(CNN)Jag är ateist -- och jag är svart. Ja, vi existerar -- även om många i media ibland inte märker oss. I en CNN special som sändes på tisdag, till exempel, var människor av färg inte lika väl representerade som amerikansk ateism mer bekant ansikte: Du vet, vita män. I själva verket representerar afroamerikanska ateister ett fortfarande litet -- även om det växer -- segment av amerikanska ateister i stort. Betyder detta att svarta och andra minoriteter i allmänhet helt enkelt inte dras till icke-tro, eller finns det andra faktorer som håller oss gömda? Det finns en hård sanning att möta här. De flesta svarta identifierar sig som religiösa. Tron på Gud är förtjusad av stolthet, och kyrkan är invecklat knuten till tradition, historia och kultur. Det är inte ovanligt att jag antar att jag är en svart kvinna. Frågan är ofta inte om jag går i kyrkan -- det är var. Och även om man inte går i kyrkan, så har de säkert fortfarande tro -- därför att vårt folk har uthärdat och övervunnit så mycket lidande att det måste vara en guds verk. Allt detta gör orden "svart" och "ateist" svåra för många att föreställa sig i samma mening. Det kan vara oerhört svårt att diskutera religion objektivt i det svarta samhället. Många har sociala, känslomässiga och ekonomiska intressen investerade i denna institution, så för en att ens säga att de har tvivel är som att begå förräderi. Att öppet identifiera sig som ateist mitt i ett tungt religiöst inflytande kan vara näst intill omöjligt, och lycka till med att hitta andra svarta som inte heller tror. Det är dock mycket viktigt att notera att Internet har gjort det lättare för svarta ateister att hitta varandra, och det finns en stor gemenskap av oss på nätet. Även om jag uppfostrades profan -- en sällsynthet i mitt samhälle -- har jag varit tvungen att uthärda utfrysning från familj och vänner som ett resultat av att öppet identifierat mig som ateist. Men min resa är långt ifrån tragisk. När jag grundade min organisation, Black Nonbelieverss, 2011 har jag haft turen att få kontakt med andra som antingen uppfostrats profana som jag själv, eller som uppfostrats extremt religiöst och lämnat den bakom mig. Och de har gjort så modigt, trotsar den uppfattning och förväntan som alla svarta blint accepterar religion. De vänliga ateisterna i nästa dörr. Min erfarenhet i det världsliga samhället som svart ateist har varierat från att känna sig helt välkommen till att känna sig helt isolerad och till och med ignorerad. Å ena sidan finns det en gemensam grund - vår icke-tro och till och med missnöje med religionen förenar oss. Å andra sidan finns det en uppfattning att eftersom vi delar denna gemensamma grund finns det inga andra frågor att ta itu med. Bristen på människor av färg vid världsliga händelser är ett problem -- dels för att det finns omedvetenhet om sådana händelser som existerar, men också för att det finns begränsad ansträngning i boende och vård. Vi behandlas ibland som om vi är osynliga, eller ens som en eftertänkt -- vilket inte gör att de få personerna av färg känner sig välkomna. Lyckligtvis är allt inte förlorat. Framsteg har gjorts. Det finns nu ett antal sekulära grupper som har bidragit till att åstadkomma en mer varierad representation för människor med hudfärg, kvinnor och barn. Det finns ett mer koncentrerat fokus på stöd för HBTQ demografi, liksom för andra som kommer från marginaliserade och disfranchised bakgrunder. Det finns stödsystem för människor som har förlorat nära och kära, men de har ingen religiös anknytning. Dessutom finns det en enorm mängd litterära och konstnärliga talanger. En sådan representation återspeglas nu vid organiserade evenemang, i ledarskap och i mediebevakning. Medan antalet synliga minoritetsateister fortfarande är litet, är vi här och vi är här för att stanna. Vi kommer att fortsätta att växa, både i de svarta och i de sekulära samhällena. Vi kan leda laddningen för den här förändringen. Ju mer vi gör vår närvaro känd, desto bättre är våra möjligheter att arbeta tillsammans för att vända på de skillnader vi möter och stärka det erkännande som vi med rätta förtjänar. Vi är inte ensamma.
Afroamerikanska ateister representerar ett litet men växande segment av amerikanska ateister i stort.
De flesta svarta identifierar sig dock som religiösa, och kyrkan är invecklat knuten till tradition, historia och kultur.