Ottomaani-turkkilaiset tekivät 1870-luvulla sarjan väkivaltaisia verilöylyjä etnisesti assyrialaisia ja armenialaisia kristittyjä vastaan. Nämä tapot, jotka johtivat yli kymmenentuhannen kuoleman, tunnettiin hamidianien verilöylyinä. Persian kurdien siirtyminen itärajan varrelle oli ensimmäinen voimakas toimi assyyrialaisen kotimaan väestörakenteen muuttamisessa. Kurdit pysyivät uskollisina ottomaaneille niin kauan kuin he nauttivat vallasta ja suuruudesta. Ottomaani-turkkilaiset tekivät laajamittaisen kansanmurhan ja etnisen puhdistuksen muinaisten ja alkuperäiskansojen, kreikkalaisten, armenialaisten, assyrialaisten ja maroniittien kristittyjen asukkaiden Anatolian, Pohjois-Länsi-Iranin, Pohjois-Irakin ja Pohjois-Syyrian reunoilla ja Libanonin vuorella ensimmäisen maailmansodan aikana ja välittömästi sen jälkeen, mikä johti yli 3 miljoonan kuolemaan 6 miljoonan kristityn keskuudessa, jotka asuivat Osmanien valtakunnassa vuonna 1914 26 miljoonasta asukkaasta ja laajamittaisiin karkotuksiin armenialaisten kansanmurhaan, assyrialaisten kansanmurhaan, kreikkalaisten kansanmurhaan
ja suuri nälänhätä Libanonin vuorella.