IMRO oli "valtio valtiossa" alueella 1920-luvulla ja käytti sitä hyökkäysten aloittamiseen Serbian ja Kreikan Makedonian osissa. Siihen mennessä IMRO:sta oli tullut oikeistolainen bulgarialainen ultranationalistinen järjestö. IMRO:n tilastojen mukaan 1920-luvulla Jugoslavian (Vardar) Makedonian alueella toimi 53 chetaa (aseistettua bändiä), joista 36 tunkeutui Bulgariasta, 12 oli paikallisia ja 5 Albanian kautta. Kreikan (Egeanmeren) Makedonian alueella toimi 24 chetaa ja 10 paikallista tiedusteluryhmää. Jugoslavia ja Kreikka tukahduttivat tuhansia paikallisia slaavo-kielellisiä makedonialaisia epäiltyinä yhteyksistä vallankumoukselliseen liikkeeseen. Pirin-Makedonian väestö oli organisoitunut joukkoihinsa. Tämä miliisi oli ainoa joukko, joka vastusti Kreikan armeijaa, kun kenraali Pangalos aloitti sotilaallisen kampanjan Petrichin piirikuntaa vastaan vuonna 1925, jota spekulatiivisesti kutsuttiin kulkukoiran sodaksi. IMRO:n jatkuvat veljesmurhat ja salamurhat ulkomailla provosoivat eräitä bulgarialaisia sotilaita 19. toukokuuta 1934 tapahtuneen vallankaappauksen jälkeen
Hallita ja murtaa järjestön valta. Samaan aikaan vasemmisto muodosti myöhemmin uuden järjestön, joka perustui jakautuneen Makedonian itsenäisyyden ja yhdentymisen periaatteisiin. Uusi organisaatio, joka oli Ivan Mihailovin IMRO:n vastustaja, kutsuttiin nimellä IMRO (United). Se perustettiin Wienissä vuonna 1925. Sillä ei kuitenkaan ollut todellista kansan tukea, ja se pysyi aktiivisena vuoteen 1936 saakka. Sitä rahoitti Komintern ja Balkanin kommunistien liitto ja se oli läheisesti sidoksissa niihin. Vuonna 1934 Komintern hyväksyi päätöslauselman makedonialaisen kansakunnan tunnustamisesta ja vahvisti Balkanin kommunistisen liiton hankkeen Balkanin liittotasavallan perustamisesta, mukaan lukien Makedonia.