Otroligt före och efter bilder har avslöjat ett färskt månärr skapat av den största explosionen någonsin spelats in på månens yta. Månen är fylld av kosmiskt skräp hela tiden, men denna relativt färska krater skapades av ett föremål som är lika stort som ett litet stenblock. Forskare såg föremålet explodera när det träffade ytan i Mare Imbrium skapa en blixt av ljus 10 gånger så ljus som något som någonsin spelats in på månen tidigare. Rulla ner för video. Otroligt före (vänster) och efter (höger) bilder avslöjar ett färskt månärr skapat av den största någonsin explosion registreras på månens yta. Skjut mittraden för att se hur månens yta förändrades efter kollision. När en meteoroid träffar månen, en stor del av påverkan energi går till värme och gräva en krater. Men en del av den går också till att generera synligt ljus, vilket resulterar i en lysande blixt vid islagspunkten. Bilderna avslöjar invecklade detaljer om den resulterande stötkratern och kan hjälpa forskare att lära sig mer om hur kratrar bildas. Den ljusaste blixten inträffade den 17 mars 2013 med koordinaterna 20.6°N, 336.1°E. Teamet förutspådde kraterns storlek baserat på energin, och sedan ivrigt väntade Lunar Reconnaissance Orbiter Camera;s nästa passera över platsen för att bekräfta sina beräkningar. Att kunna få observationer före, under och efter påverkan är en värdefull möjlighet att förstå påverkan händelser bättre. Fyra olika magasin av en krater bildas på månen, 17 mars 2013; varje scen är 1837ft (560 meter) bred. Den ljusaste blixten inträffade den 17 mars 2013 med koordinater 20.6°N, 336.1°E. Att jämföra kraterns faktiska storlek med blixtens ljusstyrka hjälper till att validera effektmodeller. Kratern i sig är liten, mäter 61.7ft (18.8 meter) i diameter, men dess inflytande är stort; skräp grävs ut av den plötsliga utsläpp av energi flög i hundratals meter. Mer än 200 besläktade ytförändringar upp till 30 kilometer bort noterades. Forskare kan vara närmare att hitta vatten på månen - en upptäckt som kan bidra till att skapa raketbränsle och andas luft för framtida kolonier. Med hjälp av data från Lunar Reconnaisance Orbiter's Lend verktyg, Nasa forskare har kartlagt vätenivåerna över månen craggy insättningar. Och de har funnit förvånansvärt högre nivåer av väte i ett mycket specifikt område; sluttningarna av kratrar på månens södra halvklot mot Sydpolen. Dessa sluttningar kan vara mänsklighetens bästa hopp om att finna drickbart vatten på månens yta, hävdar de. Väte kunde hittas som antingen hydroxol - som är en enda atom bunden med en enda syreatom - eller det kan vara två väteatomer bundna med syre. Vetenskapsmän tror att månvatten kan användas för att dricka eller att dess komponenter – väte och syre – kan användas för att tillverka raketbränsle eller till och med luft som andas. LROC-bilderna visade inte bara invecklade detaljer om ejjectadistributionen, utan de erbjöd också ett värdefullt tillfälle att studera strukturen på den översta mätaren av regoliten. Regolith är en term som hänvisar till en jord som saknar organiskt material. Jorden på månen bildas långsamt med tiden när mikrometeoriter påverkar ytan och långsamt maler stenar till ett fint pulver. När de färska jordkornen sitter på ytan utsätts de för strålning och blir långsamt mörkare och rödare. Detta beror till stor del på en minskning av järn i mineraler till järnmetall – omvänd rostning som sker på jorden. Denna långsamma förändring i reflektans och färg kallas i allmänhet rymdväder; färsk jord kallas omogen och väderbehandlad jord är mogen. Flera överraskningar avslöjades i före och efter bilden par runt den nya kratern. Konventionell tanke förutspådde att den nya kratern bör vara omgiven av en hög reflektans ejjecta med några lapptäckta skräp sprider ut två eller tre diametrar. "Den höga reflektionen fanns där, men tre andra zoner upptäcktes", sade Mark Robinson, professor i ASU's School of Earth and Space Exploration och LROC:s huvudutredare. "Vid kanten av den höga reflektans ejjecta var en låg reflektans zon, sedan, bortom det, en annan hög reflektans zon, och bortom det, en annan låg reflektans zon. " Det är inte lätt att hitta nya kratrar eftersom de flesta av dem är mycket små. Det enda sättet att verkligen göra detta är att ha en före bild och en efter bild att jämföra. Med hjälp av det automatiserade verktyget har teamet identifierat 225 nya slagkratrar i storlek från 4,9 till 140 fot (91,5 meter till 43 meter) och över 25 000 små förändringar som kallas "splotches". Med hjälp av data från Lunar Reconnaisance Orbiter's Lend tool (artistens intryck avbildade), upptäckte Nasa forskare själva kratern är liten, mäter 61.7ft (18.8 meter) i diameter, men dess inflytande är stort; skräp utgrävd av den plötsliga utsläpp av energi flög för hundratals meter.
Nasa såg ett stenstort föremål explodera den 17 mars 2013.
Dess blixt var 10 gånger så ljus som något som någonsin spelats in på månen.
Den resulterande kratern i Mare Imbrium är 61,7ft (18,8 meter) i diameter.