PAROSTŌ LITURGISKŌ LAIKA 26. SVĀTDINE
Lyugšona sorgeņgeļam. Muns svātais Sorgeņgeļ, slava Dīvam, kurs sovā myužeigajā gudreibā mani uzticējis Tev! Lai slaveits Kungs par tū spāku, kū Jys Tev devis, lai Tu byutu Jō labvēleibas, maiguma un žālsirdeibas leidzstrōdnīks! Lai pateiceiba Jam, jo Jys ir licis Tev kolpōt Jō Mīlesteibai munā lobā! Es Tev pasateicu par Tovu pastōveigū klōtbyutni man blokus, par Tovu padeveibu un labvēleibu, par paļōveibu un aizsardzeibu, kū Tu man dōvoj, par Tovu naatlaideibu, mani mīļojūt, par Tovu uzticeibu, man kolpojūt.
Tu, kas vysu laiku redzi Dīva Tāva vaigu, dōvoj Jam munas lyugšonas. Es uzatycu Tev. Ej man pa prīšku, sūļoj aiz manis, pavodi mani. Aizsorgoj mani, īdvesmoj mani, paleidzi man pazeit Dīva grybu un izvēli. Paleidzi man tū pījimt un piļdeit jebkurūs apstōkļūs „ar bolūža vīnkōršeibu un čyuskas gudreibu”(Mt 10,16).
Pasorgoj mani nu sātana un jō ļaunū goru uzbrukumim. Paleidzi man sekmeigi pretōtīs kotram kārdynōjumam pret ticeibu un paļōveibu uz dīviškū Apredzeibu, pret pazemeibu, škeisteibu, mīlesteibu uz Dīvu un munim brōlim.
Svātais Sorgeņgeļ, škeistej munu atmiņu, pasorgoj mani nu naapvaļdeitas, beistamas iztēles, nu jyutu kārdynōjumim, nu maļdeigom ļaunō gora īdvastom iluzijom, kas izkrūpļoj munus sprīdumus, īmydzynoj munu sirdsapziņu, parōda moldus kai patīseibu, ļaunū kai lobū.
Apgaismoj munu iztēli, škeistej iztēles ainas, kas manī rūnās, dori spēceigōku muna saprōta gaismu, dōvoj man sovu nasatricynojamū mīru vysūs nūtykumūs, vysūs pasaules fiziskajūs un moralajūs ļaunumūs, kū pīļaun dīviškō Apredzeiba.
Kunga eņgeļ, esi man labvēleigs, cenejīs kūpā ar mani, lai es vīnmār dzeivōtu Dīva mīrā un lai es uzticeigi kolpōtu Jō gūdam caur Jezu Kristu, munu Pesteitōju. Amen. (nu grōmotas „Lūgties kā Ķēniņa bērnam”).
PŌRDŪMOM
Vōrdi un dorbi.
Vīns soka „jā” un nadora, bet ūtrais vyspyrms soka „nā”, bet tūmār vālōk īt un izdora tū, kas vajadzeigs. Dorbi ir svareigōki nakai vōrdi. Bet voi pateišam tys ir tai? Voi tam, kū cylvāks runoj, nav lelas nūzeimes? Voi skaitōs tikai dorbi? – Leidzeiba par divim dālim ir lobs īmeslis uzdūt jautōjumu par sakareibu storp vōrdim un dorbim.
Īsadūmōsim taidu situaciju: sīva jautoj veiram: „Tev garšoj munas pagatavōtōs pušdīnes?” , bet veirs atbiļd: „Īgaumej, ka tod, kod es nikō nasoku, tys nūzeimoj, ka asu apmīrynōts.” Taida nūstōja ir beistama, jo pamozam šaidas atbiļdes var sabūjōt laulōtū sovstarpejōs atteiceibas. Sīva gryb dzērdeit uzslavas vōrdus, jo jei ir cantusēs sagatavōt veiram pēc īspējas lobōk. Bet veirs ir nūsaskaņōjis tikai uz ēsšonu, na uz sarunu ēsšonas laikā un tōs traucēšonu. Ar laiku sīvai vyss paliks vīnaldzeigs, un jei ryupesīs tikai par tū, lai veiram byutu pylns vādars. Jī obi kūpā sēdēs pi pušdīņu golda, bet tūmār byus kotrs pats par sevi – klusejūt.
