Kirjoita jatko-osa tälle kappaleelle - Skopje alkoi toipua vuosikymmenien ajan kestäneestä rappeutumisesta 1850. Tuohon aikaan kaupunki koki hitaan mutta vakaan väestönkasvun, joka johtui pääasiassa slaavisten makedonialaisten maaseudun pakenemisesta. Sitä vauhditti myös muslimien pakeneminen Serbiasta ja Bulgariasta, jotka olivat tuolloin saamassa itsemääräämisoikeutta ja itsenäisyyttä valtakunnasta. Tansimat-uudistusten aikana valtakunnassa syntyi nationalismi, ja vuonna 1870 perustettiin uusi bulgarialainen kirkko ja sen erillinen hiippakunta perustettiin etnisen identiteetin eikä uskonnollisten periaatteiden perusteella. Skopjen piispakunnan slaavilainen väestö äänesti vuonna 1874 ylivoimaisesti, 91%:lla, liittymisen puolesta Exarchate ja tuli osaksi Bulgarian Millet. Taloudellinen kasvu mahdollistettiin Skopje-Salonikin rautatien rakentamisella vuonna 1873. Rautatieasema rakennettiin Vardarin eteläpuolelle, ja tämä auttoi siirtämään taloudellista toimintaa joen toiselle puolelle, joka ei ollut koskaan aiemmin kaupungistunut. Maaseudulta lähtemisen vuoksi kristittyjen osuus kaupungin väestöstä kasvoi. Jotkut uusista tulijoista tulivat osaksi paikallista eliittiä ja auttoivat levittämään nationalistisia ajatuksia. Skopje oli yksi sisäisen makedonialaisen vallankumouksellisen järjestön viidestä pääkeskuksesta, kun se järjesti Ilindenin kansannousun vuonna 1903.
- Mitä? Sen vallankumouksellinen verkosto Skopjen alueella ei ollut hyvin kehittynyt, ja aseiden puute oli vakava ongelma. Kapinan alussa kapinallisten joukot karkottivat sotilasjunan. He hyökkäsivät 3. ja 5. elokuuta Vardar-joen sillan vartioivaan osmanien yksikköön ja taistelivat "Pyhän Jovanin" luostarissa. Seuraavien päivien aikana useita Bashibozukeja ajoi bändin takaa ja se muutti Bulgariaan.