Täytä seuraava lause: Paljon myöhemmin, 1980-luvulla, lahjakas pelaajien sukupolvi herätti klubin hengen. He nostivat sen takaisin ranskalaisen rugbyn huipulle esiintymisensä ansiosta kentällä, mutta he halusivat myös tuoda hauskuuden takaisin peliin, viedä rugbyn pois sen pariisilaisesta nimettömyydestä. He tekivät sen yhdistämällä vakavaa jalkapalloa, huumoria ja itsepilkkaa. Heidän kuuluisat temppunsa keksivät klubin selkäpuolet (mukaan lukien Ranskan lentäjä Franck Mesnel ja Ranskan siipipaikka Jean-Baptiste Lafond), jotka kerran pelasivat Bayonnessa beretteillä päässään kunnianosoituksena Baskimaan klubin Aviron Bayonnaisin hyökkäyspelin perinteelle (11. tammikuuta 1987). He pelasivat muita otteluita mustalla meikillä 10. huhtikuuta 1988 Stade Toulousainilla, hiukset värjättiin keltaiseksi, kaljuhatut (26. helmikuuta 1989 Béziersia vastaan), peruukit ja jopa pukeutuneet pelot-pelaajiksi (valkoiset paidat, mustat takit ja beretit taas) maaliskuussa 1990 Biarritz Olympique. Huhtikuussa 1989 he käyttivät pitkiä, puna-valkoisia raideja, - juhliakseen sans-culotteja, jotka ottivat Bastillen.
14. heinäkuuta 1789. Heillä oli pitkät valkoiset housut, jotta he näyttäisivät vanhoilta pelaajilta Ranskan mestaruuskilpailun puolifinaalissa 26. huhtikuuta 1987 ja voittivat. Heidän paras pila oli kuitenkin seuraavassa pelissä: he pelasivat vuoden 1987 finaalin Toulonia vastaan vaaleanpunaisella lipsaalla (2. toukokuuta). Juuri ennen aloitusta Lafond lahjoitti Ranskan presidentti François Mitterrandille, joka oli aina mukana kansallisessa finaalissa, yhden niistä solmiosta. He hävisivät sen ottelun, mutta pelasivat vuoden 1990 finaalin samoilla nauhoilla. Puolivälin aikana he joivat samppanjaa kentällä toipumaan ensimmäisen puoliskon ponnisteluista ja voittivat klubin viimeisen huippuluokan mestaruuden neljännesvuosisadalle.