Täytetään seuraava lause:
Kun kuningas Henry VII syrjäytti Richardin, hän ei noudattanut lakia. Hän käytti hallituskautensa aikana paljon hyväntahtoisuutta "rakastavien lahjoitusten" nimissä. Vuonna 1491, seitsemän vuotta sen jälkeen kun laki oli hyväksytty, hän palkkasi valtuutetut hankkimaan tällaisia lahjoja alamaisilta. Sitä paitsi Henrik oli aiemmin samana vuonna kutsunut koolle suuren neuvoston, joka valtuutti hänet perimään tämän hyväntahtoisuuden, mikä antoi "annokselle" ainakin legitimiteetin ja kansan suostumuksen. Henrikin kansleri ja Canterburyn arkkipiispa John Morton sai laajan väitteen tästä verotuksen muodosta: jos joku eli vaatimattomasti, hänen on säästettävä ja siten hänellä olisi varaa lahjaan kuninkaalle; jos joku eli ylellisesti, hänellä on oltava varaa tuloihin, jotka sen sijaan pitäisi esittää kuninkaalle. Tämä argumentti sai lempinimen "Mortonin haarukka", termi, joka tuli kansankielen ilmaisuna kahden epämiellyttävän vaihtoehdon väliseen ongelmaan. Komission jäsenet käyttivät tätä argumenttia kaikkia haluttomia kohteita vastaan ja vaativat kohtuuttomia summia rahaa. Henrik käytti myös oikeutuksia, jotka olivat samankaltaisia kuin Edvardin 20 vuotta aikaisemmin käyttämiä, joissa painotettiin Ranskan uhkaa - komissaarit aseistettiin julistuksella, jonka mukaan "Ranskan Kaarle ei ainoastaan epäoikeudenmukaisesti miehitä Ranskan kuninkaan valtakuntaa, vaan uhkaa Englannin tuhoa" - ja kuningas ehdotti henkilökohtaisesti johtavansa Englannin armeijaa. Hyväntahtoisuus ehdotettiin vaihtoehtona armeijan palvelukselle.