Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - Suihku on geologisesti suhteellisen nuori ominaisuus, ja viime vuosisatoina se on ulottunut länteen ja maihin vuorovesi- ja myrskytoiminnan kautta. Tämän kasvun uskotaan tehostaneen viime vuosisatoina tämän rannikon varrella sijaitsevien suolasuojen uudistaminen, joka poisti luonnon esteen, joka estäisi vyöhiilen liikkumista. Yksittäisen myrskyn siirtämä vyöhyke voi olla "huomattava"; syljää on joskus rikottu ja siitä on tullut jonkin aikaa saari, ja tämä voi tapahtua uudelleen. Snitterleyn (nykyinen Blakeney) kylän pohjoisin osa katosi mereen varhaisessa keskiajalla, luultavasti myrskyn vuoksi. Viimeisten kahden sadan vuoden aikana kartat ovat olleet riittävän tarkkoja, jotta Blakeneyn kappelien raunioista merelle ulottuva etäisyys voidaan mitata. Vuoden 1817 400 metristä oli tullut 320 metriä vuonna 1835, 275 metriä vuonna 1907 ja 195 metriä 1900-luvun loppuun mennessä. Se liikkuu kohti mantereen noin 1 m vuodessa; ja useita entisiä kohotettuja saaria tai "silmiä" on jo kadonnut, ensin peitetty etenevällä vyöhykeellä ja sitten kadonnut mereen. Suuri tulva vuonna 1953
Vain korkeimmat dyynit pysyivät vedenpinnalla. Hiekkaa huuhtoutui suolasuolle, ja sen äärimmäinen kärki rikkoutui, mutta kuten muissakin rannikon puhtaasti luonnollisissa osissa, kuten Scolt Headin saarella, pysyviä vahinkoja ei tapahtunut paljoa.