Hänet ylennettiin everstikseksi, ja hän osallistui lähes välittömästi Ranskan Venäjään hyökkäämiseen. Hän palveli ensimmäisessä läntisessä armeijassa. Hän haavoittui silmään Valutinon taistelussa.
Hän loukkaantui Borodinon taistelussa, mutta pystyi silti taistelemaan Krasnoin taistelussa. Vuonna 1813 hänelle myönnettiin Kolmannen asteen Pyhän Georgin ja Pyhän Aleksandr Nevskin ritarikunnat. Vuosina 1813-1814 hän komensi prikaatin kenttämarsalkka Wittgensteinin alaisuudessa ja erottui Lützenin taistelussa.