Turpinām Kultūras Dienas un Izklaides projektā Lasītava iesūtīto darbu publikāciju arī internetā. Šoreiz – Annas Rancānes dzeja.
Latviešu valodai ir apbrīnojami paveicies ar to, ka tai vēsturiski ir izveidojušās divas normētas literārās rakstu valodas. Latgaliešu rakstu valodā rakstītās literatūras paraugi atrodami jau kopš 1753. gadā izdotā evaņģēlija tulkojuma. Garus gadsimtus gan vienpus, gan otrpus Daugavas un Aiviekstes latvieši ne tikai runāja, bet arī lasīja un rakstīja katrs savā latviešu valodā, tikai viena no abām tika vairāk vajāta un apkarota no dažādām varām, tāpēc arī attīstījās grūtāk, taču latgaliešu rakstu valodā, manuprāt, ir saglabājies daudz vairāk senatnīgas, folkloriskas tīrības un skaistuma gan morfoloģijā, gan sintaksē. Arī šī ir latviešu valoda, tikai citāda.
***
Pa rudiņam sīvītis īeimūt kūkūs,
Kotrā veitūla stumbrā pa Annai,
Marta palīk par prīdi, a Mareja
Aizmīg, sasaritiniejuse zam eglis.
Garī lyndraki aizaker zorūs,
Tai kai latakys* dasolst pa osorai.
Tikai sūmenī telepons īsazvona,
Laikam pi nimfom šūbreid ir loba zona.
*Latakys - lāstekas
Vaicuojums
Voi tev sātā uļbiki* iraida?
Voi piec mīlesteibys tu naraudi?
Voi tev mienesnīks naktis nagraiza,
Soltu esmini pīrei dalykdams?
Voi tovi reiti mygluoji,
Smuordoj piec soltajuom mātrom?
Voi tovā eseibā dzeiva vēļ
Prīca i kluseišona?
*Uļbiki - kartupeļi (Nautrēnu izloksne)
***
Nu munys kluseišonys da tovejai ir tikai upe,
Zam akmiņu globojās viedzelis,
Tymsys kai nūslāpumi.
Meļniškūs muokuļūs pasaceļ dzeļvērtis* mugora,
Saleikuse kai munejuo,
Siežūt pi datora i tovys viestulis dziešūt.
Lānai dzīst dīna piec dīnys.
Upei kod navīn to** juoītak azarā.
*Dzeļvērte – varavīksne
** Kod navīn to – kaut kad, kādreiz
***
Pi slīkšņa nūsamatuse gryuši eļsinej
Appoetizeita paguotne,
Vyss beja daudzi vīnkuoršuok,
Kod māmuo putra
Vēļ nabeja izvuoreita.
Nasoki ni malns, ni bolts,
Ni sylts, ni solts,
Kimūss īsaker reiklē,
Sūpluok pi bazneicys – krūgs.
Bet tuoļuok – ubadzeņš skaita puotorus.
Jū kod navīn to
Naīlaiss eļnē.
***
Sovā ustobā īlaižu viejputni,
Jam beja muna dāla acis.
Atsasēdem pi golda,
Padzērem čaja ar veigrīškom*
Peleimu** ryugtums atruove valī
Vysus lūgus i durovys,
Sirds endžes atplēse.
Iztecēja syurums, lūgu steņderes nūrosuoja.
Tān pa vokorim radzu pi sova slīkšņa
Nūlyktu pārnejuo mads burceni.
*Veigrīškys – vīgriezes
** Peleimi – vērmeles
***
Pavysam caurspeideigs pavasars...
Var redzēt kai ašnis doncoj pa zylgonom dzeislom.
Kūkim i cylvākim solts, reitu byus solna.
Apsedz sadeigušūs jurgiņu osnus ar lupotu deči,
Atlīc suopūšū mugoru, pasaver – zvaigzneite gaiša
Zaļgonūs dabasūs, trauslūs kai iudiņa spīģeļs,
Reitu byus solna.
Kryumā īsačierkst putyns, sasabeist, – nadreikst jau nūticēt
Laksteigolom par agri, zuole kai solti pierksti
Taustuos gar mitrim byudim*, osoruos samierkušīm,
Reitu byus solna.
*Byudi – vaigi
***
rūkys stīpīņa attuolumā
īstuodeits sads
kūki aug saknem iz augšu
tī muni meilī vokorā saīt
apsēst iz sūleņa pasarunuot
jūs volūdys saplaisoj pierkstūs
kai skapa tymsā atrosta viestule
lobuok naīkūd itamā uobelī
paliksi par sova spīgeļa atspulgu
***
Nav vairs kur atsakuopt. Aiz myusu – austrumu rūbežs.
Piļskolni ailē sasastuojuši tai kai būrti
Vacajā alfabetā, kur nabeja raudu dzīšmu,
Tikai dzīsmis nu saulis, zvaigznem i mienesnīka.
Akmini sakrauti skaudzē cyts iz cyta,
jī cytys volūdys namuok,
vīneigi tū, kurā nazkod
maize tyka capta i muote
nūslauceja nu sirds gryutumu sauvē,
Izkaiseja putynim viejā,
Lai vaicoj dzīsmis
Otkon nu jauna.
***
pārkiuņs pavysam tiuli i nazkū nasagryb runuot par smierti,
bet tai kai salauztai smylgai
pasaceļt, pīsaglaust, mīrynuot,
byus vēļ i reits, i vokors, i zīmyssvātki,
ar saulis atliekšonu i kaladom.
pārkiuņs pavysam tiuli i nasagryb runuot,
vīn vērtīs, kur muokūņūs
tai kai betlemis staleits voi sāta,
pi leluo golda,
apsasāduse saime, klusej,
cyts cyta volūdys namuok.
naz kurā dzeivē laikam jau beju ezeleits,
nostu nesieja puotogys sasystim, nūbarztim suonim,
korstu dvašu eļsineidams,
siļdeju plyku bārnu silē iz sīna.
pārkiuņs vēļ tuoli i nasagryb runuot par smierti.
***
Seņ naasu pasauļa redzējuse.
Lozdys sazīdiejušs,
Īkuop pa autobusa lūgu.
Elkšni i bārzi,
Sajukuši vīnā kulā.
Mož aizbraukšu iz Pušu,
Seņ naasu redzējuse svātūs sejis
I dzeņus, kas saskaita laiku,
Kas atlics
Da pasauļa radeišonys.
lvs_Latn lvs_Latn unk ltg_Latn quy_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn zsm_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lit_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn fij_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn fra_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn sot_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn cat_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn hrv_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn