SVĀTŌS ĢIMENES SVĀTKI
Lyugšona Svātajai Ģimenei
Jezu, kas kai zāns, pusaudzis un jaunītis ļōvi sevi audzynōt Marijai un Jezupam Nazaretes mōjā, mōci myusu bārnus ne tikai pīsajimt spākā, bet pīaugt ari gudreibā un tykumūs un apsazynōt sovu aicynōjumu.
Marija, Jezus Mōte un Paraugs vysom mōtem, apgaismoj, styprynoj un pavodi myusu mōtes jūs gryutajā bārnu audzynōšonas dorbā; apveļtej jōs ar sovim tykumim un, kai Mōte un Audzynōtōja, dōvoj jom pareizas sprīsšonas spēju, pacīteibu, cereibu un, pōri vysam, mīlesteibu.
Jezup, Jaunovas Marijas leigovaini un taisneigais tāvs, kas aizsorgōji un apgōdōji Jezu un mōcēji jū strōdōt, paleidzi vysim myusu tāvim, lai jū intereses byutu cīši saisteitas ar jūs gimenem, un lai tī byutu uzticeibas, čakluma un stypruma paraugs; lai tī, taipat kai Tu, ar klusēšonu mōceitu sovim bārnim dzeives un dīvbejeibas nūzeimi, sevis apkūpšonas prīku un mīlesteibu pret myusu dabasu Tāvu.
Svātō Ģimene, kas pazyni cīsšonas, kas esi ciļvēceiguma un svātuma paraugs, svētej, sorgoj un škeistej myusu ģimenes. Amen.
PŌRDŪMOM
Svātō Ģimene – Marija, Jezups un Jezus Bārns – ir deļ myusim reals pīmārs, kaidai byutu jōbyun myusu ģimeņu dzeivei, kaidom byutu jōbyun sovstarpejom atteiceibom storp ģimenes lūceklim un, golvonais, kaidom ir jōbyun ģimenes atteiceibom ar Dīvu, tōs attīksmei pret Dīva Lykumim un tū īvārōšonu.
Kai nūdrūšynōt saprasšonōs īspējas storp cylvākim? Kai mums, tik dažaidim cylvākim, sasaprast? Tys nav nimoz tik vīgli – sasaprast, pīmāram, ostoņpadsmitgadeigam ar ostoņdesmitgadeigū. Myusim ir dažaida izgleiteiba, atškireiga pīredze, dažaidas intereses. Cylvāki šymā pasaulī vīnmār ir bejuši un byus dažaidi, atškireigi. Kas vīnam pateik, tys ūtru kaitynoj. Kas vīnu interesej, tys ūtram līkās pat kaiteigs. Kai atrast tyltu vīnam pi ūtra, lai myusu kūpeigō sadzeive nabyutu namiteigs aukstais karš, sovstarpeja ceiņa? Tys ir ļūti svareigi – grybēt un spēt cylvākam saprast cylvāku. Jo pītryukst vēlēšonōs sasaprast, tod pateišam ir apdraudāta cylvāka asameiba. Jo mes poši namēginojam saprast cytus, tod veļteigi gaideit, lai kaids grybātu saprast myus. Svātī Roksti aplīcynoj, ka vyslobōk cylvākus apvīnoj navys kūpeigs dorbs, intereses, volūda, īnaidnīki, bet gon kūpeigs Gors. Jo ir atrosta goreiga kūpeiba, tod ari, palykdami atškireigi un dažaidi, varēsim sasaprast un atrast ceļu vīns pi ūtra.
Dīva bausleiba, kas runoj par vacōku gūdynōšonu, eistineibā atklōj vīnkōršu patīseibu – jo namōkam sasaprast ar vystyvōkajim, tod veļteigi cerēt, ka prassim izveidōt palīkūšas atteiceibas ar cytim cylvākim. Prūtams, vysgryušōk sasaprast ar tyvōkajim cylvākim ir teiši tōpēc, ka jī myus vyslobōk pazeist. Ir vīgli atstōt par sevi lobu īspaidu cylvākam, ar kuru kūpā jōpavoda pīcpadsmit minutes. Tikai tys cylvāks, kurs dzeivoj ar mani dīndīnā, zyna, kas un kaids es asmu eistineibā.
