Václav Havel kasvoi seurakunnassa, joka piti yllä Tšekkoslovakian itsenäistä kulttuuria, uhmaaen tuolloin vallitsevaa kommunistista hallintoa. Korkeakoulutuksen ulkopuolella hän teki nimensä 1960-luvulla satiirisilla näytelmillä, jotka edistivät Prahan kevään älyllistä ilmapiiriä. Neuvostoliiton hyökkäyksen jälkeisessä normalisointijaksossa
Hän teki alhaisia töitä, kun hänen teoksensa julkaistiin samizdatissa. Hän oli yksi ensimmäisistä kolmesta Charter 77 -järjestön edustajasta ja epäoikeudenmukaisesti syytettyjen puolustuskomitean jäsen. Hänet tuomittiin neljään ja puoleen vuoteen pakkotyöhön, minkä seurauksena hänen terveytensä romahti. Vapautumisensa jälkeen vuonna 1983 hän jatkoi oppositioliikkeen johtavana jäsenenä, jonka huipentuma oli vuoden 1989 samettinen vallankumous. Hänet valittiin vapaan Tšekkoslovakian ja myöhemmin Tšekin tasavallan ensimmäiseksi presidentiksi.