Villarrealin romaani "Pocho" (1959) on yksi ensimmäisistä Chicano-romaaneista ja ensimmäinen, joka sai laajan tunnustuksen. Pochoa on kutsuttu "perustavaksi siirtymäkaudeksi 'Mexican American' ja 'Chicano' -kirjallisuuden välillä", sekä sen vahvuuksien vuoksi romaanina että sen käytön vuoksi latino-kirjallisuuden uudelleenlöytyksessä ja palauttamisessa 1970-luvulla. Romaani kertoo Richard Rubion lapsuudesta, jonka isä Juan Manuel lähti Meksikosta vallankumouksen jälkeen.
- Vuoden 1910 Exodus. Ensimmäisen sukupolven amerikkalaisena Richard kamppailee vanhempiensa ristiriitaisten arvojen kanssa: isänsä meksikolaisen kunnian, perinteen, ylpeyden ja maskuliinisuuden tunteen ja amerikkalaisen näkemyksen perheestä ja naisten rooleista, joita hänen äitinsä ja erityisesti hänen sisarensa omaksuvat. Richardin isä haaveilee perheensä palaamisesta Meksikoon, mutta olosuhteet ja valinnat pitävät hänet Yhdysvalloissa. Samoin Richard pärjää hyvin koulussa ja haluaa mennä yliopistoon kirjailijaksi, mutta hänen täytyy tulla talon mieheksi isänsä lähdettyä perheestä; Richard itse kuitenkin jättää perheen liittyäksensä laivastoon Pearl Harburin jälkeen. Tutkija Francisco A. Lomelín mukaan romaani väittää, "että meksikolaisperäisten ihmisillä on oikeutettu paikka, jota he voivat vaatia omakseen, joka on sekä meksikolainen että angloamerikkalainen, jota chicanos syntetisoivat eriasteisesti [ja] korostaa ensimmäistä kertaa valtavirran amerikkalaisessa kirjallisuusnäyttämössä espanjalaisia hahmoja monimutkaisina ja moniulotteisina, joilla on syvyys ja uskottavuus yksilöllisistä puutteistaan huolimatta".