Vysūs laikmetūs vacōkō paaudze jaunīšus ir saukuse par „dumpinīkim un pamatu grōvējim”, un jaunīši vacūs ir saukuši par „atpalykušim un nu dzeives nikū nasaprūtūšim”. Jaunīšim byutu svareigi navys tīsōt sovus vacōkus par jū kļyudom, bet ceņstīs saprast, kōpēc jī ir taidi, kaidi ir. Sovukōrt vacajai paaudzei jōapsazynoj, ka bārnim nav jōatkōrtoj tei dzeive, kuru dzeivōjuši jī. Bārni ir breivi cylvāki, kas poši ir spējeigi veidōt sovu dzeivi un nūspraust sovus mērķus. Cik svareigi, lai ģimene varātu byut tei vīta, kurā prasmeigi leidzsvorōtūs vacōkōs paaudzes pīredze ar jaunīšu maksimalismu un degsmi! (Izmontōti fragmenti nu J. Rubeņa grōmotas „Desmit baušļi”)
Vacō goda nūslāgumā.
Kod mainōs godi, mes kotru reizi uzdūdam sev jautōjumu: „Kas nūtiks nōkušajā godā?” Kas nūtiks myusu ģimenē un bazneicā, myusu zemē un pasaulē? Reizem šī jautōjumi ir teiri vērspuseigi, tī nūzeimoj tikai tū, ka: „Cik interesanti byutu zynōt, kas nūtiks?!” Bet reizem, seviški myusu dīnōs, šaidi un tamleidzeigi jautōjumi izrīt nu dziļa namīra: „Voi nabyus ļūti gryuti? Voi tiksim golā?”
Gryuteibas kotrā gadejumā byus atškireigas. Tōs var byut saisteitas ar slimeibu, dorbu, bezdorbu, bodu, tryukumu… Mes varam pīdzeivōt vīntuleibu, cytu cylvāku nycynōjumu, vojōšonas, varbyut pat nūtīsōšonu voi nōvi… Voi nōks kaida paleidzeiba, jo kaut kas taids ar mums nūtiks nōkušajā godā?
Myusim vysim ir patvārums Dīvā. Tys nūzeimoj, ka mes varam grīztīs pi Jō vysōs vajadzeibōs. Tys ir skaidri izteikts Jezus apsūlejumā mōceklim: „Es asmu ar jums vysōs dīnōs.” Tys nūzeimoj, ka nav gryuteibu, kas varātu kļyut pōrōk lelas. Vysdziļōkajā nalaimē mes varam byut ar Jezu, jo Jys ir apsūlējis byut ar mums. Bet uz kū atsateic šys apsūlejums? Bez šaubom, uz vysu pasauli un vysim cylvākim, jo jī ir Dīva radeiti. Bet seviški šys apsūlejums atsateic uz Jezus mōceklim: jo mes turamēs pi Dīva apsūlejumim, kas tyka dūti, kod mes tykam kristeiti Tāva, Dāla un Svātō Gora vōrdā, mes asam ar Jezu Kristu, myusu Kungu un Pesteitōju. Tod mes varam palikt cereibā un drūšeibā, lai kas ari myus napīmaklātu nōkušajā godā voi turpmōk.
Lyugšona. Myužeigais Dīvs, esi myusu patvārums nōkamajā godā. Izstīp pōr mums Sovas rūkas, lai par mums nōktu, kas nōkdams. Tevī ir vysa myusu cereiba. Jezus vōrdā. Amen.
Svēteigu 2009. godu!
1. Laiks. Jaunais Gods ir seviški svātki. 1. janvari par goda īsōkumu izavēlēja Romas senats 2. godu simtinī pyrms Kristus dzimšonas, un tai tys ir palicis leidz myusu dīnom. Šei dīna nav saisteita ni ar kaidu vēsturisku nūtykumu, ni ar goda laiku – tōs nav ni rudiņa beigas, ni ari pavasara īsōkums. Tys nav saisteits ari ar saules kusteibu, ni ar mēneša fāzem. Bet, nasaskotūt uz tū vysu, Jaunū Godu svin gondreiž vysōs pasaules vaļstīs, naatkareigi nu religijas, kulturas un vēstures. Mes varam drūši saceit, ka Jaunais Gods ir universali vysas ciļvēces svātki.
