Kirjoita jatko-osa tästä kappaleesta - sen itsenäistymisen jälkeen
Vuonna 1971 Bangladeshissa tapahtui sarja sotilasvallankaappauksia, jotka alkoivat presidentti Sheikh Mujibur Rahmanin murhasta 15. elokuuta 1975 armeijan upseerien ryhmällä, joka asetti Khondaker Mostaq Ahmedin presidentiksi. Khondaker Mostaqin hallinto kukistettiin 3. marraskuuta samana vuonna mujibin kannattavien upseerien johdolla, joita olivat prikaatikomentaja Khaled Mosharraf ja eversti Shafat Jamil. Marraskuun 7. päivän vallankaappaus toi armeijan päällikön kenraalimajuri Ziaur Rahmanin valtaan. Vuonna 1977 Ziaur Rahman nousi presidentiksi ja luovutti armeijan päällikön viran kenraaliluutnantti Hussain Muhammad Ershadille. Zia perusti Bangladeshin kansallispuolueen (BNP) ja pyrki palauttamaan demokratian Bangladeshissa, mutta vuonna 1981 hänet murhasi joukko armeijan upseereita majuri kenraali Abul Manzoorin johdolla. Vaikka oli pelättävää, että armeija ottaisi vallan uudelleen, armeijan päällikkö Ershad pysyi uskollisena Ziaur Rahmanin siviili-seuraajalle, varapresidentti Justice Abdus Sattarille ja murski Manzoorin johtaman vallankaappausyrityksen. Sattarista tuli BNP:n presidenttiehdokas vuoden 1982 vaaleissa, jotka hän voitti.