Det är verkligen märkligt att så många kungliga rådgivare och politiker har lagt ner så mycket arbete på att hemlighålla vad en framtida statschef har skrivit till regeringsministrarna. Men alla som beklagar Högsta domstolens beslut har fel. För jag anser att detta är en stor dag inte bara för den informationsfrihet som lagen kräver och tillåter. Det bör också ses som en stor dag för monarkin. Högsta domstolen beslutar att prins Charles 27'svarta spindel' memos bör släppas märken inte bara en stor dag för informationsfrihet, men också en för monarkin. En Tory bigwig berättade nyligen för mig att prinsens brev skulle avslöja honom att vara "barking galen, men när jag frågade honom, han medgav att han inte hade läst ett ord av dem. Jag tyckte att detta var ett bra exempel på hur stor skada sekretessen över hans brev har gjort prinsen av Wales. När vi får veta att hans korrespondens är så tystlåten att den måste undertryckas, föreställer vi oss naturligtvis att hans brev kommer att vara inflammatoriska, eller pinsamt excentriska. Vi minns några av prinsens starka formuleringar, som när han i sina läckta dagböcker beskrev ledande medlemmar av den kommunistiska kinesiska regeringen som "påkallande gamla vaxverk". Vi minns också hans tendens till självömkan och självupptagenhet, och det runda-robin brev till vänner där han klagade över att sitta i klubbklass på ett plan till Kina för Hong Kong överlämnande till Pekings regering 1997, och sade att hans plats var "okomfortabel". Men trots detta är många av hans åsikter synnerligen förnuftiga. Han är full av idéer om så olika ämnen som miljö, arkitektur, stadsplanering, Shakespeare, jordbruk, King James Bible och mycket annat. Vad mera är, hans åsikter om arkitektoniska karbunkler eller om behovet av försiktighet över genetiskt modifierade livsmedel delas av otaliga antal Britons. Tvärtemot vad folk tror har drottningen inte alltid stått helt över den politiska striden. I årtionden har han varit ett slags enmansmotstånd mot många av de idiotiska eller fula saker som pågår i vårt land. Många kommentatorer har sagt att de beklagar att prinsen låter och engagerar sig i den dagliga driften av detta lands angelägenheter. De fruktar att om han uttrycker åsikter, kommer han att betraktas som politiskt partisk. Detta, hävdar de, kan inte skilja sig mer från den strategi som drottningen så framgångsrikt har följt – som man tror inte ger uttryck för åsikter till enskilda ministrar. Monarkin anses stärkas av Hennes Majestäts tystnad. Men drottningen har inte alltid stått helt över den politiska striden – och vad vi vet kan hon ha gjort ett antal inlägg och rekommendationer till ministrar som vi inte vet någonting om. Hur kunde vi annars alla få höra att hon var djupt oense med Thatcher om PM:s vägran att införa handelssanktioner mot Sydafrika under apartheidåren? Drottningen hade säkert ett egenintresse – som hon fruktade för framtiden för sitt samvälde och till och med ställde upp med sina samväldesledare mot den brittiske premiärministern. Historien var oklanderligt källan – till drottningens pressekreterare för dagen, Michael Shea – men det förnekades av No. - Tio. - Vad är det för fel på dig? Raden över Sydafrika var utan tvekan ett exempel på monarken så kallad "inblandning". Sanningen är att vi inte längre lever i en tid av aktning. Vi lever inte heller i en tid av hemlighetsmakeri. Gårdagens dom visar tydligt att Charles inte kan dölja innehållet i de 27 breven till arbetsmarknadsministrarna. Det är helt rätt att brev som han skriver till offentligt valda företrädare om regeringspolitiska frågor görs tillgängliga för allmänheten. Men ända sedan en ändring av lagen om informationsfrihet 2011 anses all sådan korrespondens vara privat. Ända sedan en ändring av informationsfrihetslagen 2011 anses varje korrespondens från Kungafamiljen vara privat enligt lag. Hur som helst skulle jag vilja stödja det yttersta, inte bara hans rätt, utan hans skyldighet att engagera sig i politiska frågor – så länge han inte undergräver sin eller monarkins ställning. Men svara på denna fråga: Vill du hellre ha en kung som talade för den tysta majoriteten mot självutnämnda experter på jordbruk, arkitektur, försvar, ungdomssysselsättning, utbildning, islam – eller vill du hellre ha en ignamus? Vad är det för mening med att han har skapat så mycket sakkunskap inom vissa områden, om han inte kan dela den med ministrarna? Sammanhanget i hans "inblandning" är att när han talar upp, bör han vara beredd att argumentera sin ståndpunkt offentligt, snarare än i spindlade hemliga memos. För mina pengar, Jag vill långt hellre ha en statschef som "interfererar" ibland – som Charles är sannolikt att göra – än en som lutar sig tillbaka och lämnar allt till politiker som bara tänker på sina egna intressen snarare än landets.
Högsta domstolen beslutade att prins Charles memos skulle släppas.
Känd som "svarta spindeln" memos på grund av kungligt skulpterade handstil.
Men många av hans åsikter om miljö och jordbruk är förnuftiga.
Och tvärtemot vad folk tror, är drottningen inte helt över politiken.