svātdĪna, 11. septembris
PYRMAIS LASEJUMS
Izc 32, 7-11. 13-14
Dīvs pīdūd tautai jōs grāku.
LASEJUMS NU IZCEĻŌŠONAS GRŌMOTAS
Tamōs dīnōs:
Kungs saceja Mozum: «Dūdīs, nūkōp lejā!
Tova tauta, kū tu izvedi nu Egiptes zemes, ir sagrākōjuse. Ōtri jī atsakōpe nu
ceļa, kuru es jim nūrōdeju, un sev pagatavōja nu metala izlītu teļu, un tū pīlyudze,
un nese tam upurus, saceidami: «Itī ir tovi dīvi, Izraeļ, kuri tevi izvede nu
Egiptes zemes!» Un otkon Kungs saceja Mozum: «Es radzu, ka šei tauta ir ar cītu
skaustu; lic mani mīrā, lai muns nyknums varātu īsasviļt pret jim un es jūs
iznycynōtu, bet tevi padareitu par lelu tautu.» Bet Mozus sōce lyugt Kungu,
sovu Dīvu, saceidams: «Kōpēc, Kungs, tovs nyknums īsadag pret tovu tautu, kuru tu
izvedi nu Egiptes zemes ar lelu spāku un stypru rūku? Pīmini Abrahamu, Izāku un
Jākubu, sovus kolpus, kurim tu, zvārādams pats pi sevis, beji sūlejis,
saceidams: «Es vairōšu jyusu pēcnōcējus kai dabasu zvaigznes, un vysu šū zemi,
par kuru asu sacejis, es atdūšu jyusu bārnim; un jums tei pīdarēs vysod.» Tod
Kungs īsažālōja un nanūdareja tō pūsta, kuru beja nūlēmis uzsyuteit sovai
tautai.
Tys ir Dīva vōrds.
PSALME 51 (50)
Refrens: Dīvs,
rodi manī skaidru sirdi. (R. sal. Lk 15, 18)
3 Dīvs,
apsažāloj par mani
sovā lelajā žāļsirdeibā
un sovas labvēleibas piļneibā
izdzēs munu nataisneibu.
4 Mozgoj
mani teiru nu nūzīdzeibas traipa
un nu grāka mani škeistej.
Refrens
12 Dīvs,
rodi manī skaidru sirdi
un atjaunoj manī styngru goru.
13 Naatmet
mani nu sova vaiga
un sovu svātū goru naatjem nu manis.
Refrens
17 Atdori,
Kungs, munas lyupas,
un muna mute teiks tovu gūdu.
19 Satrīkts
gors ir eistais upurs Dīvam,
satrīktu un pazamōtu sirdi, Dīvs, tu
nanycynōsi.
Refrens
ŪTRAIS LASEJUMS
1 Tim 1,
12-17
Kristus ir atnōcis pesteit grēcinīkus.
LASEJUMS NU SVĀTŌ APOSTOLA PŌVULA PYRMŌS VĒSTULES TIMOTEJAM
Meilais:
Es pasateicu myusu Kungam Jezum Kristum,
kas mani styprynōja, ka jys mani uzskateja par uzticeibas cīneigu, izraudzeidams
mani kolpōšonai. Es īprīkš beju zaimōtōjs, vojōtōjs un varmōka, tūmār sajēmu žāļsirdeibu,
jo tū beju darejis nasaprozdams, naticeibā. Bet pōrbogōta beja myusu Kunga žēlesteiba
reizē ar ticeibu un mīlesteibu, kas ir Jezū Kristū. Patīsa un piļneigi pījemama
ir tei mōceiba, ka Kristus Jezus atnōce uz šū pasauli atpesteit grēcinīkus,
storp kurim pyrmais asu es. Bet žāļsirdeibu asu sajēmis tōdēļ, lai Kristus
Jezus manī pyrmajā parōdeitu vysu lānprōteibu par paraugu tim, kas jam īticēs
myužeigōs dzeives dēļ. Un myužu Kēneņam, namērsteigajam, naradzamajam, vīneigajam
Dīvam gūds un slave myužu myužūs. Amen.
Tys ir Dīva vōrds.
PYRMSEVANGELIJA DZĪDŌJUMS
2 Kor 5, 19
Alleluja.
Dīvs pasauli caur Kristu samīrynōja ar
sevi
un mums deve samīrynōšonōs vōrdu.
Alleluja.
