Hänen nimityksensä ulkoministeriöön presidentti Manuel Ávila Camachon toimesta merkitsi vallankumouksen jälkeisen
Pohjoisen poliitikkojen hallinta. Hän antoi Miguel Alemán Valdésin (sisäasiainministeri) kanssa Meksikolle "edistyksellisimmän ulkopolitiikan ja järjestyksellisimmän sisäisen hallinnon maan historiassa". Vuoteen 1941 mennessä hän oli onnistuneesti ratkaissut kaikki ulkomaiset vaateet hallitusta vastaan, jotka johtuivat Cárdenas-aikakauden pakkolunastuksista. Hän neuvotteli suotuisasta taloudellisesta sopimuksesta, asetti peson suhteessa Yhdysvaltain dollariin ja hankki Yhdysvaltojen vienti- ja tuontipankilta teollisuuden kehittämiseen tarkoitettuja lainoja.