Īsaisteiti:
BROŅISLAVS – dižciļteigs veirīts, nu grāfim
VINCA – tureigs zemņīks, Maļvinys tāvs
PĪTERS
– lobi puiši, īsaļūbiejušīs Maļvinā
JUOŅS
Omotnīki:
ONTONS, bondars
DONOTS, kurpnīks
MEIKULS, skrūders
JANĪNA – Broņislava leigova
MAĻVINA – ļūbej Pīteri
HELĒNA – ļūbej Juoņi
ZABAĻA – Donota sīva
PIERTNEICA
Mežā apsamaļdiejīs bārns
Dīveibys:
AUSEKLIS
MEŽAMUOTE
Mežamuotes pavodūņi:
TAURIŅEITS
BITEITE
RŪŽEŅA
SMIĻDZEŅA
SMUTS (Voduotojs, Blūds)
Omotnīku izruodes tāli:
Pirams, Tizbe, Sīna, Ļovs, Mieņesņeica
Darbeibas laiks un vīta : vyss grūzās ap juņa mieneša eisuokū nakti i mežu, kur vīnu reizi godā zīd papardes.
- CIELĪŅS
Uz skotuves SMUTS. Varbyt plyukoj margrīteņi.
SMUTS ( pa zīdu puorim nūst plāsdams.) Ļūbej – naļūbej – pi kryuteža spīž – nu sirds uorā svīž – ļūbej. ( Pajem vēļ vīnu zīdu – izīt tys pats: ļūbej. Mat mīru.) Cytys atbiļdis šudiņ i nabys: vosorys pylnatis to. Zīd teirumi i pļovys, gaisā puču, suluotys zuolis i mīlesteibys smarža. Taurineiši doncoj pa divi, dīvagūteņis ( varbyut kaidu aplūkoj) i tuos kūpā salypušys.
Kotra mozuo vabaļeite
Īt ar suvu puoreiti.
Kotra smylga, kotra puče
Šūnakt meklēs kaidu bučot.
Kotra sirds olkst laimi satikt –
Kurs to nagryb ūtram patikt?…
I nu cīta muola kula
Syucās mīlesteibys sula.
Taidys pylnates vīnu reizi godā – vosorys saulgrīži. Jau pavysam dreiž jūs augstuokīs punkts – breineiga, nūslāpumu pylna nakts. Oi, kas te nūtiks!… As jau paradzu: bys smīkly, osorys, moldi, zudeibys, atradeibys. Kai jau pi cilvākim – cytaiž jī naprūt dzeivuot.
Skaņ muzyka. Tierga laukums.
Kotrs nu sovys pusis pasaruoduos MEIKULS un DONOTS.
MEIKULS. Kū as radzu!… Donots! Kai ģelys?
DONOTS. Opolys i ļelys – kai ceļās, tai veļās. Vasals!
MEIKULS ( viertej). Sasaprišiejīs kai bryuguons – speideigi bociki obejuos kuojuos.
DONOTS. Poša dorbs. Kuorteigam kurpnīkam napīstuov īt ļaudīs bosam. A tev, Meikul, verūs, jauna sveita. Mož, nu Kitaja atvasta?
MEIKULS. Par tū i skraučs asmu, ka varu sevi apšyut. Reit pīviļkšu kluot ivzys ar sešim kārmanim, vysys meitys byus munys!
DONOTS. Lobi myusim omoti. Poši lobuokī.
Pasaruduos ONTONS, koklā kai bungys pakuorta moza buceņa.
ONTONS. Vasaly! Najemit ļaunā, puiši, a bondara omots stuov puory vysim. Ni zuobokā, ni kažuka piedurknī ols naizstaiseisi. Tikai un vīneigi buceņī. (Pasyt kai bungys.)
MEIKULS (ar vilšonūs). Tukša… Varieji tok, Onton, draugim pylnu atnest.
ONTONS. Pagaidi da reita. Broņislava kunga kuozuos ola byus bez gola.
DONOTS. Vysi tūs kuozu gaida. Byušūt breineigys.
DONOTS. Pasapricuosimēs no vysys sirds!
Omotnīki dauzeidamīs aizīt.
BROŅISLAVA uznuocīns – vyss līcinoj: dareišona ar dižciļteigu veirīti, kuram ir ļela vara. Tauta jam klonuos i citaiž gūdynoj.
Sovā augstajā krāslā sādādams BROŅISLAVS redz, kai PIERTNEICA vad juo leigovu JANĪNU sapryšeit pirms kuozom.
PIERTNEICA ( Janīnai). Īsim mīļiņkuo. Pierts jau gotova. Ai smaržeigu slūteņu nūpieršu, ai rudzupuču iudisneņi nūskološu – byusi, Janīn, reit sovuos kuozuos bryute kai sauļeite dabasūs.
JANĪNA. Tu pastuovi pi durovu, kap nivīns naradzātu, labi?…
Obys īīt piertī. Par nūteikūšu cīši īsainteresiejīs BROŅISLAVS lānom atsazūgās leidz pierts durovom.
PIERTNEICA (pasaruodās, drusku nūsabeist). Kungs Broņislav?!… Te nadreikst!
BROŅISLAVS ( pīglaimeigi). Ar vīnu aci, pa gobolu..
.
JANĪNA ( pasaruodās). Kas klaigoj? ( Īrauga.) Broņislav, kū tu te meklej?
BROŅISLAVS. Hm, hm… Mož atļausi mugoreņi nūmozguot?
JANĪNA. Kas tev pruotā? Ej prūjom! Myusu kuozys vēļ tikai reit.
BROŅISLAVS. Mes jau tikpat kai pracāti. Janīn…
JANĪNA. Nā, nā, Broņislav. Pats tok styngri verīs, kap vysi dzeivuotu piec lykuma. Ir tai?
BROŅISLAVS. Ir. Tikai as dūmuoju, ka mes ar tevi…
JANĪNA. Lykuma prīkšā vysi vīnaidi – tu bīži soki. Par tū as tevi paļūbieju, ka tovi vuordi saskaņ ai dorbim. Nūrunuojam, ka tikai piec kuozom i…
BROŅISLAVS ( atsakuopjūtīs). Labi, munys sirds karalīne. Labi. Nūruna spākā – veirs i vuords!
( Atsagrīž sovā lykumu izdevieja i tīsas sprīdēja krāslā.)
Uznuok VINCA, MAĻVINA, PĪTERS, JUOŅS. Pīnuoceigi gūdynoj vaļdnīku.
VINCA. Lai mīrs i svieteiba tovai sātai, augsti gūdojamīs kungs Broņislav! Lyudzams, izsprīd tīsu.
BROŅISLAVS. Stuosti lītu, Vinca.
VINCA. Šak, muna meita… Klonīs kungam, Maļvin! Zamuok klonīs… Sadareita par sīvu, šak, Juoņam, a nagryb īt pi juo. Pīters jai, redzi, mīluoks.
BROŅISLAVS ( Pīteram). Kaidu ļaužu, puis?
PĪTERS. Višķuonīts.
BROŅISLAVS. Loba vīta. Višķu azarā ļelys leidakys. (Juoņam.) A tu?
JUOŅS. Nu Rogovkys. Slavons mīsts.
MAĻVINA. Ot slava!… Troks voi nu Rogovkys? – tys tok sokuomvuords.
VINCA. Kuš!
BROŅISLAVS (Maļvinai). Par kū nagrybi īt pi Juoņa?
MAĻVINA. Jis… Sirds navalk. Mož par tū, ka jam kuojis soltys.
VINCA. Maļvin!… Kungs, jei tagad āmūņim runoj. Juoņs eists zalts nu puiša i ļūbej munu meitu.
PĪTERS. Lai Vinca precuos ar Juoni. Jīm labi sadar. Tod Maļvina paliks maņ.
VINCA. Ak, nakauņs! ( Maļvinai.) Ka naklauseisi, izdzeišu nu sātys. Ar tū, kas mugorā.
( Pasaruodās JANĪNA i vāroj nūteikušū.) Ir taids lykums – kungs nadūs samaluot.
MAĻVINA (pret Broņislavu). Kungs, as naļūbeju Juoņa! Muna sirds atdūta Pīteram.
BROŅISLAVS. Tāvs juoklausa, Maļvin.
MAĻVINA. Itys Juoņs tok meitu muoņs – nacik seņ skraidēja pakaļ munai draudzenei Helēnai. Tei isaļūbiejuse Juoņī da ocu.
JUOŅS. Na muna vaiņa, ka tei Helēna… Kai troka, kungs. Maļvin, as ļūbeju tikai tevi.
PĪTERS. A es tevi kai, Maļvineit!… Nav vuordim izsokoms.
BROŅISLAVS. Gona runuot. Klausi tāvu, Maļvin. Citaiž reit izsludinuošu, ka tev juopamat myusu parapeja.
MAĻVINA, PĪTERS. Kungs! Pasaklausit…
BROŅISLAVS. Gona! Napaklauseigom meitom te nav vītys. Tys muns pādejīs vuords. Vyss!
( Vinca, Maļvina, Pīters, Juoņs aizīt.)
JANĪNA knapi volda osorys.
JANĪNA. Kai tu varieji, Broņislav?… Taids brīsmeigs sprīdums naboga meitiņai.
BROŅISLAVS. Lykums, Janīn! Jau tai cylvāki nakauņeigi – vad puori rūbežam zyrgim auzys nu Krīvejis, šmakovku, tabāku, byudu kruosu. Tiergoj, a nūdukļus namoksoj.
JANĪNA. Nūdukļi i mīlesteiba… Ir starpeiba, Broņislav.
BROŅISLAVS. Lykums, muna duorguo, puori vysam! Pīteik vīnu reizi palaist grūžus vaļeiguok, i tauta vairs naklauseis.
