Eurooppa-kauden alussa Edwards palasi Espanjan Grand Prix -kilpailuun, mutta hävisi tienoilta. Hill aloitti 19. sijasta, vaikka T370:n moottori hajosi puoliväliin. Belgiassa
, Edwards ylitti Hillin ensimmäistä kertaa, alkaen vastaavasti 21. ja 29. sijasta. Molemmat autot päättivät kilpailun ensimmäistä kertaa, kun Hill tuli kahdeksanneksi (kaksi kierrosta jäljessä) ja Edwards 12. (kolme kierrosta jäljessä). Monacossa Hill pääsi 19. sijalle ja Edwards 24. sijalle, mutta kilpailu osoittautui menestyksekkäimmäksi tähän mennessä, kun joukkue hävisi tiukasti ensimmäiset mestaruuspisteensä, kun Hill sijoittui seitsemänneksi ja Edwards kahdeksanneksi, jälleen kaksi ja kolme kierrosta jäljessä. Joukkue oli yksi parempi Ruotsissa, kun se aloitti 15. ja 18. sijasta. Hill sai pisteen, kun hän pääsi kuudenneksi (viimeinen piste urallaan), ja Edwards seitsemänneksi. Molemmat autot olivat vain yhden kierroksen päässä voittajasta Jody Scheckteristä. Edwards voitti jälleen Hollannin Grand Prix -kilpailussa, kun he aloittivat 14. ja 19. sijalla, mutta kilpailu päättyi molempien autojen eläkkeelle, Hillin vaihteiston vika ja Edwardsin polttoainejärjestelmän vika. Ranskassa Edwards ja Hill päihittivät huonosti, vain 20. ja 21. 22. aloittajista, ja Hill pääsi 13. ja Edwards 15.