Israel Kleiner, joka työskenteli Rockefeller-instituutissa lääketieteellisessä tutkimuksessa vuosina 1915-1919, kertoi vakuuttavista tuloksista, jotka koskivat haiman jauhettujen liuosten vaikutusta verensokeriarvoihin, käyttäen tiukkoja kokeellisia tarkastuksia, jotka "teoreettisesti... tukevat diabeteksen alkuperän sisäisen erittymisen hypoteesia" ja "käytännössä... ehdottivat mahdollista terapeuttista käyttöä". Hän lopetti tämän työn lähdettyään Rockefeller-instituutista vuonna 1919 syistä, joita ei selvästi tiedetä. Romanian tiedemies Nicolae Paulescu, toinen merkittävä henkilö diabeteksen torjunnan tekijän etsinnässä, alkoi kokeilla vuonna 1916 Kleinerin kaltaisen hieman suolaisen haimasolun avulla. Kun Bukarestin taistelu keskeytyi
Hän julkaisi ensimmäiset tulokset ranskaksi vuosina 1920 ja 1921. Hänen uutteensa aiheuttivat selkeän verensokerin ja virtsan sokerin alenemisen koirilla, mutta sillä ei ollut välitöntä vaikutusta hänen ihmispotilailleen (rektaalinjektion kautta), jota ei voitu kaksinkertaistaa pelkästään suolaliuoksen annoksilla. Paulescu otti Romanian patentin ratkaisulleen (jota hän kutsui "pankreeniksi") ja tuotantomenetelmälle, mutta seuraavan vuoden aikana hän ei edistynyt työssään rahoituksen puutteen vuoksi.