans.wordpress.lv/2012/09/27/50/), varu jau laiceigi pasaceit, ka asu dzymuse piec Latvejis naatkareibys atjaunuošonys, muni vacuoki isastuoja par Latvejis naatkareibu i muns dzeds beja vīns nu organizacejis „Latgales Vanagi” bīdrim i 7 godus sovys dzeivis beja spīsts pavadeit Sibirejā. Ari juo saime beja pīmynāta itamā gruomotā, koč i ar napiļneigu informaceju.
Asu īvāruojuse, ka Rancāns eipaši uzsver cylvāku darbeibu okupacejis laikā, tū, kū jī tymā laikā ir dariejuši i rakstiejuši. Naseņ poša, puorskaitūt A.Kūkoja gruomotu „Septiņkalne” (1985), atrodu taidus breineigus teikumus:
„Stūrainais Antons Rancāns, šķiet, pasaulē skatās ar labsirdīga zobgaļa acīm. Viņš ievēro gan to, kā lielīgs kolhoza priekšsēdis klāsta savus sasniegumus, gan to, kā pazīstams dzejnieks dižmanīgi lasa savu gara ražojumu, un – dziedi vai raudi – tādus sevi, izgrieztus kokā, tie ieraudzīs kādā no nākamajām izstādēm. Nelieli skulpturāli sarži ir A.Rancāna prioritāte visā latviešu mākslā, taču Rēzekne viņam ir pateicīga arī par vairākiem interjeriem, kultūrvēsturiskajiem P.Miglinīka un J.Tiņanova portretiem.”
I kaidai varai tod tyka kolpuots?
Nu suokšu par gruomotu i tū, kū grybu pasaceit. Fakti itamā zinī nūteikti nav muna stypruo puse (tūs ir pamatuoti preciziejs Ontons Miglinīks), vairuok par sovom emocejom.
Gruomota ir nūdaļa „Kazimirs, Broņislavas dēls”, kas stuosta par cylvāku, kas itamā gruomotā teik skaiteits par leluokū nūdevieju – Kazimiru Braslu. Es pavysam nūteikti nazynu, voi jis taids beja voi nabeja, bet maņ kai cylvākam, kai ciļvieceigai byutnei jau par reizi nalobys emocejis izraisieja veids, kai tyka apraksteita Braslys muote. Gruomotys autors ir dzims 1938.godā, a Brasla 1925.godā. Tod kai jis var zynuot, kaida ir bejuse i kai dzeivuojuse Bronislava Brasla? Varbyut nu runom, nūstuostim, kū saciejuši cyti cylvāki? Varbyut. Nu, maņ nasaruoda ētiski, naasūt tam vysam kluot, raksteit par cylvāku (koč i seņ myrušu) tai, kai:
„Tomēr saimnieks drīz vien atskārta, ka jaunpieņemtajai strādniecei neko nopietnu uzticēt nevar, ja negrib sabojāt. Nekādi aizrādījumi vai pamācības nelīdzēja – tam Broņislavas prātiņš bija par īsu. Toties meņģēšanās naktīs ar kalpu mājas puišiem viņai padevās nevainojami. (..) Tā Broņislava, neko nenopelnījusi, atgriezās savā būdelē Rancānos un drīz vien pamanīja, ka vēders ar katru nedēļu kļūst lielāks.”
Tuoļuok sekoj ari aproksti par tū, ka muote nagatavieja nikuo bārna pīdzimšonai, tū, ka sāta beja vutu apsāsta, tū, kai puika školā tyka apsmīts, kai jis suoka nicynuot sovu muoti. Izaver, ka autors ir gribiejs paruodeit Braslu kai nūdevieju, kai ļaunu cylvāku jau nu dzimšonys, voi pat ījimšonys. A es nazkai cauri itam vysam, vysmoz juo bierneibā redzieju cylvāku, kuram ir tryucs vacuoku i jūs mīlesteibys. Bet atkuortoju vēļreiz, ka na maņ sprīst, voi jis beja nūdeviejs, voi nā.
Taipat ētiskys dobys vaicuojums maņ ir par atkuopi:
„Bija tāda sādža Nautrēnu pievārtē ar nosaukumu Maigļi. Tur paši noplīsušākie un slinkākie – gan Mūrnieki, gan Strodi, kalpoja čekai, būdami visiem zināmajā iznīcinātāju bataljonā: ķēra nacionālos partizānus, apcietināja atbalstītājus un palīdzēja aizvest uz Sibīriju savus tautiešus, bet pārējā laikā, salasījušies barā, spēlēja kārtis uz naudu un iespēlēto naudu kolektīvi nodzēra. (..) Strādāt, lai sagādātu sev un saviem ģimenes locekļiem iztiku, viņi nevēlējās, jo tas prasīja piepūli. Toties viņiem bija iespēja ar okupantu iedoto plinti visus labumus iegūt, atņemot pārējiem – tiem, kuri sūri strādājot, bija kaut ko saražojuši. Ieradums baroties no citu darba augļiem vēl nav aizgājis reizē ar okupācijas armiju. Tas arī šodien ir dzīvs un pārgājis mantojumā no paaudzes uz paaudzi.”