JANĪNA. Tok redzieju, ka Maļvina i Pīters pateišam vīns ūtru lūbej. I reit, myusu kuozu dīnā, juovolda navys borgam lykumam, a mīlesteibai. Taidai mīlesteibai, kurys prīkšā cilvāki kreit ceļūs.
BROŅISLAVS. Labi. Labi!… Byus taida mīlesteiba. ( Izceļ pabīzu manuskriptu. Verās cilvākus. Pasauc ONTONU.) Laseit prūti? Apsaverīs itū, salosi puišus ir reit piec myusu kuozom lai byutu gotova izruode. Saproti?
ONTONS. Pagaidām vēļ…
BROŅISLAVS. Izruodei juobyut. I vysa runa!
MAĻVINA un PĪTERS.
PĪTERS. Tev osorys, Maļvineit?… Gon vyss byus labi.
MAĻVINA. Kur lobums, Pītereit?! Ka naīšu pi Juoņa, reit kungs izsludynuos sprīdumu. Juopamat sāta kai ubadzei. Ak, bāda, bāda…
PĪTERS. Eistai mīļesteibai nikod nav vīgla ceļa. Tūmar napasadūsim i byusim laimeigi.
MAĻVINA. Kai?…
PĪTERS. Ir plans… Kaimiņu parapejī maņ dzeivoj krystamuote. Bārnu nav, as kai dāls. Pījems myusus i kuozys sataisēs. Īsi maņ leidza, Maļvineit?
MAĻVINA. Kauč tivleņ!
PĪTERS. Vokorā tevi gaidiešu Struopu mežā. Ceļu zyni?
MAĻVINA. Nu tok! Mes ar Helēnu tī pavasarūs bīži vyzbuleitēs guojam.
PĪTERS. Saulgrīžu vokorā daudzi īs uz mežu. Pīsabīdrojīs kaidam puļceņam, lai nabyutu aizdūmeigi.
MAĻVINA. Nu maņ vīgluoka sirds.
PĪTERS. Nuoc, izsumynošu osorys nu tovu skaistūs acteņu.
Pasaruoduos HELĒNA.
HELĒNA ( puoreiti īraudzējusi, raunās atpakaļ). Ai… Pīdūšonu! Laikam iztraucieju.
MAĻVINA. Nā, nā. Nupat tevi pīminieju, Helēn ( Pīteram.) Muna draudzene ar kotru dīnu palīk smukuoka, pareizi?
HELĒNA. Kauns, Maļeit, smītīs. Gribātūs nu tevis kauč drusku gleituma aisajimtīs.
MAĻVINA. Tagad smejīs tu.
HELĒNA. Skaidrs, ka esi pyrmuo krasavica. Par tū tevi Juoņs tai ļūbej.
MAĻVINA. Dzierdēt juo vuorda nagrybu!… Dalypa kai pierts slūtys lopa pi plyka gūrna i vaļā nateiku.
HELĒNA. A iz maņis i napasaver. Vysu kū jau izmieģinuoju. Motus nūkruosuoju, kleitai molu atlīču eisuoku, īsastuojūs franču valūdys kursūs. Veļti!… Juoņs redz tikai tevi. Aizdūd, Maļvin, maņ gudreibu, kas paleidzeitu Juoņi pīsaisteit. Cytaiž okā juolāc.
MAĻVINA. Grāks tai runuot, Helēn. Pacīt leidz vokoram i Juoņs byus tovs.
PĪTERS. Nuokušnakt mes ar Maļvinu biegsim uz cytu vītu. Tikai tu nivīnam!…
HELĒNA. Dreižuok sev mēli nūkūsšu!
MAĻVINA. As īšu tagad, Pīter. Cytaiž tāvam rassīs aizdūmys. Palīc vasala, Helēn, i nūskaiti par myusim lyugšonu. Lai tev ar Juoni laime.
PĪTERS. Gaideišu tevi vokorā, kur sarunuots.
Maļvina aizīt.
HELĒNA. Cik jei laimeiga… I as taida beju, pirms Juoņs īraudzēja Maļvinu. Kai puiši tai var? Vokorā soka tev mīlus vuordus, a nu reita jau skrīn citai pakaļ.
PĪTERS. Juoņam byus gadiejīs eislaiceigs smedziņu aptymsums. Redzeisi, tys puorīs i otkon byusit kūpā.
HELĒNA. Nu tovys mutis, Pītereit, – Dīvam ausī.
Omotnīku izruodes mieģinuojum suokums krūgā.
ONTONS. Nu, mudruok, mudruok! Kuo staipotēs kai treis dīnis nūstuoviejs auzu ķeiseļs? Suoksim! Apsūļieju kungam, ka reit izruodeisim lugu.
MEIKULS. Nu, nazynu… Mož, vīnkuorši pasmīdinuot cylvākus – kivlīņi puormest, pajūkuot. ( Ruoda.) Duorte siež iz puorta ir acs vīn vuorta. Nasaprūtat?… A ka zam čumadana ( Uzsyt sev pa dybynu. )guņi kurynoj… ( Obi ar Donotu smejās.)
ONTONS. Fui, kaids prostums!
DONOTS. Tod var parunuot dzejā.
“Atsadevu as iz valna –
Vysa muna zeme malna.
Pasaļuovu uz Dīva vaļis –
Vysys munys šņūres zaļis.”
Voi slykta pamuoceiba?
MEIKULS. Maņ ir lobuoka!
“Guoju as pa meža molu,
Pīlasieju mīta golu.
Kas pi maņa rūku liks,
Tam ai vāzu pīrē tiks.”
Nu, kai?
ONTONS. Naīs krostā. Kungs lyka spieļēt izruodi. Te vyss jau pasaceits prīkšā. ( Cyloj manuskryptu.)
MEIKULS. Oi, cik daudz lopu. ( Burtoj viersrokstu.) “ Vysbiedeiguokīs stuosts par Pi… Piramu i Tizbi.” Jau nūsveidu lasiedams. A sarakstiejs itū Šeks… Šķes…
DONOTS. Šķesters?! Tys Muokūņkolna Staņislavs? Pazeistu, beja deputats simts gudrūs golvu sapuļcī. Myusejīs.
ONTONS ( Meikulam). Pajem acs rūkā! Šekspirs Viljams, nav latgalīts. Anglis.
DONOTS. A tys Pirams? Taids pats anglis?
ONTONS. Nav svareigi. Pirams tai ļūbej, ka beiguos padora sev golu. Tagad dūmoju, kurs Piramu vislobuok nūspieleis.
DONOTS. Kaidi vēļ jautuojumi, Onton? Kurs dzeivē muok ļūbēt, tam izruodē nabys problēmu. As! Vaimanuošu, rauduošu, vātru saceļšu!… Publika mierks osoruos. A kū jius spieļeisit?
ONTONS. Meikuls byus Tizbe.
MEIKULS. Kas tys par fruktu? Varbyut soldots? Voi bīdāklys?
ONTONS. Tizbe ir dyžan gleita i tykumeiga jaunova, kuru Pirams ļūbej.
MEIKULS. Buoba?!… Tu laikam jūkoj. Maņ tok buorda. I bolss rups.
ONTONS. Sataiseisi smolkuoku. Buordu nūdzeisi, byudus pīkruosuosim. Cik tuo dorba?
DONOTS. Pag… Maņ i Tizbe pasadūtu. (Suoc peikstēt.) “ Asmu tova, tikai tova, meilīs Piram. Apčer tok mani, sovu Tizbeiti, kuru tai ļūbeji.”
ONTONS. Nasaduračejīs! Jau nolamts – tu byusi Pirams. ( Šķiersta lopys.) Te vēļ ir Tizbes muote, Tizbes i Pirama tāvi… Tūs atmessim. Te vēļ ir ļovs…
DONOTS. As! As muoku ryukt, ka sirds prīcojās. I kungs praseis: “Paryuc, Donot, vēļ.”
MEIKULS. Kai tod! Ryukdams puorbīdeisi kunga jaunū sīvu i myusus īliks čokā.
ONTONS. Vot, vot! Labi, puiši. Dūmoju, vyss skaidrs. Sasatiksimēs naktī mežā pi ūzula. Tagad pylns mieņess, byus gaišs kai dīnā. Pamieģinosim, kai itys vyss saskaņ kūpā.
MEIKULS. Goda eisuokuo nakts…
DONOTS. Goda skaistuokuo nakts…
MEIKULS. Vysi ļauteņi prīcuosīs, a myusim juostruodoj?
ONTONS. Kunga reikuojums. Tikai nanūkavejit mieģinuojumu, sarunuots?
DONOTS. Eh… Par tū ļovu, Onton… As varu puorvērst bolsu, kai vajag. I zviera, i bolūža, i laksteigolys mūdē. ( Uzlāc uz golda i suoc ryukt. )
Nu uorīnes īskrīn ZABAĻA i matās pi DONOTA.
ZABAĻA. Ak, itai tu, volkota, maņ sīnu aiz kaļņeņa pļauni?! Kuormi iz kokla kreit, suņi caur pakšim ustobā ļein, syvānus vuts apstupiejušys, maņ vādars uz daguna, a jis pa krūgu šļondroj. Ot kai jemšu požogu, kai viļkšu pa ūkstu – ot padoncuosi!
ONTONS. Pagaidi, Zabaļ, Donots tikai gribēja…
ZABAĻA ( puortrauc). Vysi jyus te vīna banda! Bierneņi mīlī, pasaverit, kaids nalīta jyusu tavs. A nu marš iz sātu, nakryškuon!
Donots bāg, Zabaļa aiz juo.
- CIELĪŅS
Mežs saulgrīžu naktī. Pasaruoduos SMUTS.
SMUTS. Kaida breineiga naksneņa! Reizi godā taida, mīlesteibys garaiņu pylna. Kur pasavērsīs, puoreišūs vīn ļauteņi staigoj. Byus dorba pylnys rūkys. ( Smejās.) I pamuoneit varēs, i sakārdynuot, i grākā īvest. Muna naksneņa…
Pasaruoduos laumeņa.
