Epierren taistelu (15. syyskuuta 1793) oli osa laajempaa ensimmäisen koalition sotaa, jossa François Christophe de Kellermannin johtama republikaani-ranskalainen armeija vastusti lukuisesti vahvempaa Sardinian kuningaskunnan-Piedmontien armeijaa, jota komensi Montferratin herttua Maurizio. Itävaltalaisen ylipäällikön Joseph Nikolaus De Vinsin johdolla Montferrat aloitti hyökkäyksen elokuun puolivälissä 1793 saadakseen Savojan herttuakunnan takaisin ranskalaisilta. Koska ranskalaiset olivat huolissaan Lyonin piirityksestä.
Piemonttilaiset saivat takaisin suurimman osan Maurienne- ja Tarentaise-laaksosta, mutta heidät pysäytettiin juuri ennen Albertvilleä ja Savojan valloitusta. Syyskuussa Kellermann aloitti vastahyökkäyksen, jossa hän taitavasti siirsi joukkonsa laaksojen välillä ajamaan piemonttilaisia takaisin. Épierressä Jean-Denis Le Doyenin johtama ranskalainen voitti Cordonin markiisin paikallisessa taistelussa. Lokakuun 8. päivänä piemonttilaiset hylkäsivät kaikki saavutuksensa ja vetäytyivät Graian Alppien harjanteille. Kellermannin voitosta huolimatta Pariisin epäluuloiset poliitikot pidättivät hänet, ja hän oli vankilassa marraskuuhun 1794 saakka.