Hej och högt vatten. Av Sean Conway. (Ebury Press £10.99) Som vanligt med böcker om galna äventyr och daft derring-do, denna, om författarens försök att simma längden på den brittiska kusten, börjar med en redogörelse för förberedelserna inblandade. Men, mycket ovanligt för sådana böcker och äventyr, Sean Conways konto är främst om vad han inte har tänkt på att göra. Välgörenhet simmare Sean Conway, 32 (bilden), anländer till John O'Groats, i norra Skottland, efter att ha varit den första personen att simma från Lands End till John O'Groats. Bara veckor innan han är på grund av att dyka i havet utanför Lands End, har han inte gjort någon utbildning eller sökt någon finansiering och har ingen "plan att tala om. Inte heller är detta någon gammal ambition för honom. I själva verket verkar det som om han bara tänkte på detta ultra-långdistans simma upp den brittiska kusten eftersom hans försök att cykla runt världen inte hände som han skulle ha önskat — allt gick bra tills han hade en krasch och, även om han avslutade pan-global cykeltur, kunde det inte få in honom i Guinness World Records. Simningen är tänkt att fylla den avgörande luckan i hans CV. På något sätt lyckas han förvärva tre personer att fungera som hans stöd besättning och en lågpris yacht, lämnar £110 i sin budget för allt annat — förnödenheter, utrustning, lotten. Inte överraskande, det finns de som säger till honom att han är galen och att han skulle vara bäst på att spendera sin sista £110 på medicinen hans GP skulle säkert vara bara alltför glad att skriva ut. Men på våra hjälteplogar, på något sätt få lite sponsring (delvis från Speedo, stammarna människor) och så småningom lyckas få sin support besättning till Land på end att starta sin Big Swim. Bara för att upptäcka två problem. För det första finns det temperaturen: "Jag gick långsamt i vattnet, och Conway minns, "och var förvånad över hur kallt det var... Vrider ut havet är inte bara kallt, det tydligen också har dessa saker som kallas tidvatten. När han slår sig ner till sin första crawl, det börjar gry på Conway att han kommer att behöva tid sina simmar så att han går med tidvattnet snarare än mot det - eftersom även Michael Phelps vid full lutning skulle inte vara en match för strömmen och skulle börja gå bakåt. Vilket är exakt vad som händer med Conway. Kort därefter finns det ett annat problem — sjösjuka, för Conway, såväl som två av hans stödpersonal. Det finns massor av andra faror framför oss, nästan alla kommer som en chock för vår orädda simmare. Mellan Cornwall och Skottlands norra kust kommer det att finnas bubbelpooler, riptider, de bergiga haven utanför Cape Wrath, livliga farleder, en tornadovarning och giftiga maneter. Plus hans skabbiga tå blir värre dagligen, hans våtdräkt passar inte riktigt, han måste äta omkring 8.000 kalorier om dagen, ofta i mitten av simning, och proteinshakes ger honom vind något fruktansvärt. Conways ursprungliga plan var att han skulle simma i två månader. 300 mil kuststräcka, kalla det 900 miles för tur, 15 miles per dag, 60 dagar att simma. Lätt som en plätt! Inte riktigt. Hans dagliga avstånd är till en början så lågt att det, genom hans nya beräkningar, kommer att ta honom två år att nå John O-Groats. Sedan, otroligt nog, börjar han att slipa ut miles. Fler olyckor ligger i beredskap — att få slut på pengar, att förlora medlemmar av hans stödpersonal — men Conway klarar av dem alla. Och förvånansvärt, anmärkningsvärt och rekordstort, 135 dagar efter att han gick in i det förvånansvärt kalla havet utanför Lands End, simmar han in i Johns hamn. Wow! Vad är det med dig?
Bara några veckor innan badet hade Sean Conway inte tränat.
Sean stod inför många faror på sitt bad, inte minst det iskalla vattnet.
Det tog honom 135 dagar att simma till hamnen vid John O-Groats.