Sheringhamin pohjoispuolella on betonimuuri, joka toimii myös rantaviikkileirillä. Se on tärkeä osa kaupungin suojelua Pohjois-Norfolkin rannikolla esiintyvää luonnollista eroosiota vastaan. Vuoden 1953 myrskylaukaus
Se vahingoitti Sheringhamin puisia merisuojaimia. Meriseinän edessä on rantajoukkoja, joiden pohjassa on suuria luonnonkallioita, jotka estävät pitkän rannikon ajautumisen. Edessä on lukuisia viemäreitä. Itään kohti Länsi-Runtonia merisuuri päättyy Beeston Bumpin alapuolelle. Sieltä suunniteltu ja vuonna 1976 rakennettu puinen katto- ja kaistalaite kulkee itään 2 km: n (vähintään 1,5 kilometrin) matkan West Runton Gapille. Ympäristöministeriön rannikonhoitosuunnitelmat sisältävät "ohjatun vetäytymisen" politiikan tämän rannikon pituisella osuudella. Sheringhamin ja West Runtonin välistä kattoa ei enää ylläpidetä, joten se on huonossa kunnossa. Vaarallisia osia poistetaan. Rantaviivaa jätetään sitten kehittymään luonnollisesti.