Teiši vōrdi, runa, saruna dora tū, ka myusu dorbi veidoj un padora cīšōkas myusu sovstarpejōs saites. Myusim tys ir jōatklōj nu jauna šymā pasaulī, kurā vōrdi jau ir devalvējušīs, kur cylvāki pōrstōj sasarunōt sovā storpā. Mōjōs, kur nu reita leidz vālai naktei „pļōpoj” tikai televizors, myusim ir jōatcerās, ka vōrdi ir svareigōki, nakai lītas. Vōrdu nūzeimes un tūs saisteibas ar dorbim atklōšona nu jauna, kai ari dialoga kulturas veidōšona nūteikti atstōj pestejūšu ītekmi uz myusu sovstarpejom atteiceibom. Volūda mums natyka dūta deļ tō, lai myus sanaidōt, attōlynōt vīnu nu ūtra, izklīdēt, bet gon, lai myus tyvynōt vīnu ūtram, lai mes lobōk sasaprostu, lai myusu dorbi byutu lobōk saprūtami. Tōpēc vōrdi ir tik svareigi.
Napīteik tikai kaut kū dareit, vajag par tū ari runōt, un tod mes tyvōsimēs vīns ūtram, tai, kai tū vēlejās Dīvs. Tikai tod myusu dorbi saskanēs ar myusu vōrdim. Myusu lyupom un rūkom ir jōrunoj vīnā volūdā, tod myusu „jā” pateišam byus „jā”, un myusu „nā” byus „nā”. Un mes poši arvīn dziļōk īsadzilinōsim myusu ticeibas vysdziļōjajā nūslāpumā: ”Un Vōrds kļyva Mīsa”(J 1,14). (Pr.A.Kalbarčiks)
Ticeiba atver Vaļsteibas vōrtus.
Mes ļūti labi atceramēs Jezus vōrdus, ka muitnīki un natikles pyrms mums īīs dabasu vaļsteibā. Myus tys pōrōk napōsteidz, voi, pareizōk sokūt, naīļaunoj myus tai, kai par tū beja īļaunōti taisneigī un dīvbejeigī jūdi, vērsprīsteri un tautas vacōkī. Tūmār, jo „muitnīku un natikļu” vītā tyktu īlykti myusu personeigī īnaidnīki voi personas, kurus dažaidu īmesļu dēļ namīļojam, tod varbyut ari myusu uzvedeiba byutu leidzeiga farizeju uzvedeibai: „Kai tys tai var byut?! Jys voi jei – man pa prīšku?!”
Tys, kurs naspēs saprast, ka pats ir grēceigs un nav peļnējis dabasus, nabyus spējeigs ari sajimt apžālōšonas žēlesteibu. Jezus nivīnu nasyuta prūjom nu dabasu vōrtim. Tikai Jys dūd prīkšrūku tim, kuri atsagrīzdami naslēp, ka ir grēcinīki.
Uz myusu grēceigumu mes varam skteitīs divejaidi: bez ticeibas voi ari ar ticeibas acim. Bez ticeibas, voi aizmērsuši par Dīvu, kura žālsirdeiba ir lelōka par kotru, pat vysļaunōkū, vyssmogōkū un apkaunojūšōkū myusu grāku; ar ticeibu, kas ļaun caur sōpeigū sova vōjuma pīredzi atklōt bezgaleigū Dīva žālsirdeibu. Muns grāks navar panōkt tū, ka Kristus aizīs nu manis, ka Jys, munas nalīteibas dēl satraukts, atsakōps nu manis. Tys asu es – grēcinīks, kurs nūsavēršu nu Jō un mēginoju īt sovu ceļu. Tūmār pat tod Kristus naatsakōp nu manis ni sūli, jo Jys pats ir apgolvōjis, ka nav atgōjis aicynōt uz atsagrīzšonu taisneigūs, bet gon grēcinīkus, ka na vasalajim, bet slymajim ir vajadzeigs ōrsts.
