Täytä seuraava lause: Nicolau syntyi Bukarestissa vuonna 1889. Pyhän Savan lukion opiskelijana hän ystävystyi Constantin Titel Petrescun ja Mihail Cruceanun kanssa, joista kumpikin tuli myöhemmin tunnetuksi sosialistisina militanteina. Keskiasteen koulutuksen jälkeen Nicolau opiskeli lakimiehenä, sai tutkinnon paikallisesta yliopistosta, jatko-opintoja Pariisissa, ennen kuin hänet hyväksyttiin Bukarestin asianajajakunnalle. Hänen ensimmäinen yhteytensä Romanian sosialistiseen liikkeeseen, joka oli tuolloin edelleen epäjärjestyksessä, tuli hänen jäsenyydestään Bukarestin sosialististen opiskelijoiden tutkimuspiiriin vuosien 1908 ja 1909 välillä. Pian sen jälkeen, kun hän alkoi kirjoittaa "România Muncitoare" -lehdelle, joka oli sosialistien päälehti. Yksi hänen ensimmäisistä merkittävistä panoksistaan oli hänen kirjeenvaihtonsa Italiasta, jossa hän arvosteli paikallisen sosialistisen puolueen uudistusmielistä asennetta. Vuonna 1911 "România Muncitoare" julkaisi Nicolaun antimilitaristisen manifestin "Vapaaehtoisille". Armeijan panoksen muistuttamalla
Vuoden 1907 maanviljelijöiden kapina, esitteessä kehotettiin uusia värväytyneitä valitsemaan erilainen polku ja kieltäytymään tukemasta hallituksen tukahduttamista työläisten ja maanviljelijöiden vaatimuksiin. Tämän seurauksena hänet tuomittiin toukokuussa 1912 Ilfovin piirikunnan tuomioistuimessa, jossa hän vahvisti manifestissa ilmaistut ajatukset. Häntä puolusti sosialisti Mihail Gh. Bujor, Toma Dragu ja Titel Petrescu, ja sosialistinen sympatisoija Constantin Mille, Nicolau lopulta vapautettiin valamiehistön. Kesäkuussa 1912 hän edusti Bukarestin sosialistista klubia Romanian sosiaalidemokraattisen puolueen (PSDR) viidennessä kongressissa yhdessä Constantin Dobrogeanu Gherean, Ecaterina Arboren ja muiden kanssa, ja hänet valittiin puolueen kustantajan komitean jäseneksi. Viranomaisten ahdistelun välttämiseksi Nicolau päätti lähteä Romaniasta Pariisiin, jossa hän jatkoi oikeustieteen opintojaan Sorbonnessa ja liittyi Työläisten kansainvälisen Ranskan osastoon.