SMUTS ( jū īraudzeidams, pi sevis). Na tikai muna itei naksneņa. Cylvākim naradzamys, šūnakt pa mežu dīveibys staigoj. Vasala, puosoku jumprova! Kur īdama?
LAUMEŅA. Rūtoju pučeites ar rosys auskorim. Spraužu vacīm calmim juoņtuorpeņu sakteņis. Puorbaudu, voi papardes nav aizmiersušys, ka šūnakt juozīd.
SMUTS. O, šūnakt nūtiks na taidi vīn breinumi. Kur cytys tovys muosys?
LAUMEŅA. Tivleņ byus kluot, kūpā ar Mežamuoti. Mes jai kolpojam. A tu kam padūts?
SMUTS. Pats pa sevim. Pošnūdarbynuotīs. Vakar traucieju omotnīkim klāvu jumēt : noglys izkaisieju, vasary nūglobuoju. Kai jī lomuojās!… Gondreiž sasakovēs. Smiejūs krisdams. A pyrms tam ūguotuojis pablūdynuoju. Vari īsadūmuot – storp trejom prīdem maļdiejēs!
LAUMEŅA. Ā, skaidrs – tu esi tys… tys… Ar daudzīm vuordim.
SMUTS. Nui. Voduotuojs, Blūds i kai tik nā. ( Īpazeistūtīs.) Tagad Smuts – maņ ir tys gūds!… Reizem, ka muok labi palyugt, izpaleidzu dažam. Šūnakt pīkrytu bīdruotīs ar Ausekli.
LAUMEŅA. A Mežamuote zyna, ka tu juos dzeivesbīdram pakolpoji?
SMUTS. Tei na muna dareišona, jaunkundzeit. As nivīnam naatsaskaitūs.
Pasaruoduos MEŽAMUOTE ar sovu svītu. Pretim īt AUSEKLIS. Palīk molā, kamēr MEŽAMUOTES svīta izpylda skaistu prīkšnasumu. Pošuos tuo beiguos nazin nu kurīnes mežā pasaruodās bārns, suoc vāruot prīkšnasumu. MEŽAMUOTE jū īrauga i pajem aiz rūkys.
AUSEKLIS (puorsteigts). Kū tu dori, meža vaļdņeic? Nadreikst. Tys tok cylvāks!
MEŽAMUOTE. Radzu jau radzu. Mozs, drusku apsamīguojīs ciļvieceņš. Kai nu perekļa izkryts putineņš.
AUSEKLIS. Dūd jū maņ.
MEŽAMUOTE. Nā, nā, vēļ puorbīdeisi.
AUSEKLIS. Tu saprūti, kū tagad runoj? Cylvāki tok nadreikst myusus redzēt. Dūd, as nūkuortuošu…
MEŽAMUOTE. I nagaidi!
AUSEKLIS. Par kū tagad spītejīs? Cylvāka bārnam pi meža gorym i dīveibom nav vītys.
MEŽAMUOTE. Zynu jau, zynu. Tikai šūnakt, Ausekleit, vīnu eisu naksneņi…
AUSEKLIS. Poša saprūti – nav izjēmumu. Dūd maņ bārnu!
MEŽAMUOTE. Kas tei par volūdu, klausīs? Dūd! – jis mani komandej munys pošys vaļsteibā. Nikuo nabyus.
AUSEKLIS. Myusim vīna kūpeiga vaļsteiba, kurā cilvākus nalaiž.
MEŽAMUOTE. Breinumu naktī daudz kas mainās. ( Ap bārnu.) Rūceņis nūsolušys. Apguļdeišu muozū zvierbuļeiti, sasegšu… Nu reita dūmuos, ka sapynā mani redziejs.
AUSEKLIS. Aizmiersi, ka bejom nūrunuojuši itū nakti pavadeit kūpā, divi vīn? Tai ir pasoki, ka nagrybi.
MEŽAMUOTE. Tev talants uz leidzonys vītys atrast īmesli skandālam.
AUSEKLIS. Maņ?! Pādejū reizi vaicoju: atdūsi maņ bārnu?
MEŽAMUOTE. Pats zyni – nā!
AUSEKLIS. Nu, taidā gadiejumā… Cik ilgi paliksi mežā?
MEŽAMUOTE. Kamēr mieņesneica nūrīteis. Munys meitenis gryb pasaprīcuot. ( Prūmejūt.) Ja sūlīs uzavest pīkluojeigi, atļaušu pīsadaļeit myusu dančūs.
(Kūpā ar pavadūņom aizīt.)
SMUTS. Jī tok saguoja motūs, ha-ha-ha!… Nu, ļauteņi turitēs – kai dīveibys suoc streidētīs, tai pasauļs mat kiulīņi.
AUSEKLIS ( Smutam). Dzierdieji?… Nūteikumus jei maņ uzstuodēs!
SMUTS. Meža karalīne.Te juos vaļsteiba.
AUSEKLIS. I kas? Voi as, kuram uzticeits pīceļt reitūs pošu sauli, voi as sliktuoks?
SMUTS. No, ser, no!
AUSEKLIS. Tu pareizi saprūti.
SMUTS. Yes, ser. Dzeives draugs atīt pi juos uz mežu gostūs saulgrīžu naktī, a kur vīsmīleiba? Kur mīlesteiba? No comment!
AUSEKLIS. Galeigi – no!
SMUTS. I vēļ līcinīku kluotbyutnī dīveibys veirīti pazamynuot … Kai prostu mužyku!
AUSEKLIS. Jei maņ itū pīminēs! Klausīs, Smut…
SMUTS. Vesj vņimanije, mein Herr!
AUSEKLIS. Ir vīna taida puče. Nauzkreitūša, mozim sorkonim zīdeņim.
SMUTS. Zynu, zynu! Tai pučei ļels nūslāpumains spāks! Ka gulūšam juos sulu īsmierej acīs, to pasamūdīs jis napruoteigi īsaļūbeisīs pyrmajā, kuru īraudzies. Lai kauč tys byutu vylks voi rupucs.
Voi kūka gobols!
AUSEKLIS. Zyni taidu puči?
SMUTS. Tok obižajete!… Naskaitamys reizes asmu cilvākus ar juos burvesteibu izjūkojis.
AUSEKLIS. Nūskrīņ, atnes. Tikai – fix und fertig! – saulgrīžu nakts eisa.
SMUTS. No problem!
Smuts aizskrīn. Dzierdami bolsy.
AUSEKLIS. Pylns mežs cylvāku. A jī maņis naredz.
Pasaruoduos JUOŅS un HELĒNA.
JUOŅS( atsaverās puori placam). Tu vēļ tepat?
HELĒNA. A kur maņ byut cytur? As aiz tevis kai dīgs aiz odotys, Juoņeit. Lyudzams, nūviertej tok munu miļzeigū uzticeibu.
JUOŅS. Jau sacieju – nu, paļdis, Helēn, vēļ reizi paļdis, ka izstuostēji maņ, kū Pītera ai Maļvinu sadūmuojuši. Tagad naisadūs jīm aizbēgt. Ā, laikam drusku apsamaļdiejūs, uz ūtru pusi juoīt… Kur esi, Maļvineit, munu začeit? ( Helēnai.) A tu škic uz sātu, ej!
HELĒNA. Bez tevis, mīlīs, nav kur īt. Pažāloj mani, Juoņeit.
JUOŅS. Žālums nav mīlesteiba. Tev kauns ir?… Lobys gimenis meita, tykumeigi audzinuota, a valkās naktī uz mežu pakaļ puišam, kurs jai skaidri soka: naļūbeju šūdiņ i reit nikas nasamaineis. Kai vēļ runuot, lai tu saprostu?
HELĒNA (isalīkās puorvarūt kaidu šķiersli, paceļ svuorkus). Oi, oi, kuoja!… Kreitu!
Juoņs nagribeigi padūd rūku, Helēna čerās apkuort. Juoņs isavairuos.
JUOŅS. Beidz, Ģeļa. Lātys viļteibys.
HELĒNA. Kai apčaravuots: Maļvina i Maļvina!… Voi muns augums nav gļeituoks i lūkonuoks? ( Mozs vādara dejas prīkšnasums.) Pasaverīs i saleidzinoj – saprassi, nu kuo atsasokīs.
JUOŅS. Laikam grybi, lai ar dzeišonu tevi padzanu, tai?
HELĒNA. Tai ļūbeju, ka vareitu i suņa vītā byut… Vyss vīns, ka tikai tovā tyvumā.
JUOŅS. Naved grākā, Helēn… Bet nav pirmīs gadiejums, kod meita karās puišam koklā, a piec tam, kai (tēlo zīdaiņa aijāšanu)… Piec tam klīdz pa vysu pasauli, ka varys dorbu pīdzeivuojuse, pīprosa puišam cītumu. Pādejū reizi soku: ej prūjom!
HELĒNA. Nav spāka, Juoņeit. Tu mani pīveļc kai… kai magnēts!
JUOŅS. Piļneigi dridžiņu apsaāduse… Zyni, maņ jau apnyka klauseitīs tovu glupū volūdu. As eimu sovu Maļvineiti satikt. Paļīc te mežā, lai vylki apād voi luoči nūbīdej.
Juoņs aizīt.
HELĒNA. Lobuok miert dēļ mīlesteibys, nakai dzeivojūt klauseitīs, ka tevi naļūbej.
Helēna aizīt pakaļ Juoņam.
AUSEKLIS. Nabādoj, meitineit! Jau pavysam dreiž itys puiss skrīs tev pakaļ. Saulgrīžu nakts tam dūmuota, lai siržu lītys sakuortuotu. ( Pasaruoduos SMUTS.) Atrodi pučeiti?
SMUTS (ruoda nasumu). Bitte! Ka napītiks, vēļ aizskrīšu pakaļ. Pše prašem!
AUSEKLIS. Bys gona obejom vajadzeibom. ( Pajem sev dažus zīdeņus.) Ar itīm puormuoceišu sovu spītneicu. A tev cyts uzdavums.
SMUTS. Gūds kolpot Ausekļam!
AUSEKLIS. Te pa mežu kleist vīna nalaimīgi īsaļūbiejušuo. Valkās rauduodama aiz puiša.
SMUTS. Poņal! Jis dreiži grybēs atsapyustīs i nūsaguļsīs pasnaust. Pīsalaveišu jam kluot i…
I šķierzlotu aiz krakla? Ha-ha-ha!
AUSEKLIS. Nā. Sasmiereisi jam ocu vuokus ar pučeites zīdu sulu.
SMUTS. Aha! Lai pasamūdīs īrauga tū meiteni. Vēļ gaiļs napaspēs nūdzīduot, kod jei byus jau dīvynuota, pīlyugta, bez pruota paļūbeita. Nūkuortuosim! Pruotu sajaukt – muns omots. Tymā maņ leidzeigus naatrast.
Cyta vīta mežā.
MEŽAMUOTE ar sovom laumeņom.
MEŽAMUOTE. Kaida breineiga mienesņeica!… Nakts smaržeiga kai lobs veins. Kotrs zīdeņš, kotra lapeņa, kotrs pats mozokīs stībreņš mekļej, kam pīsaglaustīs. Vysim gribīs mīlesteibys. Kauč jei reizem kai molduguņs, vīnolga grybīs… ( Laumeņom.) Prīcojitīs, bārni, izbaudit saulgrīžu nakti. (Laumeņas dejoj.) Aizskrīnit leidz upei, pasaspieļejitīs ar iudiņa muosiņeicom. As drusku paguļeišu.
Laumeņas aizskrīn prūjom. Mežamuote aizmīgst.
Pasaruoduos AUSEKLIS. Īsmierej gulušajai acīs zīda sulu.
AUSEKLIS ( skaita kai buramvuordus).
Uz kuo pyrmuo skatīns kreit –
Paļūbeisi tū tivleit!
Lai tys ir vīnolga kaids –
Brytkys, mozs voi gleits i slaids.
Meža cyuku cītim sarym
Īmīļuot tu tagad vari.
Nu, vot!… Zynuosi, kai pret savu dzeivesdraugu steivētīs.
Aizīt.
Pasaruoduos PĪTERS un MAĻVINA.
PĪTERS. Pīkusi, mona mozeņuo?
MAĻVINA. Rosa sabyra kurpēs. Papīdi nūberžu.
PĪTERS. Suop… Dūd, papyusšu. ( Auklej Maļvinys kuoju.) Dūmoju, vajag myusim atsapyust. Nu reita pi gaišmys pa mežu īt byus vīgluok.
MAĻVINA. Taisņeiba. Šeku, cīši meiksta syuneņa, lobu lobīs maņ pagaļveits.
PĪTERS. A munys rūkys, kai sylta saga…
MAĻVINA. Nā, Pīter. Nā…
PĪTERS. Par kū? Myusim tok jau vīna sirds, Maļvineit. Tei vaca mūde, ka leidz kuozom juosacīš. Vysapkuort mīlesteibys nakts. Dzierdi, kai pučeites cyta cytu gluosta? Nu?… Radzu, poša jau guņī dagi…
MAĻVINA. Par tū i soku – guļstīs tuoļuok. Dīveņš dūs, jau pavysam dreiži byušu tova sīva. Ar lobu naksneņu, mīlīs! ( Pagrīž mugoru, sasaraun, aizmīgst.)
PĪTERS. Ka tu zynuotu, cik gyuts šūbreid tevi paklauseit! Oi, Maļvin, kū tu ar mani dori?…
(Apsagulstās, izmīgst.)
Pasaruoduos SMUTS.
SMUTS. Aha… Laikam byus tī poši, kurus Auseklis pīminēja. (Drusku šaubīs.) Meitine gleita, – taidā ziņā sakreit. Vaidzeņi buolgoni, kai nalaimeigi īsaļūbiejušai, voi mieņess tai atspeid?… Nā, byus eistīs puors. Puiss par ļelu gobolu šņuoc, nav apčiers, moza bāda, ka nabadzeitei solts. Ot, nalīta!… ( Zīzdams Pīteram pučes sulu acīs.)
Turu, buru, jaucu, spīžu –
Tovu pruotu apkuort grīžu;
Kuru pyrmū redzeisi –
Myužam kolpuot grybeisi.
Tai tev vajag, īdūmeigīs!
Smīdamīs i doncuodams aizīt.
Pasaruoduos HELĒNA un JUOŅS.
HELĒNA. Naskrīn tai. Maņ sirds tivleņ pa muti izlēks. Vairs nav spāka.
JUOŅS. To beidzūt! Ha-ha-ha…
HELĒNA. Juoņ, pagaidi! Mežā nazkas čab, laikam zvieri staigoj. Oi!. Ryuc, dzierdi?
JUOŅS. Vylki prīcojās, ka byus jīm loba zakuska. As tevi breidynuoju? Tu naklausēji? Poša vaiņeiga. (Aizskrīn.)
HELĒNA. Kur muna vaiņa?… Nav taisneibys viers zemis: as sirdi varātu atdūt, a jam navajag. Kai nu rogonys aizbāga. Mož, vēļ atsagrīss, Maļvinys naatrads. Jei jau drūši vīn gobolā ar savu… (Pamona gulušū Pīteru.) Jezu soldonīs!… Tys tok Pīters. Varbyut īvainuots? Nā, ašņa to naredz… (Purinoj.) Kas tev, Pīter? Runoj ar maņi, ka vari!
PĪTERS ( mūzdamīs). Tovs bolss kai laksteigolas dzīsme… Voi tys nav sapyns i Helēna maņ pateišam stuov blokūs? Muna pavieļneica, muna mīlesteiba!
HELĒNA. Tok laikam slyms i mūrguodams tagad runoj… Tovu mīlesteibu, Pīter, sauc Maļvina. A skaistūs vuordus as labpruot nu Juoņa dzierdeitu.
PĪTERS. Juoņs?! Lai namieģinoj i pasavērt uz tovu pusi. Golvu nūraušu i pūrā aprakšu! Pasaklausīs, Helēn, kai muna sirds dzīd tev mīlesteibu.
HELĒNA. Najūkoj tai, Pīter, taiseidamīs ar Maļvinu preceitīs.
PĪTERS. Ar Maļvinu?! Nikod myužā!… Žāļ tūs breižu, kod bejam kūpā. Laikam bej apmuots, ka jei patyka. Tagad radzu atšķireibu: jei – kai gruova molys akmiņs, tu – kai pats duorguokīs briljants, Helēn.
HELĒNA. Tev sirdsapziņis nimoz nav?! Labi zyni, kū nu Juoņa izcīšu, a tūmār grybi mani apsmīt.
PĪTERS. Tok nā! Gūda vuords, vēļ nikod naasmu runuojs nūpītnuok, Helēn. Ļūbeju tevi nu vysys sirds.
HELĒNA. Beju par tevi lobuokuos dūmuos…
( Aizskrīn.)
PĪTERS. Laime, ka itū naredzēja Maļvina… Byutu drusku naierti. Guļi vasala, Maļvin… Moldu mygla izkleiduse, tu man esi vīnaldzeiguoka par sātmaļa zediņi. Nazynu, kam saceit paļdis par apskaidreibu, ka muna eistuo, pyrmuo i pādejuo, mīlesteiba ir Helēna. Muna skaistuo dīvīte Helēna!(Aizīt.)
MAĻVINA (mūstūtīs). Oi, kaids slykts sapyns mūcēja… Čyuškys i vysaidi brīsmūņi. Pīter?… Pītereit! Kur tu palyki? Laikam kas ļauns atsagadējās, ka jis mani vīnu te mežā pameta. Pīter!…
( Aizīt saukdama.)
MEŽAMUOTE guļ aizmyguse.
Pasaruoduos ONTONS, DONOTS, MEIKULS..
ONTONS. Te byus loba vīta izruodes mieginuojumam. Vīnkuorši breinega.
MEIKULS. I nakts breineiga. Tagad kūpā ar gleitu mārgu klusā vīteņī…
DONOTS. Augšā zvaigzneišu saga, apakšā meikstys zuoleites paladzeņš…
ONTONS. Kū vēļ nagrybeisi! Lugu puorlasējāt?
DONOTS. Gūdeigi runojūt, na vysu saprotu. Te raksteits, ka Pirams nūsadur ai zūbynu. Dūmoj, cilvāki nāpuorsabeis nu taida īrūča?
MEIKULS. Buobeņis ģeibs, kai lykts! Mož, izlaižam tū Pirama pošnuoveibu?
ONTONS. I kas puori paļiks? Ap tū tok vyss cymuss.
DONOTS. Taisneiba. Tod varbyt jau pošā suokumā as publikai paskaidruošu, ka navajag beitīs – vysi paļiks dzeivi.
ONTONS. Par tu byus izruodes īvods.
MEIKULS. Paga, paga. Kaids Vaivods? Nu kurīņes jis?
ONTONS. Izveļc batonus nu ausim! Ī – vods. Suokuma vuordi. Lai publika lobuok saprostu, kas nūteik. Taids prologs.
MEIKULS. Tam prokto… prologam pi reizes juopasoka, ka taipat ļovs nav zviers.
ONTONS. Tys tagad byutu nūkuortuots. Palīk vēļ divi jautuojumi. Lugā raksteits, ka Pirams ar Tizbi sasatiek mieņesņeicys naktī. Kur lai jem mieņesņeicu?
DONOTS. Redzi, kur jei speid – tagad pošys pylnates. A dīnā var pajemt lukturi.