„Muitnīki un natikles pyrms jums īīs dabasu vaļsteibā”(Mt 21,31) – padūmojit par šim vōrdim. (Tāvs Jaroslavs Kravecs OP)
29. septembris – svātū erceņgeļu Mikeļa, Gabrieļa un Rafaeļa svātku dīna.
Eņgeli ir Dīva radeibas, kas pēc sovas dobas atsaškir nu cylvākim. Katehismā losam: „Eņgeli ir teiri gori, kam ir prōts un breiva gryba, bet nav mīsas.” Bet jī pīdar pi mums tyvom Dīva radeibom, tōpēc Bazneica svin jū svātkus. Agrōkūs laikūs svātajim erceņgelim beja kotram sova svātku dīna – sv. Mikeļs tyka gūdynōts 29. septembrī, sv. Gabrieļs – 24. martā un sv. Rafaeļs – 24. oktobrī. Myusu laikūs vysi trejs erceņgeli teik gūdynōti vīnā dīnā – 29. septembrī.
Kristeigajā tradicijā erceņgeļs Mikeļs ir vysgolvonōkais storp eņgelim, kuram nu Dīva pīškērta seviška uzticeiba un dabasu atslāgas. Senebreju volūdā vōrds Mika’el nūzeimoj „Kaids kai Dīvs”. Kai vēstej tradicija, kod Lucifers sasacēle pret Dīvu un pīrunōja uz sasaceļšonu daļu nu eņgelim, erceņgeļs Mikeļs nūsastōja jim pretim un ar saucīni: „Kaids kai Dīvs” pīteice karu sātanam.
Svātajūs Rokstūs pīcas reizes teik pīmynāts Miķeļs. Daniela grōmotā jys ir nūsaukts par „vīnu nu golvonajim sorgeņgeļu prīkšnīkim”(Dan 10,13) un par „lelū eņgeļu valdnīku, kurs pasorgōs” (Dan 12,1). Svātais Jōņs Evaņgelists Apokalipsē jū nūsauc par stōvūšu prīkšgolā dabasu gorim, kuri ceinejās ar sātanu (Sal.Atkl 12,7). Svātais apostols Jūda vēstej, ka teiši Mikeļam tyka uzdūts sorgōt Mozus mīsu pēc jō nōves (Jud 9). Ari apostols Pōvuls pīmiņ par jū (2 Tes 4,18). Mikeļs teik uzskateits par taisneibas un tīsas, žālsirdeibas un apžālōšonas eņgeli. Veļ vairōk sv. Mikeļa svareigumu uzsver apokrifi: Henoha, Baruha u.c. grōmotōs Mikeļs teik apraksteits kai ūtra svareigōkō persona pēc Dīva, kai Dīva plānu izpiļdeitōjs vērs zemes. Mikeļs ir eņgeļu vadeitōjs, kuram ir dabasu atslāgas. Jys ir tīsas un Dīva strōpes eņgeļs, un ari Dīva žālsirdeibas eņgeļs.
Pyrmkristīšu rakstnīki pīdēvej jam daudzas nu jau mynātajom īpašeibom; uzskota jū ari kai eņgeli, kuram teik uztycāti seviški svareigi Dīva uzdevumi. Par erceņgeli Mikeli roksta Tertulijans, Origens, Hermess un Didims. Kai paradizes prīkšstōvis jys izsvērs dvēseles Pādejōs Tīsas dīnā.
Erceņgeļs Mikeļs teik gūdynōts kai Dīva tautas – Bazneicas sorgōtōjs, Izraeļa tautas pēcteči jū gūdynoj kai sovu aizbildni. Pāvests Leons XIII beja nūteicis īpašu lyugšonu, kuru prīsteri kūpā ar ticeigū tautu skaitēja pēc sv. Mises uz sv. Mikeli, lai jys pasorgōtu Bazneicu.
