Englannin säännöllinen armeija pelkäsi, että aseistettuina mustat miehet aloittaisivat orjuuden kapinoita. Yrittäessään tyynnyttää etelän istuttajia britit käyttivät afrikkalaisia amerikkalaisia työläisinä, ammattitaitoisina työntekijöinä, rahankerääjinä ja vakoojina. Lord Dunmore, Virginian kuninkaallinen kuvernööri, oli päättänyt säilyttää brittiläisen vallan eteläisissä siirtomaissa ja lupasi vapauttaa ne kapinallisten omistajien orjat, jotka taistelivat hänen puolestaan. 7. marraskuuta 1775 hän julkaisi julistuksen: "Tällä julistan edelleen vapaiksi kaikki neekerit tai muut (kapinallisten) asettamat palvelijat, jotka kykenevät ja ovat halukkaita kantamaan aseita ja liittymään Hänen Majesteettinsa joukkoihin". Joulukuuhun 1775 mennessä brittiläisessä armeijassa oli 300 orjaa, jotka olivat pukeutuneet sotilaalliseen univormuun. Univormun rintaan oli ommeltu kirjoitus "Vapaus orjille". Nämä orjuutetut miehet nimettiin "Lordi Dunmoren etiopialaiseksi rykmenttiksi". Ainoastaan muutama musta mies, kuten Seymour Burr, palveli brittiläisessä armeijassa, kun taistelu keskittyi pohjoiseen. Vasta sodan viimeisinä kuukausina, kun työvoima oli vähissä, lojaalit käyttivät mustia miehiä taistelemaan Britannian puolella etelässä. Savannahissa, Georgiassa, Augustassa ja Charlestonissa, Etelä-Carolinassa, kun patriottien joukot uhkasivat, britit täyttivät joukkojensa aukot afrikkalaisamerikkalaisilla. Lokakuussa 1779 noin 200 mustaa lojaalia sotilasta auttoi brittiläisiä puolustamaan menestyksekkäästi Savannaa
Ranskan ja kapinallisten yhteiseen hyökkäykseen.