ONTONS. Loba dūma. Pats i biušu Mieņesņeica. Vēļ te pīmineits, ka Pirams ar sovu mīļuotū sasarunojās caur šķierbu sīnā.
MEIKULS. Sīna, sīna… Maņ sātā ir cegly. Sīnai pītiks.
ONTONS. Vīnkuoršuok tevi nūzīst ai muolu. Tod izavērsīs kai sīna. Stuovi ar izplāstim pierstim – vot i šķierbys, caur kurom tī obeji īsaļūbējušīs šveikstēs.
DONOTS. Nu, tev i golva, Onton! Itai dadūmuot…
ONTONS. Par tū jau kungs maņ uzticēja izruodes vadeibu. A tagad pamieģinuosim, kas myusim sanuok. ( Donotam.) Tu kai Pirams suoksi. Sovu nūrunuojs, ej aiz kryuma. I puorejī taipat.
Pasaruodos SMUTS.
SMUTS. Kas te par bazaru pi Mežamuotes guļvītys? Ā, omotnīki čāmojās. Nu, nu, pasavērsim. Mož i maņ rasīs īspieja pīsadaleitīs izruodē?… (Palīk maleņā naradzams.)
DONOTS ( losa tekstu nu lopys). Ak, meiluo Tizbe, smaržu plykīs zīds…
ONTONS. Stop, stop! Kaids tev plykīs? Smaržu pylnīs zīds.
DONOTS. … smaržu pylnīs zīds ir tova elpa, Tizbe. Nuoc šurp. Nā, pagaidi, as dzieržu uorā bolsus. Tu stuovi te, as dreiži, as dreiži byušu atpakaļ. ( Prūjom.)
SMUTS. Nu i Pirams… Taids vēļ nav radzāts.
MEIKULS. Tagad muna kuorta?
ONTONS. Nasakosīs! Pirams aizguoja pasavērtīs, kas tī trūkšņoja i jau īt atpakaļ.
MEIKULS. Ak, Piram mirdzūšīs! Tu – jaunuokīs storp jaunīm. Tu mīls i stolts kai krītns zyrgs, kas nūguruma napazeist. As tevi gaideišu pi kopu muotem.
ONTONS. Dūmoj, kū runoj! Kaidys vēļ muotes?! Te skaidri raksteits : “As tevi gaideišu pi kopu vuortim.” I vēļ nabeja tagad tys juosoka. Tū drusku vāluok, Piramam atsasaucūt. Napenterej visu vīnā pajieminī. Tagad pādējī vuordi ir “ nūguruma napazeist”. Nu?…
MEIKULS. Kai krītnys zyrgs, kas nūguruma napazeist.
DONOTS (atsagrīžās ar vucyna golvu, aiz juo loksta Smuts). O, muna Tizbe, vīnmār asmu tovs.
ONTONS. Ā!… Nu kurīnes taids spūks? Oi, nabys labi – te slykta vīta. Biegsim, puiši!
DONOTS. Eu, kas jīm nūtyka? Sorkonuos skudrys kuļeiti apmeiza mož?
MEIKULS. A kas ar tevi, Donot, bruoļeit? Tu tok… Tu par vucynu puorsavērtīs! Nudi, apčaravuots. Maņ šārmys skrīn par kaulym ( Aizbāg.)
DONOTS. Saprotu, naasmu jau duraceņš, ha-ha-ha… Jī sarunuojuši mani pabīdeit. Grib par vucynu pataisēt, ot blieži. Siež tagad aiz kryuma ir verās, voi nanūsabeišus mežā vīns pats. Gaidit, puiši, vasaly! Lai jivsim nabyutu garlaiceigi tupēt, padzīduošu, bē-ē.
( Staigoj dzīduodams.)
MEŽAMUOTE (mūstūtīs). Kaids prīks nu gultys ceļtīs, ka eņģeļs mūdinoj!… Dzīdi, dzīdi vēļ. Tovs bolss kai mads ap munu sirdi.
DONOTS (mozlīt sasatryukst). Paļdis, kundze, bē-ē. Jau školys kuorī manu bolsu ļīlēja. Divreiz Dzīšmu svātkūs pīsadaļiejūs.
MEŽAMUOTE. Ar taidu bolsu i skaistumu tev uz Operys skotuves vīta. Gleituoka veirīša redzēt vēļ nav gadiejīs. Kaids breineigs augums, acis kai azari, kuojuos snauž ūzula spāks…
DONOTS. Maņ pateik kundzes jūki… A ka jei paruodeitu maņ ceļu nu meža, byutu vēļ lobuoka dūša, bē-ē.
MEŽAMUOTE. Rats gadiejums, kod skaistums bīdrojās ar pruotu. Tu zyni… Oi, kaunejūs kai jauna meitine!… Zyni, as tevi ļūbeju. Tu esi kai… Kai nivīns zam šuos saules!
DONOTS. Kū slēpt, i pats sev pateiku, bē-ē. Tūmār kundze, maņ ruodīs, drusku puorspīlej. Uz kuru pusi meža mola?
MEŽAMUOTE. Nav nūzeimis. Tev nuoksīs paļikt munā vaļsteibā, kur vysim asmu karalīne, a byušu tova kolpyune.
DONOTS. Zyly zaļi breinumi… Žāl, muna sīva Zabaļa nadzierd. Saprostu, kaids duorgums jai truopējīs. Kas tu esi, kundze?
MEŽAMUOTE. Tu nasabeistīs, mīlīs, – asmu meža dīveiba. I tu taids byusi, par tū mēs guoduosim. Kur asot, munys meitines? ( Atskrīn Laumeņas.)
DONOTS. Nu jau pavysam loba kompāneja… Vierts taidā palikt, bē-ē. Kai jaunkundzis sauc?
LAUMEŅAS ( cyta caur cytu). Tauriņeits! Biteite! Rūžeņa! Smiļdzeņa!
DONOTS. Prīks īpazeitīs: Donots, šyunu zuobokus. Muoku bocikam papīdi salobūt, i podmetku dalikt. Tai ka – gotovs pakolpuot, bē-ē.
MEŽAMUOTE. Tev, duorgais, struoduot nabyus vajadzeibas. Nuoc, īsim uz munu mitekli, lai varu tevi gluosteit, sumynuot, apbreinuot i lutynuot.
Vysi aizīt. Donots koķetej ar Laumeņom.
Cyta vīta mežā.
Pasaruodās AUSEKLIS.
AUSEKLIS. Naz, kai tī munam sabīdruotījam veicās ? Smu-ut!
SMUTS. Vyss nūkuortuots- ordnungs end porjadoks, Ausekļa kungs. Mežamuote jau pīsacālusēs i na pa jūkam īsaļūbējusēs vucynā. Nu, wery well,
AUSEKLIS. Molocs! A kur jiemi tū lūpeņi?
SMUTS. Pa mežu kleida četri omotnīki. Vīns īgoja kriumūs dziļuok i dabuoja vucyna purnu. Žāļ, naredzēji, kai puorejī treis bāga nūsabeidušīs… ( Atdarinoj.) Klupdami, krisdami, capuris zaudeidami. A barans pie Mežamuotes.
AUSEKLIS. Tu soki, jei bez pruota?
SMUTS. Galeigi svīstā! Gluosta, apbreinoj,gotova nu mīlesteibys izkust i tam lūpeņam kolpuot.
AUSEKLIS. A tam puišam acs īsmierēji?
SMUTS. Tak točno, moi gospoģin.
Pasaruoduos JUOŅS un MAĻVINA.
AUSEKLIS. Verīs, kur tys puiss.
SMUTS( kai breinuodamīs). Laikam tys, a varbyut… Meitini gon asmu jau redzējs.
JUOŅS. Cik ilgi tu mani vēļ taisīs mūceit, Maļvin? Tagad redzi, ka Pīters vieja golva – īvede mežā i atstoja. As nikod tevis napamesšu.
MAĻVINA. Beidz aprunuot Pīteri! Drūši viņ jam kū slyktu izdarieji. Mož, nūkuovi i aproki, kamēr as guļieju. Tai ir? Atsazeistīs!
JUOŅS. Naasmu juo pat redziejs, gūda vuords, Maļvineit. Pīters nūteikti dzeivs, vasals i tagad jauc golvu citai meitai.
MAĻVINA. Natycu! Mekliešu sovu mīlū Pītereiti, kamēr atrasšu – vīnolga, dzeivu voi myrušu.
(Prūjom.)
JUOŅS. Juonūgaida, lai Maļvina drusku atsadzīst. Nav pruota dorbs tagad pakaļ skrīt. Pasiedeišu i tod… ( Mīgā laizdamīs.) Tod ar jaunim spākim īšu byldynuot. ( Aizmīgst.)
AUSEKLIS. Maņ ruodīs, tu naizdarieji, kai lyku, Smut.
SMUTS. Nu… Mieness beja aiz tyuces pasasliepīs, mežā patimse, puiši piec vīna māra. Taidūs apstuokļūs kotram var gadeitīs ībraukt auzuos.
AUSEKLIS. Par tū tev ruojīņs. Tagad skrīn i atvylynoj uz šejīni Helēnu.
SMUTS. Taids kuorteigs juceklis saguoja. Kas vaiņis? (Prūjom. )
AUSEKLIS. As Juoņam īsmiereišu acis. Ot nivīna atbiļdeiga dorbam navar cyutam uzticeit – golu golā vyss pošam juodora. ( Smiereidams.)
Guli, staigoj sapņu ceļus,
Sateic gūdeigūs un meļus;
Mūstūtīs tovs greizīs pruots
Byus par taisnu sakuortuots.
SMUTS ( atsagrīžūtīs.) Ausekļa kungs, vadu Helēnu. Oi, kaids lobs jūks! Kluot byus arī puiss, ar kuru pyrms breiža maņ it kai gadējās miseklis. Tagad jis skrīn pakaļ Helēnai kai sātā īdzirdeits teļš.