Voi dreikst ar vīnu teikumu izlikt zeimūgu vysai dzeraunei – Maiglim? Voi dreikst Myurinīku i Strodu dzymtys apvainuot leidz pat itai dīnai, leidz pat itai paaudzei?
Maņ napatyka ari, ka vysi fakti leidz par saušonai Ierzeļovā tyka apraksteiti tai, it kai autors byutu stuoviejs kluotyn – kai symtprocenteiga patīseiba, lai ari gruomota pamatā ir baļsteita iz arhiva materialim, līceibom i puors cylvāku atmiņom. Ierzeļovys gadiejumā gon autora teoreja par partizanu eistajim nuovis apstuoklim tyka apskateita kai varbyuteiba, bet vysūs īprīkšejūs nūtykumūs, nikaida cytaida varbyuteiba pīļauta natyka.
Taipat maņ šaubys roda tys, ka autors izsoka kritiku viņ tim partizanim, kas naatsasauce jam gruomotys voi īprīkšeju publikaceju par itū temu topšonys laikā. Juoņs Gleizds, kurš atsasauce nateik kritizeits ni drupeitis. Varbyut tei ir viņ sakriteiba, nazynu?
Gruomotā teik runuots ari par Rogovkys nūsaukumu, kas naseņ paturpynuots ari autora blogā (http://antonsrancans.wordpress.lv/2012/10/07/rogova-vai-rogovka-2/). Gruomotā Rancāns soka, ka Rogovka 20.gs. 20.-30.g. saukta par Nautrānim, a Rogovkys nūsaukumu izdūmuojs vītejais komunists Aleksandrs Meļņs 1917.godā, kurā, kai nūruoda Miglinīks, jis nimoz nav bejs Latvejis teritorejā. Taipat, runojūt ar vacuokim cylvākim, kas dzeivuojušs tymā laikā, vysi kai vīns apgolvoj, ka Rogovka ari tod saukta par Rogovku. Par autora raksteituo napatīsumu līcynoj ari bazneicu gruomotys, kas pīejamys škārsteiklā i kuruos jau 19.gs. suokumā pasaruoda vuords Rogovka. Gruomotā ari kai pīmārs nūsauktys breivvaļsts laika kartis, kur Rogovka nūsaukta par Ragavu. Asu pietiejuse ituo laika kartis i varu saceit, ka tys beja laiks, kurā vysi vītvuordi tyka latviskuoti – tai Kucini kliva par Kucēniem, Īvulāni par Īvulēniem i.t.t. Tai, ka ituos kartis pavysam nūteikti navajag skaiteit par objektivim informacejis olūtim. Nautrānīši teik nūsaukti par kolaborantu piecnuociejim, kas ir sasajiusmynoj par puorkrīvuotū nūsaukumu. Blogā gon autors itūs faktus vairs napīmiņ, a taipat soka, ka Rogovkys vuords juomaina iz Rogovu. Maņ jau ruodīs, ka itys vuords taids ir jau vairuokus godu symtus i naradzu jāgu tū maineit. Vysi zyna, kas ir Rogovka, kur ir Rogovka. Reizem nazyna Nautrānus, a zyna Rogovku, zyna teicīni „Troks voi nu Rogovkys”. Voi tys ir juomaina?
Puormatumi teik ari školai. Ka nateik pieteita partizanu darbeiba, ka tys teik skateits par navīnnūzeimeigu. A voi tod tys nav navīnnūzeimeigi? Īprīkš vysi olūti viestieja cytaidu informaceju nikai raksteits itamā gruomotā. Voi mes asam tīseigi kū sprīst, kod navarom tikt pi patīseibys, kur nasakreit līceibys, kod leluokuo daļa ļaužu jau ir aizguojušs nu ituo pasauļa? A pieteits gon itys ir, poša asu redziejuse školys muzeja materialus par itū temu. Reizi pīcūs godūs nūteik „Latgales Vanagu” saīti, kurūs regulars gosts ir bejs ari Rancans.
Varu pīkrist autoram, ka mes Latvejā puoruok moz runojam par nacionalajim partizanim. Voi es jūs skaitu par varūnim? Es jūs pavysam nūteikti skaitu par jaunim, patriotiskim i naivim cylvākim, kuri beja gotovi atdūt sovys dzeiveibys sovys zemis dieļ. I par tū es jūs cīneju. Nu maņ ir gryuši pījimt vardarbeibu, kura tyka pīlītuota. Tūmār ari školuos, ari viesturis stuņdēs par tū ir juorunoj.
ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn