Täytä seuraava lause: Steinitz lähetettiin edustamaan Itävaltaa
Lontoon shakkiottelu 1862. Hän sijoittui kuudenneksi, mutta hänen voittonsa Augustus Mongredienia vastaan sai turnauksen loistopalkinnon. Hän haastoi heti viidenneksi sijoituneen kilpailijan, vahvan veteraanin italialaisen mestari Serafino Duboisin otteluun, jonka Steinitz voitti (viisi voittoa, yksi tasapeli, kolme tappiota). Tämä rohkaisi häntä kääntymään ammattilaiseksi, ja hän asettui asumaan Lontooseen. Vuonna 1862 Steinitz voitti Joseph Henry Blackburnen kanssa, joka oli ollut maailman kymmenen parhaan joukossa 20 vuotta, mutta joka oli alkanut pelata shakkia vasta kaksi vuotta aiemmin. Steinitz voitti sitten joitakin johtavista Yhdistyneen kuningaskunnan pelaajista otteluissa: Frederic Deacon ja edellä mainittu Mongredien vuonna 1863, jota seurasi Valentine Green vuonna 1864. Tämä nousu rankingissa oli hintansa: maaliskuussa 1863 Steinitz pyysi anteeksi kirjeessä Ignác Kolischille, koska hän ei maksanut lainaa, koska kun Steinitz oli voittanut Blackburnen, Daniel Harrwitz oli "ottanut haltuunsa" kaikki Steinitz'in asiakkaat Lontoon shakkiklubilla, jotka olivat olleet Steinitzin pääasiallinen tulonlähde.