Täytä seuraava lause: Venäjän armeijassa oli petoskoulu, joka toimi vuodesta 1904, ja joka lakkautettiin vuonna 1929. Sotilaallinen petos kehitettiin sotilaalliseksi opiksi 1920-luvulla. Vuonna 1924 Neuvostoliiton ylemmälle komennolle antamassa ohjeessa sanottiin, että operatiivisen petoksen oli "perustuttava toiminnan, luonnollisuuden, monimuotoisuuden ja jatkuvuuden periaatteisiin, ja siihen sisältyy salaisuutta, jäljitelmää, mielenosoituksia ja väärää tietoa". Vuonna 1929 julkaistussa Punaisen armeijan kenttäsäännöissä sanottiin, että " yllätyksellä on hämmästyttävä vaikutus viholliseen. Tästä syystä kaikki joukkojen operaatiot täytyy suorittaa suurimmalla piilossa ja nopeudella". Piilottuminen oli saavutettava hämmentämällä vihollinen liikkeillä, naamioitumisella ja maastojen käytöllä, nopeudella, yön ja sumun käytöllä ja salaisuudella. "Näin 'neuvostoliittolaisessa sotilaallisessa taiteessa 1920-luvulla kehitettiin operatiivisen "maskirovkan" teoria yhtenä tärkeimmistä keinoista yllätyksen saavuttamiseksi operaatioissa.'" Vuoden 1935 "Instructions on Deep Battle" ja sitten vuoden 1936 "Field Regulations" korostavat yhä enemmän taistelukentän petosta. "Opetuskirjassa" määritellään menetelmät yllätyksen saavuttamiseksi ilmavoimin, joukkojen liikkuvuuden ja liikkuvuuden parantamiseksi, joukkojen keskittymisen salaamiseksi, tulivalmiuksien salaisuuden säilyttämiseksi, vihollisen harhauttamiseksi, savulla ja teknisellä petoksella suojaamiseksi ja pimeyden suojaamiseksi. Vuonna 1939
Venäläisten hyökkäyksessä Suomeen, valkoinen talvi- kamuflaasi oli Neuvostoliiton joukkojen käytössä.