Kōpēc taida popularitate? Kōpēc tik daudzi cylvāki īsaklausa pulkstiņa sitīņūs, lai sagaideit Jaunū Godu? Maņ līkās, ka aiz tō slēpās myusūs kotrā apslāptō napīcīšameiba atdzimt. Maņ līkās, ka nadaudzi nu mums, sagaidūt Jaunū Godu, dūmoj par tū, ka asam palykuši par godu vacōki, voi par tū, ka atnōkūšais gods var atnest sev leidza slimeibas, gryuteibas un pat katastrofas. Naizprūtamā veidā mes vysi skotamēs nōkūtnē ar cereibom. Mes dūmojam par tū, kas mums nav izadevis pagōjušajā godā, un tycam, ka nōkušais gods nūteikti byus lobōks. Mes izdoram dažaidas apsajimšonas jaunajam godam, īspējams – taidas pat, kai pagōjušajā godā, cerūt, ka šūreiz gon mums vyss izadūs. Un tys ir labi, ka mes tai dūmojam. Labi ir tys, ka ir taida dīna godā, kurā es varu pasaceit pats sev, ka – sōcu vysu nu jauna, un ka nu šōs dīnas man vyss byus cytaidōk.
Jaunais Gods mums līk padūmōt ari par laiku, kurs aiztak. Jo Jaungoda naktī mes naasam kaidā ballē, bet pavodam tū mōjōs, tod bīži vīn šajā naktī mes atceramēs pagōjušūs godus. Dūmōs mes atsagrīžam bērneibā. Reizem mes breinojamēs, cik ōtri tys ir pagōjis – myusu laiks. Un lyuk, kōrtejais gods ir pagōjis. Bet varbyut ir vērts padūmōt par tū, kai es asu izmontōjis maņ atvālātū laiku? Varbyut ir lobōk pamēginōt piļneigōk pōrdzeivōt Jaunū Godu na svātku nūzeimē, bet gon kai laika pūsmu?
Gondreiž vysi mes žālojamēs un sokam, ka „nav laika”. Cik labi byutu, jo dīnnakts ilgtu na 24, bet vysas 48 stuņdes, un nedeļa – na 7 dīnas, bet 14, voi na tai?! Bet, maņ līkās, ka tys daudz napaleidzātu. Mes arī tōļōk saceitu, ka „nav laika”, un mes tū vysi zynam. Un pat veļ slyktōk, mes pavysam naapzineigi varam apjaust, cik slykti ir tam, kuram laika pīteik. Bezdorbs ir gryutōks, nakai vyssmogōkais dorbs. Cylvāks bez nūsadorbōšonas, tys, kuram ir daudz laika, jyutās nivīnam navajadzeigs. Daudzi cylvāki īsleigst depresijā tikai tōpēc, ka jim laika ir pōrōk daudz… Un tod, kod mes dūmojam, ka „nav laika”, mes asam gotovi sevi apraudōt, kaut gon tymā pat laikā myusim byutu dereigi pasateikt Dīvam par tū, ka mes asam kaidam vajadzeigi, un ka myusim ir tik moz laika.
Tōpēc myusim ir jōpadūmoj par tū, kai izmontōt tū laiku, kura ir tik moz, kai turēt dōrgu laiku, lai 12 nōkamī mēneši naaizrytātu veļteigi? Lai decembra beigōs, pasateicūt Dīvam par aizgōjušū godu, myusim nabyutu kauns pošim sovā prīškā, ka mes, vysu godu strōdōdami, tai nikō ari naasam izdarējuši.
Kam tod ir jōveļtej šys dōrgais laiks, par kuru zynam, ka tō nikod napītiks vysam?
2. Sōkt ar Dīvu. Taipat kai vysōs dzeives lītōs, es sōkšu ar Dīvu. Dīvs nikō nu mums napīprosa, Jys nadraud, ka napīškērs mums premiju par dorba kavēšonu, tōpēc ļūti daudzi kristīši „nūkavej” laiku, kas ir jōveļtej teiši Jam – dīvkolpōjumu, lyugšonu, Svātū Rokstu laseišonu. Bet tam ir bēdeigas sekas. Dīvam myusu laiks nimoz nav vajadzeigs. Jo mes runojam par tū, ka kristīšam ir jōsalyudz voi jōpīsadola svātdīnes dīvkolpōjumā, tys pavysam nanūzeimoj tū, ka tys vajadzeigs Dīvam, kai upurs uz Jō gūdkōres oltora. Dreižōk tys ir laiks, kuru Dīvs dōvoj mums, kai mes napazustu vysā šajā laiceigajā balaganā. Lyugšonas laiks mums dūdās deļ tō, lai mes sajimtu īspēju apsastōt un apsazynōt, uz kurīni ripoj vysa myusu dzeive.
