Viimeaikainen finanssikriisi oli muuttanut Ranskan laivaston strategiaa. Merivallat olivat nyt Ranskaa edellä laivanrakennuksessa ja aseistamisessa ja saivat yhä enemmän määrää. Vauban ehdotti laivastotaistelun, "guerre d'escadren", hylkäämistä kaupankäynnin, "guerre de cours" hyväksi, ja puolusti yksittäisten laivanvarustajien tukeman laivaston käyttöä, jotka varustavat omat aluksensa yksityisasukkaina, joiden tarkoituksena on tuhota merenkulkuvaltojen kauppa. Vauban väitti, että tämä strateginen muutos riistää viholliselta taloudellisen perustansa ilman, että se maksaa Ludvig XIV:lle rahaa, jota tarvitaan paljon kiireellisemmin Ranskan armeijoiden ylläpitämiseksi maalla. Yksilöinä tai kokonaisina laivueina Dunkerquesta, St. Malosta ja pienemmistä satamista risteilivät merirosvot saavuttivat merkittäviä menestyksiä. Esimerkiksi vuonna 1695 markiisi Nesmond seitsemällä linjan laivalla vangitsi Englannin Itä-Intian yhtiöltä aluksia, joiden sanottiin tuottaneen 10 miljoonaa livreä. Toukokuussa 1696 Jean Bart ohitti Dunkerquen saarron ja iski hollantilaiseen saattueeseen Pohjoismerellä polttamalla 45 sen laivaa; 18. kesäkuuta 1696 hän voitti Dogger Bankin taistelun; ja toukokuussa 1697 Pointisin paroni hyökkäsi toisen merirosvojoukkonsa kanssa Cartagenaan ja valloitti sen.
Hän ja kuningas saavat 10 miljoonan liivren osuuden.