Vuonna 1918 OHL käynnisti sarjan massiivisia hyökkäyksiä voittaakseen. Jokainen hyökkäys alkoi hurrikaani-artilleripommituksella. Bauer kokoontui aseisiin, jotka olivat eversti Bruchmüllerin komennossa. He murtautuivat toistuvasti brittiläisten ja ranskalaisten linjojen läpi. Neljän kuukauden onnistuneen hyökkäyksen jälkeen ranskalaisiin Marnen varrella.
Heidän oikean siipensä, joka oli suunnattu Pariisiin, murskattiin 17. heinäkuuta 1918 voimakkaalla ranskalais-amerikkalaisella hyökkäyksellä, jota johtivat joukko säiliöitä. Bauer tajusi, että sota oli hävinnyt ja että "kunnioitettavasti" se pitäisi lopettaa. Hän ilmoitti ystävilleen. Bauer ja kruununprinssi olivat samaa mieltä siitä, että Saksa tarvitsi diktaattorin. He valitsivat Ludendorffin. Heidän väärinkäsityksensä maan poliittisesta tilanteesta paljastui, kun Ludendorff erotettiin 25. lokakuuta. Häntä halveksittiin niin paljon, että hän pakeni maasta turvallisuutensa vuoksi. Varakansleri Friedrich von Payer, joka oli myös hallituksen ainoa jäsen "Reichstagissa", kritisoi Baueria hänen ei-sotilaallisesta poliittisesta sekaantumisestaan. Bauer otti tämän kunnianosoituksen arvokkaasta työstään, mutta hän jäi eläkkeelle 31. lokakuuta 1918, muutama kuukausi ylennyksen jälkeen everstikseksi. Eräs sodan läheinen tutkija kuvaili Baueria seuraavasti: "Tässä miehessä on outo sekoitus voimaa ja heikkoutta, laskelmointia ja hylkäämistä, älykkyyttä ja epäloogisuutta".