När vi hittar fler planetsystem någon annanstans i galaxen, är något förvirrande astronomer - varför verkar vårt solsystem så unikt? Många andra system har "superjordar" och andra planeter i trånga banor nära sin stjärna, men våra gör det inte. Och nu kanske vi vet varför - eftersom Jupiter agerade som en "knäckande boll" i det tidiga solsystemet och slog planeter ut ur solsystemet eller i position. Forskare vid University of California har presenterat en ny teori för solsystemet. De säger tidigt i sitt liv, Jupiter svängde genom de inre planeterna (illustration av tidiga solsystem visas). Detta förklarar varför det inte finns några planeter mellan Merkurius och solen. Men det kan också indikera vårt system är en "oddball" i galaxen. Om detta är sant, skulle det tyda på att de förhållanden som har tillåtit liv på Jorden att frodas är otroligt sällsynta. Studien som publicerades i Proceedings of the National Academy of Sciences hjälper till att förklara varför vårt solsystem skiljer sig så mycket från de hundratals andra som har upptäckts på senare år. "Nu kan vi titta på vårt eget solsystem i samband med alla dessa andra planetsystem, en av de mest intressanta dragen är frånvaron av planeter i omloppsbanan av Mercury," sade professor Gregory Laughlin, vid Kalifornien University i Santa Cruz, som medförfattare studien. "Det vanliga planetsystemet i vår galax verkar vara en uppsättning superjordar med alarmerande korta omloppsperioder. Vårt solsystem ser i allt högre grad ut som en udda boll. och Aliens är verkliga - inte små gröna män besöker jorden som avbildas i filmer, utan snarare mikrobiellt liv i vårt eget solsystem och intelligent liv bortom. Det är enligt två ledande Sök efter utomjordisk intelligens (Seti) forskare, som deltog i en utfrågning i House Committee on Science, Space, and Technology i Washington DC i augusti förra året. Under talet dubbade "Astrobiologi och sökandet efter liv i universum" i maj lade forskarna fram bevisen och resonemanget för att tro att vi inte är ensamma. Talet hölls av Dr Seth Shostak, Senior Astronomer vid Seti Institute i Kalifornien, och Dr Dan Wethimer, chef för Seti Research. Och, tillade de, med tillräckligt stöd är det troligt att vi kommer att finna främmande liv i någon form inom 20 år. Doktor Wethimer sade: "Det skulle vara bisarrt om vi var ensamma," sade han till kommittén. "Det skulle vara ett trångsynt sinne som inte undrade vad andra liv finns där ute... De nya rönen ger en förklaring till detta "spelande hål i vårt inre solsystem mellan Merkurius och solen. Men de avslöjar också vissa egenskaper hos Jorden och de andra steniga planeterna, som skulle ha formats senare än de yttre från ett utarmat förråd av material. Jupiter kan ha hjälpt jorden att bilda en beboelig del av solsystemet. Och den spelade möjligen också en roll i Jordens storlek, vilket gjorde att den inte var för stor eller liten för att vara värd för vatten och liv. Datormodeller av det tidiga solsystemet visade flyttningen av Jupiter kan ha varit herde för små tidiga planeter - att initiera en "kollisional kaskad" i det inre solsystemet. Innan detta är det rimligt att steniga planeter med djupa atmosfärer skulle ha bildats nära solen från en tät skiva av gas och damm på sin väg till att bli typiska "superjordar" som så många av planeterna astronomer har hittat runt andra stjärnor. När Jupiter rörde sig inåt, skulle gravitationsförändringar från den gigantiska planeten ha svept de inre planeterna och stora rymdstenarna in i tätt sammansvetsade överlappande banor - vilket skulle sätta igång en rad kollisioner som krossade alla planeter i bitar. "Det är samma sak vi oroar oss för om satelliter skulle förstöras i lågjordisk omloppsbana, sade professor Laughlin. "Deras fragment skulle börja slå sönder andra satelliter och du skulle riskera en kedjereaktion av kollisioner. "Vårt arbete tyder på att Jupiter skulle ha skapat just en sådan kollisionskaskade i det inre solsystemet." Som Jupiter (bildad från Cassini rymdfarkosten den 8 oktober 2000) flyttade in i det tidiga solsystemet, gravitationsförändringar från den gigantiska planeten skulle ha svept de inre planeterna och stora rymdstenar i nära sammansvetsade överlappande banor - sätta igång en serie kollisioner som krossade alla planeterna i bitar. Studien som publicerades i Proceedings of the National Academy of Sciences hjälper till att förklara varför vårt solsystem skiljer sig så mycket från de hundratals andra som har upptäckts på senare år. Särskilt många andra system har super-jordar (illustration visas) - men vårt solsystem har ingen. Det resulterande skräpet skulle då ha spiraliserats in i solen under påverkan av en stark "huvudvind" från den täta gas som fortfarande snurrar runt solen. "Den inkommande lavinen skulle ha förstört alla nybildade superjordar genom att driva dem in i solen, säger professor Laughlin. En andra generation av inre planeter skulle ha bildats senare från det utarmade material som lämnades kvar, i överensstämmelse med bevis för att vårt solsystems inre planeter är yngre än de yttre planeterna. De inre planeter som blir följden - Merkurius, Venus, Jorden och Mars - är också mindre massiva och har mycket tunnare atmosfär än vad man annars skulle kunna förvänta sig. – En av förutsägelserna i vår teori är att verkligt jordlika planeter - med fasta ytor och lågt atmosfärtryck - är sällsynta, tillade professor Laughlin. I slutändan, Jupiters interaktion med det inre solsystemet miljarder år sedan kan ha gett upphov till det solsystem vi känner idag (illustrerade) - och även de villkor som krävs för liv på Jorden, nämligen ett beboeligt avstånd från solen och en lämplig storlek värld. Planetjägare har upptäckt över tusen exoplaneter som kretsar kring stjärnor i vår galax, däribland nästan 500 system med flera planeter. Vad som har framgått av dessa observationer som "det typiska planetsystemet" är ett system som består av några få planeter med massor flera gånger större än Jordens superjordar - som kretsar mycket närmare sin värdstjärna än Merkurius är mot solen. I system med jätteplaneter som liknar Jupiter tenderar de också att vara mycket närmare sina värdstjärnor än jätteplaneterna i vårt solsystem. De steniga inre planeterna i vårt solsystem, med relativt låga massor och tunna atmosfärer, kan visa sig vara ganska avvikande. Enligt professor Laughlin, bildandet av jätte planeter som Jupiter är något sällsynt, men när det inträffar den gigantiska planeten vanligtvis migrerar inåt och slutar på en omloppsbana som liknar Jorden. Endast bildandet av Saturnus i vårt eget solsystem drog Jupiter tillbaka ut och tillät Merkurius, Venus, Jorden och Mars att bildas. Därför, en annan förutsägelse av tidningen är att system med gigantiska planeter i omloppsbana perioder av mer än ca 100 dagar skulle vara osannolikt att vara värd flera intima planeter.
University of California har presenterat en ny teori för solsystemet.
De säger tidigt i sitt liv, Jupiter svängde genom de inre planeterna.
Detta förklarar varför det inte finns några planeter mellan Merkurius och solen.
Men det kan också indikera vårt system är en "oddball" i galaxen.
Och det kan innebära förhållanden för livet på jorden var extremt sällsynta.