AUSEKLIS. Kuš!
SMUTS. Nā, lai mūstās itys arī. Tod obi zvierēs Helēnai mīlesteibu, a mes varēsim nu sirds isasmītīs par cilvāku muļķeibu.
Pasaruoduos HELĒNA un PĪTERS.
PĪTERS. Helēn, asmu gotovs apzvierēt, ka nikuo durguoka par tevi…
HELĒNA. Apklusti tok! Cik reižu jau Maļvinai tai pat zvierēji?
PĪTERS. Duraks beju, napīmiņi, lyudzama… Lai Juoņs vad Maļvinu pi oltora.
JUOŅS atsamūst.
JUOŅS. Kas mani vuordā sauce?… Ak, tu tei esi, Helēn, skaistuokuo nu sīvītēm! Boltīs snīgs kolnu golūs namirdz tai kai tovys acis. Nuoc tivļuok, ļauj maņ tevi apskaut.
HELĒNA. Jius obeji… Asot sarunuojuši mani izsmīt, tai? Nu, ļels, eistu vierīšu cīneigs varūņdorbs pazaimuot daudz cītušu dvieseleiti. Beistitēs grāka!
PĪTERS. Juoņ, nav smuki nu tovys puses. As tok labi zynu, ka ļūbeji Maļvinu. Redzi, vairs nastuovu tev ceļā. Muns dzeives saturs tagad – Helēna.
JUOŅS. I muna sirds ņiu pi Helēnys atsagrīzusēs.
PĪTERS. Natici jam, Ģeleit. Juoņs maloj i auss nakust…
Puiši gryustās.
Pasaruodās MAĻVINA.
HELĒNA. Kur ir, tī kluot rūnās… Nu, Maļvin, soki bez aplynkim – par kū tik bezkauneigi samyni myusu draudzeibu?
MAĻVINA. Nasaprūtu…
HELĒNA. Kai tod! Poša sarunuojuse ar Pīteru, lai jis sauc mani par sova likteņa zvaigzni i tamleidzeigi. Pylnam māram, mož, samoksuoji sovam ūtrījam bryoguonam, i Juoņs tagad zvierej maņ mīlesteibu. It kai as nasaprostu, ka vysi treis jivs maņ aiz mugorys vaibstotēs i smejatēs… ( Raud.)
MAĻVINA. Galeigi pūstys īdūmys.
PĪTERS. Nikaida smīkla Helēn! Pateišam tevi ļūbeju.
MAĻVINA. Laikam vēļ asmu slyktajā sapynā… Ka Pīters ar Helēnu… Tys navar byut! Pīter?…
PĪTERS. Kai redzi, – var gon. Helēn, dūd rūku i apsasūlīs byut muna sīva.
JUOŅS. Paga, paga, višķuonīt, nasuoc braukt, pyrms zyrgs aizjiugts! Helēna īs pi manis. As ļūbeju stypruok. Varu pīruodeit. ( Atrūtej piedurknis.)
MAĻVINA. Kai tū saprast, Pīter? Kas pieški šūnakt tai mainējās?… Kūpā aizmīgstūt, tu mani ļūbieji.
PĪTERS ( gotovs ar Juoņi kautīs. Maļvinai. ) Ej nūst! I redzēt tevi nagrybu. Helēn, muns ocuraugs, muna sauļeite!…
MAĻVINA (Helēnai). Ņiu skaidrs… Tu, viļtineica! Naktī pīleidi i nūzogi Pītera sirdi. Tu, zīda tuorps, myltu kūde, pluskainuo kačīne!
HELĒNA. A, tu… Tu… Ļauteni, pasaklausīt, kū tys izpuškuotīs putynu bīdaklys runoj! Munys kuojis tovā tyvumā vairs nikod nabyus!
MAĻVINA. To nastuovi, ej prūjom.
HELĒNA. Lobpruot ītu. Vīn sirds naļaun. Pi Juoņa muna sirds pīsīta.
JUOŅS. Labi dzierdēji, Pīter?
PĪTERS. Vēļ navar zynuot, kurūs kopūs tev zvanēs… Kuo raustīs? Paīsim drusku molā, nūskaidruosim, kam pi Helēnys pyrmuo rūka.
Pīters un Juoņs aizīt.
MAĻVINA ( Helēnai). Byus tova vaiņa, ka jī vīns ūtru nūsiss… Aļņī degsi, najaukuo! ( Prūjom.)
HELĒNA. Nazynu, kū i dūmuot. Maļvin, pagaidi! ( Prūjom.)
AUSEKLIS izīt nu ānas.
AUSEKLIS. Tu ar nūdumu vysu saputruoji, Smut?
SMUTS. Kungam napatyka? Maņ ruodīs, sasavuorēja loba putra. Vādars suop nu smīkla, kai ļauteņi te jāmēs.
AUSEKLIS. Mes nadreikstam jūs pamest dzeivuot moldūs.
SMUTS (nagrybeigi). Poši tok lein moldu teiklā.
AUSEKLIS. Tu pavodoj puišus, kamēr obi sagurst.
SMUTS. Tod īsmiereit Pīteram acis? Saprotu. Labi jau labi. Lai nūteik breinumi! Cytaiž cylvākim nu saulgrīžu nakts nikaidys prīcys. ( kavejās). Jau dabasi palīk gaišuoki.
AUSEKLIS. I kustīs dreižuok! Lai moldy kleist, pyrms gaišma aust, i naktī nūtykušīs vysim līkās sapyns. ( Prūjom.)
SMUTS. Pi sovys Mežamuotes laikam aizgoja, hi-hi.. A reikuojums blūdynuot puišus maņ pateik.
Voduošu gon šur, gon tur,
Lai tī nateik it nikur.
Lai tī myglu sirdī tur,
Voduošu gon šur, gon tur.
O, vīns jau rūkā!
Pasaruodās PĪTERS.
PĪTERS. Kur tu palyki, Juoņ? Drūsme papīžūs?
SMUTS( Juoņa bolsā). Ha! Tu pats treisi kai zača ļipa.
PĪTERS. As?! Oi, kai vīns tivleņ dabuos! ( Aizskrīn bolsam pakaļ.)
Pasaruoduos JUOŅS.
JUOŅS. Nu, ļelīs styprinīk, Pīter?… Ha-ha-ha! Siedi tagad kryumūs ar baiļī pītaiseitom ivzom?
SMUTS ( kai Pīters). Maņ ruodīs, tovys pylnuokys.
JUOŅS. Ak, jis vēļ miedēsīs?! ( Bolsam pakaļ.)
Atsagrīžās PĪTERS.
PĪTERS. Kauč kaids mūrgs… Labi dzierdēju Juoņi pavysam blokūs, i tod izgaisa. Laikam nūsaglobuojās. Nikas, pagaideišu, kamēr izleiss. I spāks… ( Suoc žuovuot.) I atsapyušūt spāks vairuosīs. ( Aizmīgst. )
Atsagrīžās JUOŅS.
JUOŅS. Pīter, u-ū!
SMUTS. Ho-ho-ho!
JUOŅS. Tu žmurkys grybi spieļēt?
SMUTS. O-lā, o-lā, o-lā! Pīteram uzvarā-ā!
JUOŅS. Ot nakauņs! ( Skrīnūt pakreit.) Kai tu maņ, Pīter, nūžāluosi, kai tu rauduodams … ( Suoc žuovuot.) Kai tu reit maņ… ( Aizmīgst. )
Pasaruoduos HELĒNA.
HELĒNA. Nav taisneiba, ka vosorys saulgrīžu nakts godā vyseisuokuo. Patīseibā gara, gara… I bādu pylna. (Apsasāst.) Kaut isadūtūs aizmigt i atsamūst boltā reitā, kod redzeišu ceļu uorā nu meža. (Mīgst.)
SMUTS ( saskaitūt gulātuojus). Van, tū, srī… Treis gotovi. Vēl tikai caturtuo juosagaida.
Pasaruoduos MAĻVINA.
MAĻVINA. Drēbis saplāstys, kuojis vīnuos tulznuos, nūgurums placūs kai slapnu žogoru nosta… I spāka vīn, lai Dīvam lyugtu munu Pītereiti juo moldu gaituos sorguot. ( Apsagulst, aizmīgst.)
SMUTS. Dusit vysi klusi, klusi… ( Smierej Pīteram acis.)
Mieņesneicys sudrobs lejās,
Nabyus tai, kai nupat beja –
Myglai kleistūt, sapyns izkiup,
Vacuo mīlesteiba nadryup. ( Prūjom.)
Mežs. Četri Smuta aizmydzynuotī guļ.
Laumeņu pavadeibā nuok MEŽAMUOTE un DONOTS. Pasaslēpīs jūs nūvāroj AUSEKLIS.
MEŽAMUOTE. Te, muns skaistīs, meikstuoka siedēšona. Tauriņeit, pakluoj munam ocuraugam zīdeņus. Tev labi? ( Gluosta Donotu-vucynu.)
DONOTS. Bē-ē! Lai Rūžeņa pakosa maņ mugoru.
MEŽAMUOTE. As arī grybātu tev baudiejumu guoduot…
DONOTS. Līc Biteitei ar Smiļdzeņu padoncuot. ( Teik izpiļdeits.) I vyspuor… Zyni, āst suoc gribētīs.
MEŽAMUOTE. Voi zīdu putekšņi tev garšuos?
DONOTS. Pi dūšas lobuok ītu kļieps suleigys zuolis. Sausam sīnam arī nav nikaidys vainis, bē-ē.
MEŽAMUOTE. Rūžeņ, Tauriņeit! Tok zynot, kur vuovereitys globoj rīkstus? Skrīnit, atnesit.
( Laumeņas klausa.) Kū vēļ as tev par prīku varu dareit?
DONOTS. Likt drusku mīrā… ( Taisās uz guliešonu.)
MEŽAMUOTE. Kaids tu veiriškeigs, muns ķieņeņ… ( Apskaun.) Ak, vysu myužu itai gulātu!
Obi aizmīgst.
Pasarudoduos SMUTS.
AUSEKLIS. Nu?… Redzi, kas te nūteik. Maņ jau žāl juos palīk
SMUTS. Bādu gols, osoru jivra – meža vaļdneica, gudra, gleita, izdareiga, a taidu lūpu pīlyudz…
Ak, pi ļaužu asmu vīnā gobolā par tū breinuojīs, cik daudz lobu, gudru i skaistu sīvīšu apdīņej iezeļus, lutynoj vieršus i vysu myužu saleikušys nosoj iz placu slynkus veprus.
AUSEKLIS. Atbreivuosim munu draudzeni… (Pīsaskorās juos acīm.) Mūstīs, meža saimiņeic, pavaļstnīki gaida.
MEŽAMUOTE. As beju aizmyguse?… Oi, laikam gon. I sapiņieju, ka … Ka cīši ļūbieju vucynu. Vari īsadūmuot?
AUSEKLIS. Tepat jau tovs mīlīs guļ.
MEŽAMUOTE. Ak!… Nā, nā, tu laikam jūkuoji.
AUSEKLIS. Smut, guodoj, lai cylvākam vyss nūtykušais lyktūs sapyns. ( Smuts paceļ Donotu i naatsamūdušu aizvad.) A tu, Mežamuot, pīdūd maņ. Tys nabeja lobs jūks.
MEŽAMUOTE. I tu pīdūd, Ausekleit. Par speiteibu i osū volūdu. Nazynu, kas maņ beja… Pīdūd.
AUSEKLIS. Vēļ saulgrīžu nakts nav golā. Īsi ar mani doncuot?
MEŽAMUOTE. Ar vīnu nūrunu – ka izstuosteisi, kas te nupat beja…
Obi prūjom.
Nu kryumu izīt bārns, kuru beja savuokuse Mežamuote. Siež, verās apļeik.
Pasaruodās ZABAĻA.
ZABAĻA. Donot, u-ū!… Kur tevi otkon nalaime nosoj, Donot? ( Īrauga bārnu.) Marija muote!… Kū, bierneņ, tu pa nakti mežā dory? Nūsabrydīs, puorsaļs… Kur tovi vacuokī, a? (Bārns klusej.) Nicik lobi cilvāki tok nav, ka nasaverās, kur bārns paļics. A zyni kū? Īsim da myusu. Byusi maņ pīktīs. Kur četrim putrys bļūdeņa, tī vēļ vīnam kimuss atsarassīs. Donot!…
Saukdoma aizīt kūpā ar bārnu.
Pasaruoduos BROŅISLAVS, JANĪNA, VINCA un svīta.
BROŅISLAVS. Tei, Janīn, beja loba dūma – pyrms kuozuom mežu naktī izstaiguot, lai itūs saulgrīžus mes vysu myužu pīmineitu.
JANĪNA. Jau nuokūšgod, kod byusim veirs un sīva, mes… ( Paklupst pret vīnu gulūšū.) Ai, skotīs!
BROŅISLAVS. Kas tys par kluojīni?
VINCA. Zemeit – mameit!… Vysi zinomi jauni cilvāki. Šak, muna Maļvina. Šak, Juoņs ar Pīteri, kaimiņu Ģeļa… Kū jī te dora?
BROŅISLAVS. Bys dyžan sviniejuši saulgrīžu nakti i pakrytuši.
VINCA. Tykumeiba, šak, tai sleid uz leju, ka šausmys. I narunojit!…
BROŅISLAVS. Paga, šūdiņ Maļvinai juodūd atbiļde, voi klauseis tāvu.
VINCA. Vyss pareizi, kungs Broņislav. Maļvin, mūstīs! Maļvin!
(Mūdynuošona, īspiejams, nūteik ar kaidu muzyku.)
Pīters, Juoņs, Maļvina, Helēna pasamūstās.
BROŅISLAVS (ironiski). Lobs reits! Kai isaguļiejāt, jaunī cilvāki?
PĪTERS. Lobs reits, kungs! ( Vysi pasamūdušī gūdbijeigi kluonuos.) Pošam ļels breinums, ka piekšņi meža vydā aizmygu.
BROŅISLAVS. Divi suoncenši tai draudzeigi blokūs, bez īnaida. Kai isadevēs mīru saleigt?
PĪTERS. Maluot kungam nagrybu, a patīseibys nazynu. Līkās, vyss nūtika sapynā… Labi pīmiņu, kai mes ar Maļvinu sasatykomēs te mežā, lai kūpā bāgtu.
VINCA. Maļvin, Maļvin… Bez tāva svieteibys!
PĪTERS. A kū lai dora īsaļūbiejušīs cilvāki, kurim…
BROŅISLAVS. Pīteik! Tu esi nūzīdznīks, puis! Kū, Vinca, pīsprīst itam razboiņikam? Pierīņi tierga laukumā voi cītumu?
JUOŅS. Pa munam, kungs, tū nūkuortuot var cytaiduok.
JANĪNA. Tu grybi ašņa izlīšonu?! Nā, Broņislav, as tevi lyudzu – tok myusu kuozu dīna!…
BROŅISLAVS ( Juoņam). Kū nozeimoj tovs – cytaiduok?
JUOŅS. As beju cīši dusmeigs, kod skaistuo Helēna man izstuostēja Pītera nūdumu.
MAĻVINA. Nu, Ģeļa!… A sūļiejīs: nivīnam!…
HELĒNA. As dūmoju – mož, vysim bys lobuok…
VINCA. Kuš, žogotys! Lai runoj, šak, puiss. Kas tuoļuok beja, Juoņ?
JUOŅS. Uz mežu īdams, beju gotovs Pīteru nūsist. Bet acimradzūt Helēna, maņ sekuodama, tuos ļaunuos dūmys puorvērte. Kungs Broņislav, as lyudzu maņ ticēt – tei mīlesteiba pret Maļvinu izkususe kai snīgs pavasarī. Ruodīs, nikod nikuo nav bejis.
BROŅISLAVS. Tu grybi saceit, ka…
JUOŅS. Nui! As lūbeju Helēnu. Mes obi tok jau bejam saderinuoti, pirms maņ kuoja uz Maļvinys pusi pasleidēja.
JANĪNA. Tu, Helēn, tici, ka tys naatsakuortosīs?
JUOŅS. Nikod!
BROŅISLAVS. Nu, padūmoj, kai vyss pasagrīzēs…
JANĪNA. Mes pīdzeivuojom eistu vosorys saulgrīžu nakts breinumu – suoncenši palīk draugi, zudušuo mīlesteiba atsajaunojās. Loba zeime myusu kuozu dīnai, Broņislav.
BROŅISLAVS. Tod svinom kuozas šūdiņ trejim puorim. Ar mīru asot?
(Pīters, Juoņs, Maļvina, Helēna dažaidi izpauž pīkryšonu. ) Tu, Vinca, apveļc cytu kraklu, byus juodūd jaunīm svieteiba. Dūd rūku, Janīn, te naleidzona styga.
Vysi aizīt.
ONTONS, MEIKULS.
ONTONS. Kur tys Donots volkojās?
MEIKULS. Ka tikai nabyus mežā apsamaļdējīs.
ONTONS ( smīdamīs). Dūmoj, Blūds jū sagiva?
MEIKULS. Tu Blūdam natici?… Munu krystāvu tys Blūds voi Smuts nedeļi pa kryumim voduoja.
ONTONS. Voi Smuta vuords nav Paulīne? (Smejās.) Cilvāki runoj, ka tovu krystāvu voduotuojs pi juos aizblūdynoj vysmoz reizi mienesī.
MEIKULS. I par kū tys līcinoj?
ONTONS. Ka krystāvam pateik ar buobom grākuot.
MEIKULS. A kas to vēļ, ka na Smuts, vad cilvāku grākā?… Zyni, suoc jau puorjimt naramūņa: mož, Donots akacī īkryta. Tod izruode byus juoatceļ.
Pasaruoduos Donots.
MEIKULS. Dzeivs tūmār!
ONTONS. Kauč i na lobuokījā paskotā…
MEIKULS. Ruodīs, nu kolna veļtin vieļīs.
DONOTS. Vīgli smītīs, nazynūt, kū maņ gadiejās naktī pīdzeivuot.
ONTONS. Vylku redzieji?
DONOTS. Nā, tikai Mežamuote kolpyunes. Vysys taidys jauniņkys, eisūs lyndraceņūs. A kai doncoj!
MEIKULS. Papyut… Dziers nav. Mož, bagunu sasaūšņuojs voi sapynu stuosta.
DONOTS. Pats nasaprūtu… Varbyut beja sapyns. Laikam mani mežā kas naviņ apčaravuoja.
ONTONS. Nūsamozgoj soltā olūta ivdiņī, atžiergsi. Tai, pīteik pļuopuot! Juosuoc gatavuotīs izruodei.
MEIKUKLS. A brūkaškys?… Ar tukšu vādaru mozs prīks uz skotuves kuopt.
ONTONS. Dzeivuot pusbodā aktieram liktins. Tikai naiedit pyrms izruodes ni seipulu, ni casnāgu.
DONOTS. Par kū?
MEIKULS. Piec prīkšnasuma meitines pasniegs pučes, vajadzēs sumynuotīs.
DONOTS. O, tuos lītys lobā as ai mīru sausu maizeiti grauzt. Zynit, pi Mežamuotes šūnakt maņ…
ONTONS. Beidz bļuzņāt.
DONOTS. Tok pasaklausit nu poša gola!
MEIKULS. Nu tīvuo voi nu rasnuo?
DONOTS. Nu tuos vītys, kod jivs aizbāgot.
Runuodami īt prūjom.
Laiks un vīta piec BROŅISLAVA un JANĪNYS lauleibom. Jī obi, vēļ kaidi pavodūņi gaida pīduovuotū izklaidi. Arī MAĻVINA, HELĒNA, PĪTERS, JUOŅS.
JANĪNA. Kai tev līkās, muns duorgīs veireņ, tī četri jaunī cilvāki nikuo naizdūmuoja, par naktī mežā pīdzeivuotū stuosteidami?
BROŅISLAVS. Īsaļūbiejušim cilvākim, mīlo sīveņ, smedziņi tai sakorst, ka vyss pasauļs apmat kiulīņi.
JANĪNA. Maņ tūmār grybīs ticēt… Bez breinuma eisā laikā tik daudz puormaiņu nanūteik.
BROŅISLAVS. Tu esi muns pats ļeluokīs breinums. Nu, kur omotnīki ar sūleitū izruodi?
JANĪNA. Dūmoj, tī vīnkuoršī cylvāki taidā eisā laikā paspieja sasagatavuot?
BROŅISLAVS. Nikuo ļela jau naceru. Tok gūds juoparuoda. Pasavērsim tautai par prīcu.
JANĪNA ( ruoda apdrukuotu lapeņi). Redzi, pat programma! Kai eistā teātrī. Izruodēs lugu “Jaunuo Pirama i skaistuos Tizbes mīļesteiba”.
BROŅISLAVS. As tok tev sūļieju – byus mīļesteiba. Veirs ir vuords, muna durguo.
Atskaņ muzyka. Publikys prīkšā izīt ONTONS.
ONTONS. Augsti gūdojamīs vaļdnīk! Cyti kungi, dāmys, myusu rodi, draugi, sābri, pazeistamī i svešī! Jau īprīkš atsavainojūs, ka izruodē var gadeitīs kaids nagludums, kauč asom griybiejuši lobōkū.
PĪTERS. Nu taida īvoda jau mīgs suoc lauzt.
ONTONS. Tei beija tikai uzruna. Tivleņ sekuos prologs.
Uznuok Donots, Meikuls.
ONTONS. Ņiu stuosteišu, ap kū te līta grūzeisīs. Vot itys puiss byus izruodē Pirams. A itei – dyžan skaistuo Tizbe. Vīns ūtru jī ļūbej, kauč tāvi ļelā naidā. Ar muolu nusazīdušīs ir Sīna, kas obus mīlātuojus šķir. Radzot lukturi? Ar jū as kūpā byušu Mieņess. Par tū, ka vajadzeiga gaišma naktī, kod Pirams ar sovu mīlū nūrunoj randeņi pi kopu vuortim. Jei it, a puorsabeist nu Ļova. Zviers rākdams pakaļ skrīn, Tizbe bāg i pazaudej apmetni. Tū atrūn Pirams saplāstu i nūsprīž : Tizbe pagalom. Puiss ilgi nādūmoj – līk zūbynu pret sirdi i atjem pats sev dzeiveibu. A Tizbeite, aiz kūkim slāpdamuos, tū redz i izvalk sovu dunci. Vīns ciertīņs kryutežī i dvēsaļa jū pamat. Nu, apmāram tai.
PĪTERS. A kur Ļovs?
ONTONS. Bys sovā laikā.
JUOŅS. Voi Sīna runuos?
ONTONS. Esi dzierdējs, ka bolkys, cegly i jumta cysys kū naviņ saceitu?
PĪTERS. Lai papruovej.
BROŅISLAVS. Mīrā! Pirams jau stuov pi Sīnys.
PIRAMS. Cik malna nakts, ak vai! Ak nakts, ak nakts! Ai-ai-ai! Voi Tizbe nabys aizmiersuse, ka sūlējās byut aiz Sīnys, kas myusu tāvu īpašumus dola? Nu, mīlo, lobuo Sīna, man līkās, tev ir kaida šķierbeņa, caur kuru sovu mīlūTizbi sajust vareišu.
Pīters izplieš pierstus.
PIRAMS. Tev paļdis, Sīna. As jau dzieržu Tizbes sūļus.
TIZBE. Tu, Sīna, labi munu bādu zyni. Maņ dzeivei garšys nav bez Pirama. Bet myusu tāvi naidā nasaprūt, kai obeji mes cīšom.
PIRAMS. Tizbeit munu!… Tovs bolss kai zvaneņš teira sudobra.
TIZBE. Ak, meilais Piram… Asmu tova, Piram!
PIRAMS. I as taipat, tu zvaigzne spūdruokuo. As tevi myužam ļūbeišu. Sniedz lyupeņis pa ļaunuos sīnys plaisu. Dūd muteitis, ak, Tizbe!
TIZBE. Ar prīcu ļeluokū, muns Piram. Dīmžāl, na tevi tagad sumynoju. Vīn tukšu gaisu, ak.
PIRAMS. Tu šūnakt atīsi da kopu vuortu? Tī vīta nūmaļa, nav juosabeist nu tāvu. Voi gaideit maņ?
TIZBE. As byušu nūteikti. Dzeiva voi myuruse – as byušu, Piram muns.
Obi aizīt.
SĪNA. Te maņ vairs nav kuo dareit.
Aizīt.
BROŅISLAVS. Beistamys tuos sīnys – vysu juos redz, dzierd. (Janīnai.) Kai tev pateik, sauļeit?
JANĪNA. Vītom smīkleigi. Kai ciļvieceņi prūt, tai spieļej. Ai, skotīs – Ļovs, pateišam!
ĻOVS (uznuokūt). Maņ tikai zviera maska. As asmu cilvāks, vuordā Jezups.
JANĪNA. Nu, padūmoj – kaids apzineigs. I ruoms piec dobys, i vēļ breidynoj.
PĪTERS. Ņimoz kai ļovs. Patīseibā začs.
VINCA. Kuš! As grybu dzierdeit, kū, šak, tei meita saceis.
Uznuok TIZBE.
TIZBE. Te ir tī kopu vuorti. A kur to meilīs Pirams? Tik mieņess speid tai spūceigi, ka matās bais.
ĻOVS. R-r-r!…
TISBE. Ā-āā! ( Aizskrīn, nūsvīzdama sovu apmetni.)
JUOŅS. Labi ryukts, Ļov.
PĪTERS. Labi skrīts, Tizbe!
Ļovs saplieš apmetni, aizīt.
Nuok PIRAMS.
PIRAMS. Tev, mienesteņ, paļdis, ka speidi tik spūdri. Tovi zalta stori ļaus maņ Tizbes skaistumu apbreinuot. (Īrauga apmetni.) Oi, acīs pieški tymss. Voi teišam Tizbes mieteļeits?… Kai tod, i puču smarža juos. Ak, Dīveņ, ašņis!… Te naseņ rāce ļovs. Nu skaidrs vyss i dabasi pļeist lauskuos. Kai dzivuot maņ bez sovys mīļuotuos?
BROŅISLAVS. Pateišam ļela bāda.
JANĪNA. Tu zyni, žāļ maņ Pirama.
PIRAMS. Bez Tizbes dzeivei munai nav vairs jāgys. As aizeju, kur klusums myužeigais. (Īdur sev kryutīs, nūkreit.)
Publikā trūksnis, it kai vīns lauztūs cauri ļaudīm.
TIZBE (nu ānys izejūt).
Ak, Piram, ceļīs! Ceļīs vysumeilīs!
Kaids brīsmeigs puorprotums i šausmu pylna klaida…
Pateišam nūmyri, muns duorgīs ocuraugs?
Tai ir, nikuo vairs navar lobuot.
Dreiž kopu smiļkts jū prūjom pajims.
I as tev ļeidza īšu. Dzierdi, Piram?
Nav dzeivē kūpā palikt beijis lamts, to nuovē rūku rūkā aizejom!
Nūsadur, kreit.
Nu publikys izskrīn ZABAĻA, kai drusku na sovā pruotā. Apsamat ceļūs pi PIRAMA.
ZABAĻA. Jezus, kas te nūteik?! Donot, veireņ munu! ( Publikai.) Ruodīs, nūpītni ļauds, a tikai verās, kai vīns cylvāks sevi nūdur. Donoteņ, namiersti! I sīnu poša pļaušu, i molku škaļdeišu, i pakšus ai cymantu aizlīšu – vysu poša, tikai dzeivoj. I nikuo napuormesšu, tu muns zalta gabaleņš, pats labuokīs, pats smukuokīs. As tok tevi ļūbeju! As tevi ļūbeju, Donoteņ!
BROŅISLAVS. A kai es tevi, Janīn, ļūbeju!
JANĪNA. I as tevi, Broņislav.
Publikā vīns ūtram daudzreiz atkuortoj :
“As tevi ļūbeju!”
JANĪNA. Tūmār loba izruode. Aktieri peļņiejuši aplausus.
Aplausim skonūt, omotnīki īt klaneitīs.
ONTONS. Paļdis i pīdūdit, ka mož vītom nabeja gludai. Paļīcit vasali, dzeivojit laimeigi!
SMUTS (arī klonuos). I naguļit saulgrīžu naktī, kur pasagodās. Maņ tūs sorkonūs burvesteibys pučeišu vēļ pylni kārmani…
Prīkškors
ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn pap_Latn ltg_Latn afr_Latn bos_Latn slv_Latn ltg_Latn kon_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lit_Latn fij_Latn lim_Latn ltg_Latn ltg_Latn lit_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lit_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn unk ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn taq_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn umb_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn cat_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn deu_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn eng_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn war_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn tum_Latn umb_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn ltg_Latn ibo_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn war_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn ltg_Latn ltg_Latn lit_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lit_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn lvs_Latn slv_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn kac_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn umb_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn sot_Latn ltg_Latn smo_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ibo_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ibo_Latn ltg_Latn eus_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn bam_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ibo_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn kab_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn als_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn ltg_Latn