Vuonna 1950 Aybar sai armahduksen ja alkoi harjoittaa lakia Istanbulissa. Hän jatkoi aktivistisia kirjoituksiaan ja alkoi osallistua hallitusta vastustaviin mielenosoituksiin, mikä johti hänen toiseen pidätykseensä. Vapautettuaan vankilasta vuonna 1962 hänestä tuli Turkin työväenpuolueen ensimmäinen johtaja. Vasta sen jälkeen, kun hän nousi puolueen johtoon, intellektuellit alkoivat ottaa puolueen vakavasti. Aybarin uskottavuus veti akateemikoita puolueeseen. Puolueen johtajana hän ja hänen kumppaninsa olivat vastuussa puolueen suunnasta ja menestyksestä. Yksi puolueen tärkeimmistä periaatteista oli vastustaa Turkin alistumista Amerikan vaikutusvaltaan. Aybar vastusti henkilökohtaisesti Neuvostoliiton hyökkäystä Tšekkoslovakiaan.
Tämä aiheutti erimielisyyksiä puolueessa. Vuonna 1971 hän erosi TİP: stä puolueen johtajuuden kanssa Tsekkoslovakian ongelman johdosta. Vuonna 1975 hän perusti sosialistisen puolueen (myöhemmin nimeltään sosialistinen vallankumouspuolue). Tämä puolue suljettiin sotilasvallankaappauksella vuonna 1980. Aybar oli myös Bertrand Russelin perustaman kansainvälisen sotarikostuomioistuimen jäsen. Mehmet Ali Aybar syntyi Istanbulissa ja kuoli 10. heinäkuuta 1995 Istanbulissa.