Jag minns inte exakt när min tonårsfascination med datorer kolliderade med den federala regeringen, men jag kommer aldrig att glömma morgonen 1983 när två FBI-agenter dök upp på mina föräldrars dörr. Jag hade gått till sängs runt 4 eller 5 på morgonen efter att ha tillbringat timmar på min dator, vilket var ganska vanligt för mig på den tiden, vid 18 års ålder. Några timmar senare väckte mamma mig och sa att det fanns några män här som ville träffa mig och att de sa något om att det var officiellt eller federalt. Jag var lite rädd att den här dagen skulle komma, för bara några dagar tidigare fick jag ett konstigt samtal från en vän som frågade mig vad jag skulle göra om vi besöktes av polisen eller någon typ av utredningsteam. Två män som satt vid mitt köksbord tog fram brickor och sa att de var från FBI. De sa att de behövde prata med mig. Låt mig börja med lite historia: Jag fick min första smak av datorer i mitten av 1970-talet i junior high school. Vi hade en teletypterminal som hade förts till vår skola med ett akustiskt modem. Vi fick se hur det fungerade och några av oss fick chansen att göra lite mattetester. Jag fick inte använda den första gången, men jag stannade efter skolan den kvällen för att se om jag kunde få en chans att prova den. Läraren ringde in till centralkontorets dator, loggade in och startade matteprogrammet. Jag kände mig som en ny värld som öppnades för mig. För första gången i mitt liv såg jag något som fick mig att föreställa mig vad jag ville göra när jag växte upp. Det där skolmatematikprogrammet leder mig till datorkurser i high school. Där fick jag veta om en Explorer Scout grupp sponsrad av IBM. Under de närmaste åren byggde jag upp en vänskap med en grupp människor som hade intressen som liknade mina -- några närmare än andra. Vi lekte med datorer i skolan, i Explorer Scouts, i butiker som Radio Shack och hemma. Till slut 1982 köpte jag min första dator. Några av mina vänner hade redan datorer och nu kom min tid och jag fick äntligen min egen. Jag köpte en Heathkit H-89, som vi byggde i en väns källare. Samtidigt köpte jag också en Hayes 309 boud Smartmodem. Jag använde min dator och modem för att logga in på elektroniska anslagstavlor, eller BBS, och skapa fler vänner och bekanta. Vi var en nyfiken grupp och vi var ivriga att lära oss mer och mer om de olika datorer som tillverkades och hur de fungerade. Vi hamnade i ett dussin datorsystem -- från Sloan Kettering Cancer Center i New York till ett stort internationellt banksystem i Los Angeles till Los Alamos National Laboratory i New Mexico, ett av bara två amerikanska laboratorier som ägnar sig åt kärnvapenforskning. Vi tittade verkligen bara runt och spelade spel på dessa system; vi ville inte skada någonting. Detta var ganska lätt eftersom datorer på den tiden byggdes med en grundläggande uppsättning inloggningsuppgifter, allt som står i manualerna. Vi såg ingen skada i det. Vi skulle dela information med varandra om alla särskilt intressanta system vi kopplade till och, när vi kom tillsammans för Explorers, pratade vi om att utforska, inte skada system. Vid något tillfälle började vi kalla vår grupp "4-1-4s", ett namn som vi kom på efter att ha hängt ut i en lokal park. Vi märkte etsningar på borden med siffror som 1-9 och 2-7, gängsignaturer som kom från gatorna där de opererade. Eftersom vi alla bodde i Milwaukee-området, gav vi mer eller mindre skämtsamt oss själva namnet på 414-talet för Milwaukee-områdets kod. Allteftersom månaderna gick började vi märka problem med att hålla kontakten med våra modem hur länge som helst. Sen dök FBI upp hemma hos mig. Kom ihåg att på den tiden var hemdatorer mycket nya, så det fanns inga datahackningslagar. Efter ungefär ett år av fram och tillbaka med FBI, tre av oss så småningom åtalades enligt en federal bestämmelse mot trakasserande telefonsamtal, som bar högst sex månader i fängelse och $ 500 böter vardera. Medan jag satt inför domaren med min advokat, frågade han varför han inte skulle ge mig fängelsetid. Jag hade nyligen träffat mitt livs kärlek, och vi väntade vårt första barn. Så jag förklarade att jag skulle vilja vara med och se mitt barns födelse och leva ett lyckligt och normalt familjeliv. Domaren gick med på ett förlikningsavtal med en bestämmelse om att jag inte kunde äga ett modem under den tid jag var villkorligt frigiven. Enligt avtalet åtalades vi för förseelser med två års skyddstillsyn och 500 dollar i böter. Våra register skulle bli utplånade enligt lagen om ungdomsrättelser. Idag, mer än 30 år senare, är jag fortfarande fascinerad av datorer: Jag är anställd som en nätverksingenjör och, hemma, jag kinker runt på omkring ett halvt dussin datorer. Och jag är fortfarande gift med mitt livs kärlek. De saker som vi gjorde satte scenen för mer än bara våra personliga karriärvägar: Vi hjälpte till att skapa flera federala lagar som fortfarande finns i böckerna för databrott och lösenordssäkerhet. Det gör mig stolt som nätverksingenjör som delvis arbetar inom säkerhet och vet att på sätt och vis, vad vi gjorde som grupp gjort för säkrare databehandling idag. Det finns fortfarande massor av problem med människor som använder enkla lösenord, företag lämnar alltför många dörrar öppna och bara enorma mängder datorkraft tillgängliga för att arbeta med avkodning och bryta sig in i system. Vi kunde ha orsakat en del skador på dessa företag och många blev förvånade över att vi bara tittade runt och spelade spel. Idag är hackning en helt annan värld.
Som tonåring blev Timothy Winslow förälskad i att utforska datasystem runt om i landet.
När FBI dök upp orsakade prospekteringen problem.