Täytä seuraava lause: Hän perusti yhdessä Ioan Russu-Șirianu'n kanssa vuonna 1891 kulttuurillisen liiton kaikkien romanien ykseyden puolesta. Hän oli Romanian kansallisen puolueen (PNR) "Tribunist" -siiven jäsen, joka tuki voimakkaasti Transylvanian memorandumin julkaisemista. Erityisesti kirjoituksistaan "Sămănătorulissa" ja "Luceafărulissa" hän liittyi radikaaliin kansallismielisyyteen, joka sopi näiden kahden lehden panromaanismiin. Hän julkaisi "Românismul" ("Romanianism") vuosina 1913-1914, jossa hän erotti panromaanisen näkemyksensä panslavismin ja panssaksiston välillä. Hän oli huomattava antisemitti ja julkaisi vuonna 1913 teoksen "Românii și Ovreii" ("Roomalaiset ja juutalaiset"). Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän puhui yhdessä transsylvaanilaisten Octavian Gogan ja Vasile Lucaciun kanssa puolueettoman Romanian liittymisestä sotaan liittoutuneiden puolella. Bukarestin jälkeen
Kun Saksa valloitettiin Keskusvaltojen toimesta vuonna 1916, hänen löysä puheensa Saksan uhkaavasta tappiosta johti hänen tuomitsemiseensa ja pidätykseensä kesäkuun alussa 1917. Hänet pidettiin aluksi Savenissä, otettiin panttivangiksi ja karkotettiin Bulgariaan Trojaan. Hänen vanhemman veljensä puolestansa esittäneistä rukouksista huolimatta hän vietti yhdeksän kuukautta vankeudessa ennen kuin hänet vapautettiin sodan loppupuolella. Myöhemmin hän palasi lukiojohtajan virkaansa marraskuuhun 1919 asti.