Täytä seuraava lause: Prycen varjojoukkueeseen kuuluva Jean-Pierre Jarier ylitti hänet vuoden 1975 kauden alussa, sillä ranskalaisella kuljettajalla oli uusi varjo DN5-auto, kun taas Pryce oli vanhemmassa DN3-autossa. Vasta kolmannella kierroksella Pryce pystyi käyttämään DN5:ää. Joukkueen neljäs kilpailu kaudella oli ei-mestaruuskilpailu, joka pidettiin Brands Hatchissa. Pryce pääsi paikalle pole positionin jälkeen, ja huonoa aloitusta seurauksena hän ohitti Peterson ja Jacky Ickxin ennen kuin sulki kahdeksan sekunnin eron kilpailun johtajasta Jody Scheckteristä, jonka moottori hajosi, kun Pryce ahdisteli häntä, jolloin Pryceista tuli ensimmäinen walesilainen, joka voitti Formula 1 -kilpailun. Pryce näytti muita lupaavia merkkejä kauden aikana.
Monaco ja Silverstone, jossa hän pääsi ensimmäiselle riville, jälkimmäinen pole position. Pryce saavutti myös ensimmäisen maailmanmestaruuspalkintoonsa äärimmäisen märissä olosuhteissa ja pääsi pisteisiin neljä kertaa. Korkein niistä tuli Saksassa, jossa hän sijoittui neljänneksi, vaikka hän juoksi Carlos Reutemannin jälkeen toisena, polttoainetta oli vuotanut DN5: n ohjaamoon viimeisten kierrosten aikana Nürburgringillä, "polttaen hänen ihonsa ja melkein sokeuttaen hänet savulla". Walislantilainen sai myöhemmin "Prix Rouge et Blanc Jo Siffert -palkinnon", joka on nimetty sveitsiläisen Formula 1 -kuljettajan mukaan, tästä saavutuksesta.