Sv. Mikeļa kults kristīteibā ir ļūti sens, tō pyrmsōkumi snīdzās 2. godu simtinī. Simeons Metafrasts roksta, ka Frigijā, Mozazijā, sv. Mikeļs beja pasarōdējis Heretopā un par pīmiņu atstōja breinumainu olūtu, pi kura puļcējōs lels skaits svātceļnīku. Leidzeigs sanktuarijs beja Honā, apdzeivōtajā vītā 4 km attōumā nu Kolosas, kura saucēs „Mihelion”. Konstantinopolē sv. Mikeļa kults beja tik izplateits, ka jau 6. godu simtinī tī beja 10 jam veļteitu bazneicu, bet 9. godu simtinī tū skaits jau sasnēdze 15. Sozomens un Nikifors roksta, ka pi Bosfora jyuras šauruma beja sv. Mikeļa bazneica, kuru beja cēlis keizars Konstantins 4. godu simtinī. Pošā Konstantinopolē 5. godu simtinī kaidā klūsterī asūt bejuse sv. Mikeļa svātbiļde, kuru gūdynōja kai breinumdareitōju. Daudzī svātceļnīki aiznese sev leidza trauceņus ar eļļu nu tōs lampeņas, kas dīnu un nakti daga šōs svātbiļdes prīškā, jo tyka uzskateits, ka tei ir ōrstnīciska.. Etiopijā kotra mēneša 12. dīna beja veļteita sv. Mikeļa pīmiņai.
Sv. Mikeļs ir Anglijas, Austrijas, Francijas, Spānijas, Vōcijas, Ungarijas, Lomžas diecezes Pūlijā, Amsterdamas aizbildnis; jys ir aizbildnis ari mērnīkim, radiologim, kūkgrīzējim, paukōtōjim, sleipātōjim, zaltkalim, karaveirim, kai ari lobas nōves aizbildnis.
Ikonografijā svātū Mikeli attāloj, gārbtu tunikā, ar apmetni, voi tārptu bruņōs, kai karaveiru. Spōrni parosti ir bolti voi īpalāki. Moti apsīti ar lentu, voi ari golvas rūta ir kai karaļam, voi karaveiram. Veļ jam rūkōs bīži vīn attāloj: globusu, krystu, vāzdu, škāpu, vairūgu, svorus, pi kōjom – sātanu pūķa izskotā.
Lyugšona erceņgeļam Mikeļam. Svātais sorgeņgeļ Mikeļ, aizstōvi mus ceiņā, esi myusu aizsorgs pret valna ļaunumu un viļteibom. Mes pazemeigi lyudzam, lai Dīvs jū savolda, bet Tu, dabasu karapulku vodūņs, ar sovu dīviškeigū varu nūgryud eļnē sātanu un cytus ļaunūs gorus, kas kleist pa pasauli dvēseļu samaitōšonai. Amen.
***
Erceņgeļs Gabrieļs pyrmū teizi teik pīmynāts Daniela grōmotā. Šys vōrds nūzeimoj „Dīva veirs” voi „Dīva karaveirs”. Jaunajā Dereibā erceņgeļs Gabrieļs teik parōdeits kai lobu ziņu nesējs. Jys pasarōda Zaharijam un pareģoj jam dāla pīdzimšonu. Pēc tam jys Marijai pavēstej par tū, ka jei kļyus Dīva Dāla Mōte. Daži kristeigī rakstnīki jū nūsauc par Svātōs Gimenes sorgeņgeli. Jys nōce sapnī pi svātō Jezupa, lai jys, glōbdams Bārnu, dūtūs uz Egipti, un ari tod, kod jim beja ļauts atsagrīzt. Jys beja mīrynōtōjs eņgeļs Olivu dōrzā, kai ari Jezus augšanceļšonōs vēstness, jys beja klōt ari pi Jezus debesīskōpšonas. Leidz 1969. godam sv. Gabrieļa svātkus svinēja vīnu dīnu pyrms Pasludynōšonas svātkim – 24. martā. Pāvests Pijs XII 1951. goda 1. aprelī pasludynōja sv. Gabrieli par telegrafa, telefonu, radio un televizijas aizbildni. Bez tam sv. Gabrieli veļ gūdynoj kai diplomatu, filatelistu, syutņu un postnīku aizbildni.
Ikonografijā sv. erceņgeli Gabrieli attāloj kai spōrnōtu jaunekli ar nimbu. Gārbts tunikā un apmetnī, reizem liturgiskōs drēbēs. Vysbīžōk jys teik attālōts Pasludynōšonas breidī. Reizem ari tai, ka jys, kai Dīva syutnis, pasnādz Marijai aizzeimūgōtu vēstuli voi veistūkli. Bīži jō rūkōs teik attālōti scepters, lilija, palmas voi olivu zors.
