(CNN)Irakiska styrkor tycks sakta närma sig en viktig taktisk seger mot ISIS. Men när de går vidare i sitt försök att återta staden Tikrit från ISIS upprorsmän, finns det en viktig fråga som Förenta staterna och dess allierade bör ställa sig: Kan denna seger verkligen undergräva den enda hållbara strategin för att garantera Iraks stabilitet? Verkligheten är att kortsiktiga taktiska segrar inte kommer att vara tillräckligt för att besegra ISIS, särskilt som tilliten till Iran-stödda shiitiska miliser bara sannolikt kommer att förvärra spänningarna med den till stor del lokala sunnibefolkningen. Den avgörande delen av kampanjens grundkrig har hittills varit starkt beroende av shiitiska miliser, vars bakgrund av sekteristiskt våld är väldokumenterad, och deras inblandning hotar att driva in mer irakiska Sunnis i ISIS:s armar. General Martin Dempsey, ordförande för de gemensamma stabscheferna, har sagt att dessa gruppers engagemang "bara kommer att vara ett problem om det resulterar i sekterism." Men på grundval av tidigare erfarenheter är många lokalbor förståeligt nog mer rädda för sina utsedda "fristäder" än de är för de ondskefulla extremisterna i ISIS som har styrt sina städer under de senaste åtta månaderna. Historiskt sett har Irak inte alltid behövt shiitiska miliser under Irans befäl för att bekämpa sunniextremister. Al-Qaida relegerades från norra Irak 2007, när dess hårda styre retade stamledare som hade stött anti-U.S. uppror, vilket fick dem att göra gemensam sak med amerikanerna i vad som blev känt som "väckande" rörelsen. Olyckligtvis, när dess mål hade uppnåtts, avrundade Bagdad om uppvaknandet, förrådde löften om integration i den nationella armén och politiken och i stället arresterade och dödade dess ledare tillsammans med betrodda sunnivalda representanter. USA tittade åt andra hållet och ansåg att det var en "inhemsk" politisk fråga. Detta stärkte helt enkelt dåvarande premiärminister Nuri al-Maliki för att fördjupa hans utrensning av Sunni valda representanter, och att parlay 2010 valresultatet till en styrande koalition trots hans egen lista drar färre röster än ett rivaliserande block som inkluderade många sunni ledare. Detta undergrävde det arbete som Förenta staterna hade gjort för att övertyga Iraks Sunnis om att kampen mot al-Qaida och valet var det bästa sättet att främja deras gemensamma intressen. Enkelt uttryckt gjorde al-Malikis handlingar ett hån mot sunniernas förtroende för valsystemet eller den nationella regeringen. Det var sunni utanförskap som gjorde det möjligt för al-Qaidas efterträdare, ISIS, att återvända till dessa samhällen. Den växande rädslan bland många Sunnis har förstärkts av premiärminister Haider al-Abadis uttalande till parlamentet om att varje irakier som väljer att förbli neutral effektivt anpassade sig till ISIS -- kommentarer som skapar en atmosfär som möjliggör våld mot vanliga Sunnis, av vilka många känner sig fångade mellan extremisterna och en shiitiska regering som de systematiskt har förtryckts och alienerats från. Och ISIS har utan tvekan utnyttjat den eftergivna miljö som skapats av en sådan alienation, som består trots att Obamas administration har övertygat sig själv om att al-Abadi på något sätt skulle visa sig vara mer inkluderande än hans föregångare från samma shiitiska islamistiska parti. Allt detta tyder på att den "väckande" erfarenheten, som visade att irakiska Sunnis kommer att avvisa våldsamma extremister om de tror att de kommer att få en rättvis skakning från systemet för att göra det, är lika viktig som någonsin för utsikterna att besegra ISIS. Men resultatet måste skilja sig från det senaste uppvaknandet. Sunnis som är villig att bekämpa ISIS bör få kontroll över sina egna angelägenheter i norra Irak på det sätt som kurdiska strävanden har tillgodosetts. Alternativet, att förlita sig på sekteristiska styrkor för att driva ut extremisterna, är mer sannolikt att se till att de återvänder än att förhindra det. Att komma till en ny politisk ordning i Irak som erbjuder utsikter till hållbar stabilitet och framsteg kommer att kräva kompromisser, inte bara bland irakierna utan också bland de regionala sponsorerna av dess stridande fraktioner -- Irak har blivit ett viktigt slagfält i den regionala kampen mellan läger som leds av Iran och saudierna. Att skapa en politisk ordning som kan stabilisera Irak kommer att kräva ett nytt säkerhetsavtal som förhandlats fram mellan de viktigaste intressenterna. Kortsiktiga taktiska segrar kommer inte att besegra ISIS, och milisens engagemang kommer sannolikt att stärka dess dragningskraft. Verkligheten är att endast en politisk överenskommelse som garanterar Iraks integration, jämlikhet och skydd - en överenskommelse som genomförs av Iran och dess allierade irakiska milis - kan lösa ISIS-problemet. Och om inte alla nyckelaktörer är villiga att förhandla om ett nytt sätt att leva tillsammans kommer Irak sannolikt att förbli ett slagfält där Förenta staterna oavsiktligt förstärker problemet.
Irakiska styrkor har varit inblandade i en offensiv för att återta Tikrit.
Rula Jebreal: Kortsiktiga taktiska segrar kommer inte att vara tillräckligt för att besegra ISIS.