Kirjoita tämän kappaleen jatko - Hänen löytönsä antoi tähtitieteilijöille ensimmäisen "standartikynttilän", jolla mitattiin etäisten galaksien etäisyyksiä. Sefeidejä havaittiin pian muissa galaksissa, kuten Andromedassa (erityisesti Edwin Hubblen vuonna 1923<unk>24), ja niistä tuli tärkeä osa todisteita siitä, että "spiraalikuumeet" ovat riippumattomia galaksia, jotka sijaitsevat kaukana omasta Linnunradan ulkopuolella. Leavittin löytö antoi pohjan kosmologian perustavanlaatuiselle muutokselle, sillä se sai Harlow Shapleyn siirtämään Aurinkomme galaksin keskustaan "Suuressa keskustelussa"
"ja Hubble siirtää galaksimme maailmankaikkeuden keskuksesta". Ajanjakso-valaisuussuhde antoi tavan mitata tarkasti etäisyyksiä galaksien välisessä mittakaavassa, ja uusi aikakausi nykyaikaisessa tähtitieteessä alkoi, kun ymmärrettiin maailmankaikkeuden rakenne ja mittakaava. Georges Lemaitren ja Hubblen laajenevan maailmankaikkeuden löytäminen mahdollistettiin Leavittin uraauurtavien tutkimusten ansiosta. Hubble sanoi usein, että Leavitt ansaitsi Nobel-palkinnon työstään, ja Ruotsin tiedeakatemian jäsen ehdotti hänet vuonna 1924, vaikka hän ei ollut oikeutettu, koska hän oli kuollut syöpään kolme vuotta aiemmin. (Nobel-palkintoa ei myönnetä kuoleman jälkeen.)