(CNN)Denna vecka, Google CFO Patrick Pichette gjorde rubriker när hans avgång PM meddelade sin pensionering dök upp i media. Men upproret var inte att Pichette slutade så mycket som varför. "Efter nästan sju år som CFO," började han, "Jag kommer att gå i pension från Google för att tillbringa mer tid med min familj." Vad han ville nu var att njuta av livet hemma och utomlands med sin fru, att "ta våra ryggsäckar och ta vägen -- fira våra senaste 25 år tillsammans genom att vända sidan och njuta av en helt fin medelålderskris full av lycksalighet och skönhet." Brevet, som han sade att han delvis skrev därför att "så många människor kämpar för att hitta rätt balans mellan arbete och privatliv", har förhållits som ett manifest för det "arbete/livsbalans"-ideal som har blivit något av den nya amerikanska drömmen. Media har beskrivit det som "kraftfullt" och "ovanligt reflekterande". Google medgrundare och VD Larry Page sa, "Väl värt att läsa, det kommer att värma ditt hjärta." Men om Pichettes balans mellan arbete och privatliv uppnåddes genom att han slutade sitt arbete för att gå ut i världen, vilket budskap sänder det då till resten av oss som söker balans mellan arbete och privatliv? Vilket budskap sänder det till dessa arbetare - och i synnerhet kvinnor - som ständigt får höra att de kan "ha allt" eller vem som kan vara högst upp på sitt område och ha en familj? Vad säger det till alla de kvinnor som vi säger att de inte behöver välja mellan arbete och liv, med lite "ledsagare" eller "spela stort"? Framgångsrika kvinnor från Sheryl Sandberg till PepsiCo VD Indra Nooyi har talat ut om pressen att "ha allt", och hur det kanske inte finns något sådant. Forskning stödjer dem. En studie från november 2014 som publicerades i Journal of Health and Social Behavior visade att kvinnor visar fler tecken på depression när de flyttar upp på karriärstegen. På liknande sätt fann en undersökning av Harvard Business School grads att den press kvinnor utsätts för för sig själva för att balansera arbete och familj orsakar dem betydande stress. Undersökningen visade också att majoriteten av männen förväntade sig att deras partner skulle ta det primära ansvaret för barnomsorgen -- och det hände faktiskt i mer än 70 procent av fallen. Och ändå har "arbets/livsbalans" på senare år hållits uppe som ett legitimt uppnåeligt ideal, ett som du kan uppnå om du bara ger ditt personliga liv lika mycket uppmärksamhet som din professionella. Men om du tittar på dem som vi tenderar att hålla upp som modeller av det idealet -- de som slutar arbeta tidigare, tysta sina mobiltelefoner mer, dra sig tillbaka, som i fallet med Pichette, vid 52 -- är de verkligen på väg mot en balans? Därför är det farligt att prata om balans mellan arbete och privatliv, en inbjudan att misslyckas. Att ha allt är mycket svårt, om inte helt omöjligt. Pichtette övade trots allt inte på balans mellan arbete och privatliv. Han skrev: "Jag var alltid med, även när jag inte skulle vara det." I likhet med många framgångsrika män (och kvinnor) kunde han förmodligen arbeta lika hårt som han gjorde medan han fortfarande hade familj, eftersom han hade stöd av någon hemma. "När våra barn blir tillfrågade av sina vänner om framgången med vårt äktenskaps livslängd, skämtar de helt enkelt om att Tamar och jag har tillbringat så lite tid tillsammans att "det är verkligen för tidigt att säga" om vårt äktenskap faktiskt kommer att lyckas." Det är i skämt, naturligtvis, och ändå sannolikt rotad i någon allvarlig verklighet. Det här är en man som inte uppnådde balans mellan arbete och privatliv som chef. Naturligtvis skulle man kunna hävda att tanken på att förena arbete med liv kan vara svårare för män än för kvinnor, som är de traditionella familjeförsörjarna och de som är mer benägna att finna sig självvärdiga genom sitt arbete. Detta är en av anledningarna till att vi ser många rika, mäktiga män arbeta väl in i sina 80-tal. Samtidigt är det onekligen lättare för dessa män att fatta ett beslut om att lämna hela saken tidigt. Pichette går i pension som Googles högst betalda chef, med miljoner i aktier incitament. Han har råd att gå i pension och behöver inte ens arbeta resten av livet. Resten av oss är inte i närheten av att ha den lyxen att välja. Företag Amerika, det bör noteras, axlar en stor del av skulden för att hålla balansen på armlängds avstånd, med allt längre dagar och allt hårdare gränser på semester, betald ledighet och andra "fördelar". Vi bör inte behöva lämna våra jobb för att uppnå balans, och det faktum att vissa gör det, innebär att företag behöver göra verkliga förändringar. Detta inkluderar bemanning av arbetsplatser på ett rimligt sätt, att jämställa arbetstagarnas välbefinnande med vinster, att visa arbetare att man inte förväntar sig att de ska vara "på" hela tiden. Först då kommer verklig balans mellan arbete och liv att börja ta form. Fram till dess: "Google CFO Patrick Pichette's Farväl Note kommer att göra dig drömmer om att sluta ditt jobb," så läser en rubrik på ABC News. Det är verkligen kicker. Pichette kan "karpe diem" och "hitta balans", om det är vad han gör, vid 52, eftersom han verkligen har val. Men för de flesta av arbetarna i Amerika, att hitta den sortens balans -- eller att välja livet framför arbetet -- kommer att förbli en omöjlig dröm.
Google CFO Patrick Pichette PM tillkännager sin avgång för att söka arbete / livsbalans blev viral.
Peggy Drexler: De flesta amerikaner som vill hitta jobb/livsbalans har inte lyxen att bara sluta sina jobb.