Kirjoita jatko-osa tästä kappaleesta - Magentan taistelut
Solferino jätti ranskalais-piedmontilaisten joukot Lombardian hallintaan, mutta itävaltalaiset pysyivät luottavaisina puolustaessaan "linnoituksen nelinkertaista" aluettaan, jossa oli neljä linnoitusta Veronassa, Legnagossa, Peschierassa ja Mantovassa. Nämä puolustukset, Solferinon taistelun kauhut, Preussin mahdollinen sotaan osallistuminen ja liian vahvan Piemontin valtion mahdollisuus vakuuttivat Napoleonin allekirjoittamaan erillisen rauhan Itävallan kanssa Villafrancan sopimuksessa 11. heinäkuuta 1859, mikä lopetti toisen Italian itsenäisyyssotaa. Victor Emmanuel hyväksyi rauhan, mutta Cavour oli niin raivoissaan sopimuksen ehtojen lukemisen jälkeen, että hän jätti eronsa. Hän kuitenkin palasi pian optimistiseksi, koska useita ehtoja, kuten Toscanan ja Modenan hallitsijoiden palauttaminen valtaan ja Itävallan mukaan lukien Italian liiton perustaminen, ei tosiasiallisesti toteutettu.