Un tai, Dīvam veļteitais laiks – tys ir laiks, kuru mes veļtejam poši sev. Mes asam pīnōkuši pi ūtrō, ļūti svareigō elementa myusu laika daleišonā. Dūt laiku pošam sev. Tys skaņ mozlīt egoistiski, voi nā? Bet es dūmoju, ka na par veļti Dīvs myus mōca mīļōt sovu tyvōkū, kai sevi pošu. Myusim ir jōmīļoj sovu tyvōkū na tai, kai Kungu Dīvu, bet teiši tai, kai sevi pošu. Reizem, pazemeibas gorā, daži cylvāki ir gotovi sevi nūstōdeit zamōk, nakai vysus cytus, bet tai dareit nadreikst. Tys, kurs namīļoj pats sevi, nav spējeigs mīļōt cytus. Cylvākam, kurs naveļtej laiku pats sev, tō nav ari deļ cytim.
Un kū tod dareit ar šū „sovu” laiku? Tys ir jōveļtej tam, kas maņ ir golvonais. Es dūmoju, ka vērteibu skala: ģimene, draugi, dorbs, ir vīnaida gondreiž vysim.
Naseņ lasēju Anglijā veiktōs aptaujas rezultatus. Nu tim izrīt, ka 30% laulōtū pōru praktiski nasasarunoj sovā storpā dorbadīnōs. Un kas vyspōrsteidzūšōkais: lelōkō daļa nimoz par tū nav aizadūmōjuši! Teiši ūtraidi: jī uzskota, ka jim ir leliskas sovstarpejōs atteiceibas. Atsagrīzuši nu dorba, jī nūsadorboj ar dažaidom lītom: ar mōjas uzkūpšonu, dorbojās ar bārnim, sēd pi datora, runoj pa telefonu…, un tai, dzeivojūt zam vīna jumta, jī ļūti reti atsarūn vīnā telpā un ļūti reti runoj vīns ar ūtru. Kai tys nūteik pi mums? Es dūmoju, ka ļūti leidzeigi. Tei ir naveseleiga situacija, bet veļ beistamōks ir fakts, ka reizem ir gryuši pamaneit, ka ar mums nūteik kaut kas nalobs. Nivīns nadora nikō slykta, nivīns nu jim napōrkōp lauleibu un namōnej vīns ūtru… Un tūmār tei ir nalaime. Un vysbīžōk cylvāki tū pamona tod, kod bārni izaug un aizīt nu mōjom, bet laulōtī aizīt pensijā. Tod izarōda, ka, dzeivōdami kūpā daudzus godus, eistineibā jī napazeist vīns ūtru, naprūt runōt vīns ar ūtru, un eistineibā jim ir garlaiceigi dzeivōt kūpā. Voi tod pateišam nav žāl vysu aizgōjušū godu? Veļ pavysam naseņ, pyrms dažim godim, vīns skatīņs jōs vērzīnī paōtrynōja sirdsdarbeibu, bet tagad? Tys ir ļūti svareigi – dūt vīns ūtram laiku, lai otkon atjaunōt šōs skaistōs jyutas.
Bīži godōs ari tai, ka vactāvam ar vacmōti ir lobōkas atteiceibas ar mozbārnim, nakai vacōkim ar bārnim. Kōpēc? Ir daudzi īmesļi, bet vīns nu svareigōkajim ir fakts, ka vacvacōki prūt skateitīs uz bārnu ar prīku, bez spīdīņa, bez stresa. Bīži vīn vacōki bārnam veļteitū laiku uzskota kai pīnokuma piļdeišonas, bet na prīka laiku. Bet nivīns tok tev naspēj dūt vairōk prīka, kai tovs personeigais bārns! Pat mōjasdorbu piļdeišona kūpā var byut breiniškeigi pavadeits laiks, jo tikai vacōki naizaskota kai uzpyuteigi kontrolieri, bet atsauc atmiņā tū laiku, kod poši ir bejuši skūlāni.