Lyugšona sv. erceņgeļam Gabrieļam. Svātais erceņgeļ Gabrieļ, kurs vīnmār esi bejis lobū ziņu nesējs, paleidzi mums mīreigi sajimt vysas ziņas. Lai mes nikod nakrystu panikā, bet vīnmār prostu uzaticēt Dīvam, ar kura žēlesteibom asam spācynōti. Paleidzi izdareit tai, lai tei patīseiba, kas mums tiks atklōta, byutu deļ mums skaidra un saprūtama, lai mes spātu pījimt tū, kū Dīvs sovā labvēleibā mums pavēstej. Amen.
***
Erceņgeļs Rafaeļs, kai vēstej Tobita grōmota, ir vīns nu „septenim eņgelim, kas stōv un staigoj Kunga gūdeibas prīškā”(Tob 12,15). Jys pasarōda cylvāka izskotā, pījem parostu vōrdu Azariass un snādz jaunajam Tobijam, kurs ceļoj nu Ninives uz Regu Medijā, sovu paleidzeibu un atbolstu. Jys izglōb Tobiju nu daudzom beistamom situacijom, padzan demonu Asmodeju, izdzīdynoj oklū Tobija tāvu. Senebreju volūdā vōrds Rafa’el nūzeimoj „Dīvs izdzīdynōja”.
Jau 7. godu simtinī Venecijā beja bazneica sv. Rafaeļa gūdam. Tymā pošā godu simtinī Kordobas piļsāta Spānijā pasludynōja jū par sovu aizbiļdni.
Svātais erceņgeļs Rafaeļs parōda Apredzeibas labesteibu. Cylvāku dīvbejeiba jymā saskota Sorgeņgeli.
Sv. Rafaeļs ir aptīkaru, sliminīku, ōrstu, emigrantu, svātceļnīku, ceļōtōju, bēgļu, jyurnīku aizbildnis.
Ikonografjā sv. erceņgeli Rafaelu parosti attāloj kai jaunekli bez ūsom un bōrzdas, tipiskā „eņgeļu ītārpā” – tunikā un ar spōrnim. Jam rūkōs teik attālōts krysts, svātceļnīka spīkis, dažreiz zivs un trauks.
Lyugšona sv. erceņgeļam Rafaeļam. Svātais erceņgeļ Rafaeļ, tu, kas stōvi Dīva prīškā un pēc Radeitōja pavēles beji par pavodūni beistamajā Tobija ceļōjumā, esi nūmūdā par myusu dzeives celim, pasorgoj myus nu brīsmom, kas var myus pazudynōt. Tu padzyni demonus un izdzīdynōji ar Dīva spāku, sorgoj myus nu ļaunō gora, un, kod myusu veseleiba un myusu dzeiveiba byus apdraudāta, aizbiļdi par mums pi Dīva, stōdi Jam prīškā myusu vajadzeibas un paleidzi mums. Amen.
Nu vysas pasaules
Vatikans. Pāvesta Liturgiskū dīvkolpōjumu organizeitōji paziņōja, ka 5. oktobrī plkst. 9.30 Svātais Tāvs Benedikts XVI svātō Pōvula aiz myurim bazilikā vadeis svātū Misi kūpā ar Veiskupu Sinodes tāvim par gūdu XII kōrtejōs Veiskupu Sinodes Generalōs asamblejas atklōšonai. Asambleja nūtiks nu 5. leidz 26. oktobram, un tōs temats byus: „Verbum Domini in vita et missione Ecclesiae” – „Dīva Vōrds dzeivē un Bazneicas misijā”.
