Miljarder stjärnor i vår galax har mellan en och tre planeter som kan stödja liv. Astronomer kom till slutsatsen efter att ha beräknat chanserna för planeter i omloppsbana i 'Goldilocks zonen'. Detta är bältet runt en stjärna där temperaturer är idealiska för flytande vatten att poola på en planets yta, och för främmande liv att existera. Illustrationen visar den beboeliga zonen för olika typer av stjärnor.  Det gröna området är den beboeliga zonen (HZ), där flytande vatten kan existera på en planets yta. Det röda området är för varmt för flytande vatten på planetens yta och det blå området är för kallt för flytande vatten på planetens yta. "Enligt statistiken och de indikationer vi har, kommer en stor del av planeterna i den beboeliga zonen att vara solida planeter där det kan finnas flytande vatten och där livet kan existera", sade Steffen Kjaer Jacobsen, från Köpenhamns universitet. Resultaten är baserade på data från den amerikanska rymdbyrån Nasas Keplers rymdteleskop Kepler, som har bekräftat existensen av omkring 1.000 planeter som kretsar kring stjärnor i Vintergatan. Den har också identifierat uppskattningsvis 3.000 andra kandidatvärldar. Många av stjärnorna har solsystem på två till sex planeter, men forskare tror att det kan finnas fler som förblir oupptäckta av Kepler, som är bäst lämpad att hitta stora planeter i relativt nära banor. För att uppskatta positionerna för de "dolda" planeterna uppdaterade forskarna ett 250-årigt matematiskt koncept som kallas Titius-Bode-lagen. Bildade är exoplanetära system där de tidigare kända planeterna är markerade med blå prickar, medan de röda prickarna visar de planeter som förutspås i Titius-Bode-lagen om sammansättningen av planetsystem. 124 planetsystem i undersökningen – baserat på data från Kepler satellit, passar med denna formel. Lagen, som drog slutsatsen att Uranus existerade innan den sågs, förklarar att det finns ett visst förhållande mellan planeternas omloppsperioder i ett solsystem. Titius-Bode lagen formulerades runt 1770 och korrekt beräknade positionen för Uranus innan den ens upptäcktes. Lagen säger att det finns ett visst förhållande mellan planeternas omloppsperioder i ett solsystem. Förhållandet mellan den första och andra planetens omloppsperiod är alltså detsamma som förhållandet mellan den andra och den tredje planeten och så vidare. Detta innebär att om du vet hur lång tid det tar för några av planeterna att kretsa runt en stjärna, kan du beräkna hur lång tid det tar för de andra planeterna att kretsa och kan beräkna deras position i det planetariska systemet. Du kan också beräkna om en planet "felar" i sekvensen. På grund av detta, om du vet hur lång tid det tar för vissa planeter att kretsa runt en stjärna, kan du räkna ut den tid det tar för andra planeter att kretsa runt och fixa deras positioner i det planetariska systemet. Du kan också beräkna om en planet saknas i sekvensen. "Vi bestämde oss för att använda denna metod för att beräkna de potentiella planetariska positionerna i 151 planetsystem, där Kepler-satelliten hade hittat mellan tre och sex planeter", sade Jacobsen. I 124 av de planetariska systemen passar Titius-Bode-lagen ihop med planeternas position. "Med hjälp av T-B:s lag försökte vi förutsäga var det kunde finnas fler planeter längre ut i planetsystemen. "Men vi gjorde bara beräkningar för planeter där det finns en god chans att du kan se dem med Kepler satellit." På detta sätt förutsade vetenskapsmännen totalt 228 planeter i 151 system och drog slutsatsen att varje system skulle ha ett genomsnitt på en till tre planeter i den beboeliga zonen. Dessutom föreslog detta att det kunde finnas miljarder stjärnor i Vintergatan med beboeliga zonplaneter där ytvatten och liv kunde existera. Forskarna, vars resultat finns i tidskriften Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, har gjort en lista över 77 "dolda" planeter. De säger att dessa planeter har en god chans att bli upptäckta när de passerar framför sina föräldrar stjärnor. Ljuskurvor på några av planeterna som kretsar kring stjärnan Kepler-62. Doppet i ljuskurvan inträffar när planeten rör sig framför värdstjärnan och därmed dämpar stjärnans ljus. Dippen i ljuskurvan är proportionell mot planetens storlek. Kepler-satelliten observerar exoplaneter genom att mäta en stjärnas ljuskurva. När en planet rör sig framför stjärnan finns det ett litet dopp i ljusstyrkan. Om detta lilla dopp i ljusstyrka inträffar regelbundet, kan det finnas en planet som kretsar runt stjärnan och skymmer dess ljus.
Astronomer använde en förbättrad version av en 250-årig ekvation.
Den hjälpte till att förutsäga totalt 228 planeter i de 151 planetariska systemen.
De tror att det finns en till tre planeter i den beboeliga zonen av varje.
Utökande ekvation till hela Vintergatan innebär att det finns mer beboeliga världar i tillvaron än vad man tidigare trott.