Ewell komensi Jacksonin pienen armeijan divisioonaa Laakso-kampanjan aikana, - voittaen henkilökohtaisesti useita taisteluita majuri Gensin suurempia liittoarmeijaansa vastaan. Nathaniel P. Banks, John C. Frémont ja James Shields Front Royalin taistelussa ja
Ensimmäinen Winchesterin taistelu, Cross Keysin taistelu ja Port Republicin taistelu. Jacksonin armeija kutsuttiin takaisin Richmondiin liittymään Robert E. Leen joukkoihin kaupungin suojelemiseksi kenraalimajuri George B. McClellanin Potomacin armeijaa vastaan. Ewell taisteli näkyvästi Gaines' Millissä ja näki suhteellisen kevyitä taisteluita Malvern Hillissä. Kun Lee torjui liittoarmeijan seitsemän päivän taistelussa, liiton kenraalimajuri John Popen Virginian armeija uhkasi hyökätä pohjoisesta, joten Jackson lähetettiin pysäyttämään hänet. Ewell voitti Banksin jälleen Cedar Mountainin taistelussa 9. elokuuta ja palattuaan vanhaan Manassasin taistelukentälle hän johti divisioonansa toimintaan Brawnerin maatilalla 28. elokuuta. Ewellin oikea jalka murskattiin, ja hän makasi maassa useita tunteja ennen kuin hänet löydettiin ja vietiin. Jalka amputoitiin polven alapuolelta, ja Ewellin toipuminen kesti kuukausia. Vaikka hän sai puisen jalkan, jalkapohjan epäsäännöllinen muoto teki sen sopivaksi. Joulupäivänä Ewell liukastui ja putosi Richmondissa, mikä pahensi hänen vammaansa entisestään.