Kun Itävalta-Unkari julisti sodan hänen maataan, Feldmarssal Putnik sai Budapestista turvallisen pääsyn takaisin Serbiaan. Se oli ritarillinen ja mahdollisesti itsetuhoinen ele Itävalta-Unkarin keisari Franz Josefilta. Vaikean matkan jälkeen Putnik palasi Serbiaan ja tarjosi eroavansa kuningas Pietari I:lle iän ja huonon terveyden vuoksi. Se hylättiin, kun kuningas vaati, että kenttämarsalkka Putnik ottaisi armeijan komennon, vaikka vain strategisesti, kun taas nuoremmat kenraalit, kuten Stepa Stepanović, Živojin Mišić ja Petar Bojović, ottaisivat käyttöön operatiiviset tehtävät. Putnik joutui viettämään suurimman osan ajastaan hyvin lämmitetyssä huoneessa. Hänen heikentynyt terveytensä ei kuitenkaan estänyt häntä järjestämästä kampanjaa menestyksekkäästi. Serbia voitti Itävalta-Unkarin armeijan hyökkäykset elokuussa ja syyskuussa 1914 (Cerin ja Kolubaran taistelut
), joka ajoi sen pois Serbiasta joulukuussa 1914.