Pāvests ir uzaicynōjis uz veiskupu sinodi Haifas piļsātas golvonū rabinu nu Izraelas. Rabins Šaar-Išuv Koens byus pyrmais na-kristītis, kurš uzastōs ar runu katōļu Bazneicas veiskupu sinodē. Rabinam ir jōuzastōj Sinodes ūtrajā dīnā ar referatu par jūdu Rokstu centralū vītu jūdu tradicijā. Jys atsazyna, ka ir pījēmis Svātō Krāsla uzaicynōjumu „ar satraukumu”. Jys uzsver, ka šys īlyugums ir „kai mīlesteibas vēstejums par leidzpastōvēšonu un mīru storp ciļtim, un es radzu tymā sova veida izpausmi tam, ka Bazneica ir gotova turpynōt tū politiku un doktrinas, kuras izvērzējuši pāvesti Jōņs XXIII un Jōņs Pōvuls II, un man tys ir ļūti svareigi”. Rabins Koens korespondentim, kuri jū intervēja Jeruzalemē, pavēstēja, ka daži rabini uzskota, ka storpreligiskais dialogs ir tikai veļ vīns veids, kai pōrlīcynōt jūdus palikt par kristīšim, un teiši tōpēc daži jūdu lideri ir pret munu uzastōšonu sinodē. Jūs vydā ir personas ar galeji negativu nūskaņōjumu, kuri beistās, ka, tai kai kristīšim naizadeve atgrīzt myus ar varu, tod tagad jī tū mēginoj dareit ar vōrdim; jī pīmin „nōves skupstu” nu kristīšu puses. „Jo jim ir taisneiba, tod es izdoru lelu kļyudu, bet es uzskotu, ka situacija nav taida.” Šys īlyugums uzastōt Sinodē deļ jō ir kai zeime, ka tyvojās dīna, kod „vysas tautas sanōks kūpā, lai izteikt pateiceibu Dīvam”, kai ari cīna izrōdeišona judaismam un sasadorbōšona ar tū, kai ar kristianisma vacōkū brōli.
„Mes navaram nūlīgt,”sacēja rabins, „ka, nasaverūt uz atškireibom, saknes ir kūpeigas”, un ka judaisms, islams un kristīteiba ir „Grōmotas religijas”. Rabins Koens, nu kura dzymtsa jau 18 paaudzes Izraelai nōk rabini un Rokstu mōceitōji, stōsteis Sinodes tāvim par jūdu Rokstu centralū vītu jūdu tradicijā un ikdīnā, un par Rokstu svareigū nūzeimi kotra ebreju bārna audzynōšonā, kai ari par tūs nūzeimi Izraelai. Rabins pastōstēja, ka Izraelā ir taida televiktorina, kas veļteita Bībelei, un tōs uzvarātōji sajem pateiceibu nu Republikas prezidenta. Tūpūšais rabins jau 8 godu vacumā var nu golvas nūskaiteit Toru, tys ir, pyrmōs pīcas Bībeles grōmotas.
„Es uzskotu,”soka rabins, „ka kai jūdim un kristīšim myusim ir jōdzeivoj kotrim pēc sovas tradicijas un nikod nav jōsaceņš slēpt atškireibas; eista dialoga pamatā ir na tikai sarunas vīnam ar ūtru, bet ari prasme uzklauseit vīnam ūtru un cīneit jō tīseibas byut cytaidam. Mes navaram gaideit, ka kristīši tū izdareis atteiceibā uz mums, jo mes poši tai nasareikōsim atteiceibā uz jim”.
Sandžovanni Rotondo. Itālija. 22. septembrī ar nakts vigiliju īsasōce svātki par gūdu četrudasmytajai godadīnai ni sv. Pio nu Pjetrelčinas nōves. Laukumā, kas atsarūn pi jaunōs Sandžovanni Rotondo bazneicas, beja sasapuļcējis ļūti daudz ticeigū, kuri lyudzēs leidz vālai naktei. 23. septembra reitā kardinals Tarčizio Bertone, Vatkana Vaļsts sekretars, nūturēja sv. Misi, un dīnas ūtrajā pusē pasvētēja jaunū klinikas „Cīsšonu atvīglōšonas mōja” rehabilitacijas nūdaļu. Pēc svineigōs dīnas sv. Mises pa piļsātas īlom nūtyka procesija ar svātō Pio statuju. (Vatikana radio, katolik.ru ziņas)
ZIŅŌJUMI
5. oktobris – mēneša pyrmō svātdīne - sv. Mises Aglyunā plkst. 10.00; 12.00; 19.00
Bērzgalē – plkst. 9.30; Rušyunā – plkst. 11.00.
ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn lvs_Latn