McIver syntyi 25. syyskuuta 1826 Society Hillin lähellä Etelä-Carolinassa Alexander McIverin ja Mary Hanford McIverin lapseksi. Hänen isoisoisänsä oli kapteeni William Dewitt. Hän muutti Cherawiin, Etelä-Carolinaan vuonna 1836 perheensä kanssa. Vuonna 1846 hän valmistui South Carolina Collegesta (nykyinen Etelä-Carolinan yliopisto). Hän opiskeli lakia isänsä kanssa yliopiston jälkeen, ja hänet hyväksyttiin harjoittamaan lakia joulukuussa 1847. Hän meni naimisiin Caroline H. Powen kanssa 7. kesäkuuta 1849. Kun McIverin isä kuoli heinäkuussa 1850, kuvernööri Whitemarsh B. Seabrook nimitti McIverin täyttämään isänsä toimikauden osavaltion itäisen piiriin. Valtiakauden lopussa McIver ei pyrkinyt täyteen toimikauteen; kuitenkin seuraaja itse kuoli virassa, ja McIver nimitettiin uudelleen päättämään jäljellä olevan toimikauden. Toisen kauden jälkeen McIver valittiin täyteen kauteen. Hänet valittiin uudelleen virkaan vuoteen 1868, jolloin hänet poistettiin virasta osana jälleenrakennusta. McIver, joka edusti Chesterfieldin piirikuntaa, oli Etelä-Carolinan eripäätöksen allekirjoittaneiden joukossa joulukuussa 1860. Myöhemmin hän palveli kapteenina 4. Etelä-Carolinan ratsuväkirykmentissä ja haavoittui vakavasti Haw's Shopin taistelussa.
Sitten hän palasi lakiasioihin sisällissodan jälkeen. 19. toukokuuta 1877 hänet valittiin Etelä-Carolinan korkeimman oikeuden apulaistuomariksi täyttämään tuomioistuimen päätuomariksi tullut tuomari Ammiel J. Willardin jäljellä oleva toimikausi. Yleiskokous valitsi McIverin yksimielisesti täyteen toimikauteen joulukuussa 1879. Hän palveli tuossa asemassa kunnes hänet valittiin ja vannoi välittömästi päätuomariksi 1. joulukuuta 1891, korvaen päätuomari William D. Simpsonin.