EVANGELIJS
Lk 15, 1-32
Prīks par grēcinīka atsagrīzšonu
LASEJUMS NU JEZUS KRISTUS EVANGELIJA, KŪ UZRAKSTEJIS SVĀTAIS
LUKASS
Tymā laikā:
Pi Jezus nōce vysi muitnīki un grēcinīki
jymā klauseitīs. Bet farizeji un Rokstu zynōtōji kūrnēja, saceidami: «Itys pījam
grēcinīkus un ād kūpā ar jim.» Tod jys pastōsteja jim šū leidzeibu, saceidams:
«Kurs nu jums, kam ir symts vušku, bet vīna nu tom pazuduse, naatstōs deveņdesmit
deveņas tuksnesī un naīs pēc tōs, kas ir pazuduse, koleidz tū atrass? Atradis
jys tū ar prīku ceļ sev uz placim un, pōrnōcis mōjōs, sasauc sovus draugus un kaimiņus,
jim saceidams: «Prīcojitēs maņ leidza, jo es atrodu sovu vušku, kas beja
pazuduse!» Es jums soku: Taipat ari dabasūs byus lelōka prīca par vīnu grēcinīku,
kas atsagrīž, nakai par deveņdesmit deveņim taisneigajim, kam atsagrīzšona nav
vajadzeiga. Vai otkon: Kura gon sīvīte, kam ir desmit drahmas, pazaudējuse vīnu
drahmu, naaizdadz sveci, naizslauka mōju un ryupeigi nameklej, cikom atrūn? Un,
tū atroduse, jei sasauc draudzines un kaiminīnes, saceidama: «Prīcojitēs maņ
leidza, jo es atrodu drahmu, kuru beju pazaudējuse.» Taipat, es jums soku: «Dīva
eņgelim ir prīca par vīnu grēcinīku, kas atsagrīž.» Un tod jys saceja: «Kaidam
cylvākam beja divi dāli. Un jaunōkais nu jim saceja tāvam: «Tāvs, dūd maņ tū
montas daļu, kas maņ pīsanōk». Un jys sadaleja jim montu. Pēc dažom dīnom jaunōkais
dāls, vysu sajēmis, aizceļōja uz tōlom zemem un tur izškērdēja sovu montu,
izlaideigi dzeivōdams. Bet, kod jys vysu beja iztērējis, tamā zemē izacēle lels
bods un jys sōce cīst tryukumu. Jys aizgōja un apsamete pi kaida šōs zemes īdzeivōtōja,
un tys syuteja sovā teirumā ganeit cyukas. Un jys ilgōjōs ramdynōt izsolkumu ar
pōkstim, kū ēde cyukas, bet nivīns jam tūs nadeve. Tod apsadūmōjis jys saceja:
«Cik daudzim muna tāva olgōdžim ir maizes papylnam, bet es te mērstu bodā! Es ceļšūs,
īšu pi sova tāva un jam saceišu: «Tāvs, es sagrākōju pret dabasim un pret tevi
un vairs naasu cīneigs sauktīs par tovu dālu. Pījem mani kai vīnu nu sovim olgōdžim.»»
Un pīsacēlis jys gōja pi sova tāva. Bet, kod jys vēļ beja tōli, jū īraudzeja jō
tāvs un īsažālōja un, izasteidzis prīškā, kryta jam ap koklu un jū nūskupsteja.
Bet dāls jam saceja: «Tāvs, es sagrākōju pret dabasim un pret tevi. Es vairs
naasu cīneigs sauktīs par tovu dālu.» Bet tāvs saceja sovim kolpim: «Steidzeigi
atnesit vyslobōkōs drēbes un apgērbit jū, uzveļcit jam rūkā gradzynu un kōjōs sandales.
Atvedit nūbarōtu teļu un nūkaunit, un mes ēssim un prīcōsimēs, jo šys muns dāls
beja miris un ir otkon dzeivs, beja pazudis un ir atsaradis.» Un jī sōce līksmōtīs.
Bet jō vacōkais dāls beja teirumā. Un, īdams atpakaļ un tyvōdamīs mōjom, jys
izdzērda muzyku un dejas trūksni. Pasaucis vīnu nu kolpim, jys jautōja, kas tys
varātu byut. Tys jam saceja: «Ir pōrnōcis tovs brōļs, un tovs tāvs nūkōve barōtu
teļu, tōdēļ ka jū ir vasalu atgivis.» Bet jys sasadusmōja un nagribēja īt īkšā.
Tod jō tāvs, izgōjis ōrā, sōce jū lyugt. Bet jys atbyldūt saceja sovam tāvam:
«Redzi, cik godu es tev kolpoju un nikod naasu pōrkōpis tovu pavēli. Bet tu
nikod maņ naīdevi ni kozlāna, lai es varātu pasaprīcōt ar sovim draugim. Un,
kod ir pōrnōcis šys tovs dāls, kurs tovu montu ir izškīdis ar natiklem, tu jō dēļ
lyki nūkaut barōtu teļu.» Bet tys jam atbiļdēja: «Dāls, tu vīnmār esi pi manis,
un vyss munejais ir ari tovs. Bet vajadzēja dzīrōt un prīcōtīs, jo šys tovs brōļs
beja miris un ir otkon dzeivs, beja pazudis un ir atsaradis.»»
Tys ir Kunga vōrds.
ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn nso_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn hun_Latn ltg_Latn ltg_Latn kab_Latn ltg_Latn lvs_Latn lvs_Latn nus_Latn ltg_Latn ltg_Latn kab_Latn uzn_Latn lvs_Latn ltg_Latn plt_Latn ltg_Latn ltg_Latn ewe_Latn kab_Latn ltg_Latn kmr_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn fra_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn nno_Latn dzo_Tibt ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn dzo_Tibt afr_Latn est_Latn ltg_Latn ltg_Latn lua_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn