Sen sijaan Ozimin otti 28. asevoimien komennon 16. tammikuuta 1944. Hän johti joukkoja osana 60. armeijaa Zhitomir<unk>Berdichevin hyökkäyksessä, Rovno<unk>Lutskin hyökkäyksessä
, Proskurov<unk>Chernovitsy-hyökkäys, Lvov<unk>Sandomierz-hyökkäys ja Sandomierz<unk>Silesian-hyökkäys, Ylä-Silesian-hyökkäys ja Moravia<unk>Ostrava-hyökkäys. Tämän ajanjakson aikana se valloitti muun muassa Lvovin, Dębican, Krakovan, Leobschuetzin ja Opavan. Lvov-Sandomierz-hyökkäyksen aikana erottuvan joukon ansiosta korpus sai kunnianosoituksena Lvovin nimen 10. elokuuta. Operaation aikana Ozimin oli kuvattu "todistanut olevansa taitava ja rohkea komentaja, joka taitavasti käytti maastoja ja improvisoituja menetelmiä ja kuljetti joukkoja vesistöjen yli vähäisillä tappioilla" sen lisäksi, että hän johti rintamalta "henkilökohtaisesti inspiroivia upseereja ja sotilaita vihollisen kukistamiseen". Ozimin ylennettiin kenraaliluutnanttiksi 20. huhtikuuta 1945 ja hänelle myönnettiin Neuvostoliiton sankari -titelin ja Leninin ritarikunnan 29. kesäkuuta 1945.