Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen. Vuosi 1958 oli muutoin ratkaisevan tärkeä vuosi Formula 1:lle. Stirling Moss voitti Argentiinan Grand Prix -kilpailun Ferraris- ja Maseratis-mallia vastaan. Hän ajoi keskimoottorista Cooperia, johon osallistui Rob Walkerin yksityinen tiimi, ja jota pyöritti 2-litrainen Coventry-Climax Straight-4. Tämä oli ensimmäinen voitto autoon, jonka moottori oli asennettu kuljettajan taakse Formula 1:ssä. Se oli myös ensimmäinen World Championship GP -voitto yksityiselle kilpailijalle (lukuun ottamatta Indianapolis 500 -kilpailua, jossa kaikki kilpailijat olivat teknisesti yksityisiä kilpailijoita, jotka käyttivät ostettuja aluksia). Seuraava Grand Prix Monacossa
Voitti myös sama Cooper-auto, tällä kertaa Maurice Trintignantin ajama, - joka kohtasi paljon voimakkaamman vastustajan. Pienillä moottoreilla varustetut Cooperit pysyivät ulkopuolisina vuonna 1958, mutta heti kun uusi 2,5-litrainen Coventry-Climax-moottori tuli saataville, pienet brittiläiset autot dominoivat Formula 1:tä. Vuoden 1959 kausi oli käytännössä keskimoottorisen vallankumouksen alku, ja tällä kaudella näki kiihkeä kilpailu australialaisen Jack Brabhamin ja Mossin Cooperin välillä. Getrag-modifioitu Citroën Traction Avant -vaihteisto osoittautui Coopersin Akilleskantapääksi, joten Walker vaihtoi entisen Maseratin insinööri Valerio Colottin valmistamaan vaihteistoon. Erikoiskäyttö osoittautui epäluotettavammaksi kuin tavallinen osa, ja Brabham otti tittelin Mossin kanssa toisena.