Latgalīšu literaturys raidīroksts “Puslopys” ir myusdīnu latgalīšu literaturys puslopu puorškūrsteišona – apsarunuošona ar autorim par raksteišonu, volūdu, kasdīnu i dzeivi kai taidu. “Puslopys” aicynoj īsaklauseit ari latgaliski pīraksteitūs dorbūs voi tūs fragmentūs pošu autoru skaitejumūs, taipat kotrā sasatikšonys reizē tūp vīna jaunys dzīsmis skice ar satyktuo autora tekstu.
Itūreiz raidīrokstā “Puslopys” gostūs Anna Rancāne.
Juos vuords dūmojams, ka daudzim komentarus naprosa – Anna ir literate, dramaturge, žurnaliste, gide, niu ari politike, bet vysu vaira vys tik jū zynim kai dzejneicu.
Kai atguodoj poša dzejneica, juos pyrmais dzejūļs tuolajūs padūmu laikūs bejs veļteits latgalīšu dzīsminīkam Pīteram Miglinīkam. Tys tūlaik publicāts vītejā Kuorsovys pusis avīzē “Za Pobedu”.
“Es atguodoju, kai muna mama tū avīzeiti īlyka skapī, kur vysys juos i lyugšononu gruomotys, i vys koč kas taids beja. Taida sadzeļtiejuse,” pyrmūs literarūs sasnāgumus atguodoj Anna Rancāne, atkluodama ari tū, kai sovulaik ari vēļ padūmu laikūs tykuse uzjimta Rakstnīku savīneibā. Tymā variejs tikt viņ, ka autoram bejušys izdūtys vysmoz divejis gruomotys i ka jamb eja treis rekomendacejis. “I es eistyn nu sirds asu lapna, ka maņ vīnu rekomendaceju raksteja Vizma Belševica, ūtru – Viktors Avotiņš, bet trešū, maņ ruodīs, voi tik nabeja nu Knuta Skujenieka.” I taišni Knuts Skujenieks Rakstnīku savīneibā pi uzjimšonys Annai styngri nūsacejs, ka viņ Latgolai Anna atdūta natiks, tai dūmojūt par dzeju tik latgalīšu volūdā.
Ar eipašu attīksmi Anna runoj par dorbim, kū jei rakstejuse, gaismā izceļūt cytys Latgolys personeibys. “Tī dorbi par koč kū ir interesanti. Es tūs vysus asu rakstiejuse tai kai par sevi. Ari rokstūt par Terēzi Broku. Tod, kod mes runovam, es tik daudzi paralelis atrodu. Laikam pasalaimeja atrast taidus cylvākus – kai soka tūs sovus varūņus – kur tu pats vari gondreiž voi ari sevi likt jūs vītā. I tu atrūni tuos paralelis sovā dzeivē i tuo cylvāka dzeivē.”
Anna atzeist, ka beja vīns laiks, kod jai cīši patyka raksteit dialogūs, tod topa ari Nacionaluo teatra izruode “Bišumāte un vilkacis”. Itūšaļt Anna nanūlīdz, ka kaids jauns dorbs dramaturgejā tyvuokā voi tuoluokā laikā varātu byut i, vysā tycams, taišni par itū naīrostū laiku, kurā niu dzeivojam. “Kod tikū pandemeja suocās, es suoku par tū raksteit lugu i atstuoju, napabeidzu. Jo gryuši raksteit par tū, par kū nazyni, ar kū beigsīs. Bet vys tik es dūmoju, ka tān ir juoizvalk uorā i juoturpynoj.”
Pošai Annai pandemejis laiks nav bejs vysai rodūšs, tys ari sakrits ar laiku juos dzeivē, kū poša jei ar smaidu sejā sauc “Dzeive ar munu babu”.
“Muns mozdāls varātu tai kuodreiz raksteit, ka jam ir dzeive ar sovu babu. Tys ir – ar mani. I myusim vyss ir…”
Par dzejnīka byušonu cauri laikim i sistemom, par tū voi Annai pateik raksteit vuordus dzīsmem, par tū kas kūpeigs Valerijai Seilei i Annai Ahmatovai i dažom interesantom atkuopem viesturē, kai ari, saprūtams, kaida jaunas dzīsmis skice itymā raidīroksta “Puslopys” laidīnī.
Ar latgalīšu literaturys autorim sasarunoj muzikis, viesturnīks Arņs Slobožanins i marketinga specialiste, latgalīšu volūdys popularizātuoja Edeite Husare.
Ieteikt
Latvijas Radio aicina izteikt savu viedokli par raidījumā dzirdēto un atbalsta diskusijas klausītāju starpā, tomēr patur tiesības dzēst komentārus, kas pārkāpj cieņpilnas attieksmes un ētiskas rīcības robežas.
ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn lvs_Latn