Napolin sotilaallisen vallankumouksen onnistuminen herätti vakavan huolen Pyhän liiton valloista, jotka pelkäsivät, että se voisi levitä muihin italialaisiin valtioihin ja johtaa yleiseen eurooppalaiseen tulipaloon. Itävalta, Preussia ja Venäjä allekirjoittivat Troppaun pöytäkirjan vuonna 1820, vaikka Ferdinandille oli kutsuttu Laibachin kongressille.
(1821) julkaistiin, jossa hän ei pystynyt erottamaan itsensä. Hän oli kahdesti vannonut säilyttävänsä uuden perustuslain, mutta oli tuskin lähtenyt Napolista ennen kuin hän hylkäsi valansa ja julisti kirjeissä, jotka oli osoitettu kaikille Euroopan hallitsijoille, että hänen tekonsa olivat mitättömiä. Metternich sai helposti kuninkaan suostuttamaan itävaltalaisen armeijan marssimaan Napoliin "järjestyksen palauttamiseksi".