Parkes osallistui ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailuun Aintreessä.
Vuonna 1959 ajoi 1,5 litran Fry-Climax Straight-4:ää. Hän ei kuitenkaan päässyt kilpailuun ja palasi sen jälkeen urheiluautoihin, lukuun ottamatta yhtä retkeä Mallory Parkissa vuonna 1962 Bowmaker Cooperilla. Parkes liittyi Ferrarin urheiluautojen menestyksen jälkeen virallisesti Ferrariin vuonna 1963 kehitys- ja vara-ajona, ja seuraavien kausien aikana hänet tunnustettiin johtavaksi urheiluautojen kuljettajana. Kun John Surtees yllättäen jätti Ferrarin vuonna 1966, Parkes ylennettiin Grand Prix -joukkueeseen ja laajennettuna alustalla, joka sopi hänen korkeudelleen, oli välittömästi menestyksekäs, ja hän pääsi toiseksi Ranskan Grand Prix -kilpailussa 1966 Reimsissä. Jack Brabham voitti kilpailun tiimikaverinsa Denny Hulmen kanssa kolmanneksi Brabham Repcosissa. Tämän jälkeen hän kuitenkin vetäytyi kahdesti ennen toista toista sijaa Monzassa, jossa hän otti myös paalin. Parkes voitti kansainvälisen Formula 1 -kilpailun Silverstoneella kolmasosa kierrosta enemmän kuin Brabham huhtikuussa 1967. 52 kierroksen kilpailu oli ensimmäinen Formula 1 -kilpailu Parkesille hänen kotimaassaan. Hän suoritti 152,36 mailin kilpailun 1:19:39.25: ssä keskimääräisellä nopeudella 114,65 km/h.