Yhteenveto artikkelista:  (CNN) Israelin pääministerin Benjamin Netanjahun äskettäinen puhe Yhdysvaltain kongressissa on saanut suhteetonta median huomiota ympäri maailmaa: Amerikan tärkeimmän asiakasvaltion johtaja Lähi-idässä uhmaa Valkoisen talon varaumia, käyttäen kongressia väärin Israelin vaalikampanjansa alustana. Unohdatessaan Israelin jo niin kireät suhteet Yhdysvaltoihin, Netanjahu vaaransi helposti seuraukset nöyryyttämällä Obaman hallintoa vastineeksi alle tunniksi kestäneestä poliittisesta itseilmaisusta - tyypillistä miehelle, joka on kotimaassa tunnettu olevansa huono valtiomies. Netanyahu on karismaattinen puhuja ja intohimoinen Israelin puolustaja, mutta hänen henkilökohtaiset ja poliittiset intressinsä ovat aina olleet tärkeämpiä kuin Israelin kansallisten etujen palveleminen. Poliittinen selviytyminen on ollut hänen sisäisen ja ulkoisen politiikkansa perimmäinen tavoite. Netanyahu liittyy pitkän listan israelilaisten poliitikkojen joukkoon, joita kotimaisen mielipiteen monimuotoisuus ja polarisaatio rasittaa. Tähän mennessä hän on ollut vain yksi Israelin johtajista, joka etsii "helpoja" lyhyen aikavälin ratkaisuja perustavanlaatuisiin strategisiin ongelmiin ja siten jatkaa entisestään jo pitkittynyttä konfliktia. Netanjahu on ideologisten, konservatiivisten, kahden valtion ratkaisua vilpittömästi hylkäävien pelaajien nukke, ja häntä ovat panttivangiksi pitäneet muun muassa ulkoministeri Avigdor Lieberman ja talousministeri Naftali Bennett, jotka harjoittavat uskonnollisen erottelun syrjivää politiikkaa, jonka tarkoituksena on hillitä palestiinalaisten eri mieltä olevia mielipiteitä pelkällä pakottamisella. Näin ollen Netanyahun ulkopolitiikka rauhanprosessiin nähden on ollut katastrofi. Hän otti vallan Ehud Olmertilta ja Tzipi Livnilta -- kahdelta poliitikolta, jotka ainakin uskoivat kahden valtion ratkaisuun ja olivat valmiita tekemään uhrauksia rauhanprosessin ylläpitämiseksi. Israelin johtajat kuuluvat tyypillisesti kahteen kategoriaan: ne, jotka uskovat rauhaan ja ne, joilla on valta tehdä rauha. Olmert oli ensimmäinen, ja Netanjahu näytti pitkään siltä, että hänestä voisi tulla jälkimmäinen. Todellisuudessa...
Poliittinen selviytyminen on ollut Netanjahun sisä- ja ulkopolitiikan periaate, sanoo Andreas Krieg. Netanyahun ulkopolitiikka rauhanprosessissa on ollut katastrofi. Uusi Netanjahun kausi ei ole Israelin kansallisen edun mukainen, vaan se palvelee palestiinalaisten etuja, Krieg lisää.