Un beidzūt – dorba laiks. Parosti īstōdes vadeitōjs dūmoj par tū, lai myusim pītyktu laika dorbam. Maņ veļ nav gadējīs satikt cylvāku, kurs sapņōtu, ka jam byutu vairōk laika dorbam. Myusim vairōk gon grybīs, lai dorba laiks byutu pēc īspējas eisōks. Bet ari par dorbu nadreikst dūmōt, ka tys ir pazaudāts laiks. Vyslobōk jau ir tod, kod dorbs sakreit ar myusu interesem, bet, dīmžāl, tys nanūteik vysai bīži. Godōs pat tai, ka dorbs izraisa napatyku. Maņ līkās, ka mes speciali meklejam sovā dorbā tū, kas slykts, lai byutu īmeslis pasažālōt. Un reizem pīteik izmaineit myusu pīeju dorbam, lai īraudzeit tajā jāgu. Var izarōdeit, ka dorbs spēj sagōdōt prīku, un ka tys nimoz nav veļteigi zaudeits laiks, un mes doram daudz kū dereigu, un reizem strōdōt ir gluži vīnkōrši pateikami.
Tod lyugsimēs, lai Jaunais, 2009. gods, napaītu veļteigi, bet lai tys byutu deļ mums par myusu atteiceibu ar Dīvu un tyvōkajim atteisteibas un padzilinōšonas laiku.
Kai veļtejums, īsōcūt Jaunū godu, lai izskaņ svātō apostola Pōvula vōrdi: „Kristus Vōrds lai bogōteigi mīt jyusu vydā! Vysu, kū vīn jyus dorat vōrdūs voi dorbūs, vysu dorit Kunga Jezus Kristus vōrdā, pasateikdami caur Jū Dīvam Tāvam! Lai jyusu sirdīs volda Kristus mīrs!” (M.K.K. nu portala www.katolik.ru)
Litanija Jezus Bārnam. (privatai lītōšonai)
Kyrie, eleison! Chryste, eleison! Kyrie, eleison!
Kristu, klausi myus! Kristu, uzklausi myus!
Dīvs Tāvs nu dabasim, apsažāloj par mums!
Dīvs Dāls, pasauļa Pesteitōjs, apsažāloj par mums!
Dīvs Svātais Gors, apsažāloj par mums!
Svātō Trejadeiba, vīns Dīvs, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, dzeivō Dīva Dāls, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, Jaunovas Marijas Dāls, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, pīdzimis pyrms reita zvaigznes pasarōdeišonas, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, Vōrds, kas kļyva Mīsa, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, sova Tāva gudreiba, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, sova Tāva vīnpīdzymušais Dāls, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, sova Tāva Attāls, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, sovas Mōtes Slava, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, vysā paklauseigs sovai Mōtei, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, myusu Dīvs, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, myusu Brōļs, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, sileitē raudūšais, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, Austrumu Gudrū ilgas, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, dedzeibas pylnais par sova Tāva slavu, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, vysuspēceigs sovā navareibā, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, vysuvarens sovā vōjumā, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, vysu žēlesteibu Krōtuve, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, teiras mīlesteibas Olūts, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, Eņģeļu Vodūņs, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, patriarhu trūnis, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, pravīšu Vōrds, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, pogōnu Slōpes, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, gonu Prīks, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, Gudrū Gaisma, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, ļaužu pesteišona, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, taisneigū Ilgas, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, Bazneicas Doktoru Mōceitōjs, apsažāloj par mums!
Jezus Bārns, Vysu Svātū Prīca, apsažāloj par mums!
Dīva Jārs, kas nūceļ pasauļa grākus, atlaid mums, Kungs un Dīvs!
Dīva Jārs, kas nūceļ pasauļa grākus, uzklausi myus, Kungs un Dīvs!
Dīva Jārs, kas nūceļ pasauļa grākus, apsažāloj par mums!
Lyugsimēs. Žālsirdeigais Dīvs, pīdzymušais pasaules Pesteitōjs atgrīze mums Dīva montōjumu, dori, lai mes kūpā ar Jū byutu leidzdaleibnīki myužeigajā dzeivē. Kurs dzeivoj un voldi myužu myužūs. Amen.
ZIŅŌJUMI
31. decembrī – Vokora sv. Mise plkst. 19.00, pēc Mises Te Deum laudamus – pateiceibas himna par nūdzeivōtū 2008. godu. Plkst. 24.00 – pusnakts sv. Mise – V.E.veiskupa J.Buļa vadeibā.
1. janvaris – V.J.Marijas – Dīva Mōtes svātki – sv. Mises Aglyunā plkst. 10.00; 12.00; 19.00.
4. janvaris – sv. Mises Aglyunā plkst. 10.00; 12.00; 19.00. Bērzgalē – 9.30; Rušyunā – 11.00.
1. janvarī svātlītu veikals Krōslovas īlā 2 nastrōdōs.
ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn kea_Latn bem_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn