(CNN)I Washingtons polariserade politiska miljö har stödet till Israel varit ett sällsynt område för tvåpartisiskt samarbete - åtminstone fram tills nu. Israels premiärminister Benjamin Netanyahus tal till kongressen på tisdagen hotar att undergräva den nästan 67-åriga traditionen av bipartisan stöd som har uthärdat sedan president Harry Truman blev den första statschefen att erkänna Israel. Netanyahu drivs inte bara av sin oro över Irans kärnvapenhot -- ämnet för hans tal -- utan också av inrikespolitiska överväganden. Israel kommer att hålla sina nationella val bara två veckor efter sitt besök i Washington. Netanyahu kämpar för sitt politiska liv när han står inför en tuffare omvalskampanj än väntat. Han har i stor utsträckning fått skulden hemma för att ha misslyckats med att sänka de höga levnadskostnaderna, en fråga som hans rivaler ivrigt har utnyttjat. Netanyahu har försökt kompensera en del av denna kritik genom att fokusera på hans fleråriga fråga: Iran. Ett stort tv-tal i Washington om Irans hot, avbrutet endast genom stående ovationer från amerikanska lagstiftare, har potential att vara mycket effektivare än någon kampanj annons för att projicera gravitas, förstärka hans säkerhetsbehörigheter och påminna väljarna om hans stora erfarenhet -- i motsats till hans rivalers oerfarenhet -- i utrikespolitiken. Ändå kommer Netanyahus tal, även om det kanske ger honom ett kortsiktigt uppsving hemma, att skada Jerusalems förbindelser med Washington, inte Irans kärnvapenprogram. Talmannen John Boehners inbjudan i slutet av januari till Netanyahu att hålla ett gemensamt kongressmöte samordnades varken med Vita huset eller utrikesdepartementet. Det var i grund och botten ett politiskt knep som syftade till att undergräva president Obama när han strävar efter att nå en historisk överenskommelse om Irans kärnvapenprogram. I trots mot Obama-administrationen, och förkasta råd från ledande personer i Israel och viktiga anhängare av Israel i USA, Netanyahu accepterade inbjudan. Genom att reta upp Vita huset har Boehner och Netanyahu satt demokratiska kongressmedlemmar i ett band och tvingat dem att välja mellan två oavlåtliga alternativ: antingen delta i talet av respekt för en nära allierade, men på så sätt nonchalera presidenten -- deras partiledare -- eller visa lojalitet mot Obama genom att nonchalera ledaren för en stor amerikansk allierade. Två högt uppsatta senatdemokrater med sterling pro-Israel meriter, Richard Durbin och Dianne Feinstein, försökte sprida denna senaste kris mellan Washington och Jerusalem genom att erbjuda att möta den israeliska premiärministern bakom stängda dörrar men avvisades av Netanyahu. Feinstein hade tidigare noterat att en inbjudan att tala inför kongressen under den israeliska valperioden var "mycket olämplig". Genom att politisera sitt besök i Washington har Netanyahu låtit sitt dåliga blod med Obama sprida sig i sin regerings alltmer komplicerade förhållande till Demokratiska partiet. Netanyahu tror utan tvekan att Obama är missriktad om det pågående avtalet med Iran. Det finns faktiskt goda skäl att vara skeptisk till varje överenskommelse med en regim som länge har varit inblandad i bedrägeri och döljande med avseende på sitt kärnvapenprogram. För mindre än två veckor sedan rapporterade Internationella atomenergiorganet att Iran fortsatte att undvika frågor om bevis på tidigare arbete med att utforma kärnvapen. Ändå är Netanyahus drag kontraproduktivt. De demokrater på Capitol Hill som var benägna att stödja ytterligare sanktioner mot Iran känner sig nu tvungna att stödja presidenten. I ett sällsynt drag har fem före detta israeliska ambassadörer offentligt uppmanat Netanyahu att avbryta sitt tal. Före detta Mossad-hövding Meir Dagan har anklagat Netanyahu för att ha orsakat Israel "tunga strategiska skador på Iranfrågan" genom att reta administrationen. Netanyahus försprång till partipolitik är knappast något nytt fenomen. Han har aldrig dolt sin preferens för republikanska partiet. Under sin första mandatperiod, Netanyahu irriterade president Bill Clinton genom att träffa Rev. Jerry Falwell, dåvarande talman Newt Gingrich och andra förtalare av presidenten en dag innan han kom till Vita huset. En viktig Netanyahu supporter är US casino magnate Sheldon Adelson, en stor republikansk donator som också äger pro-Netanyahu tidningen Israel Hayom. Under 2012 års presidentkampanj hällde Adelson miljoner i den republikanska utmanaren Mitt Romneys kassakistor och sa att han var villig att spendera 100 miljoner dollar för att besegra Obama. Den juli hjälpte Netanyahus rådgivare Ron Dermer Romneys besök i Israel i vad som innebar ett underförstått stöd för Obamas rival. Dermer, en före detta amerikansk medborgare som en gång arbetade för republikansk opinionsbildare och politisk konsult Frank Luntz, är Israels nuvarande ambassadör i USA. Det är Dermer som samordnade inbjudan till Netanyahu med Boehner men aldrig nämnde inbjudan till utrikesminister John Kerry när de träffades en dag före Boehners tillkännagivande. Den här gången kan Netanyahu ha gått för långt. National Security Adviser Susan Rice skrädde inte ord när hon kallade Netanyahus senaste drag "förstörande för strukturen i förhållandet" mellan USA och Israel. Även om förhållandet USA-Israel är starkt och motståndskraftigt, rotat i gemensamma värderingar och gemensamma intressen, Netanyahu utsätta det för en onödig prövning med okända konsekvenser genom att välja att delta i partipolitik.
Ziv: Genom att injicera sig in i amerikansk politik, sätter den israeliska premiärministern i fara en 67-årig relation mellan två länder.
Netanyahus tal till kongressen utgör också ett problem för demokraterna, säger Ziv.