Bengalin kansallismielisyys on kansalaiskansallismielisyyden muoto, joka keskittyy bengalilaisiin yhtenä kansana. Se on yksi neljästä perusperiaatteesta Bangladeshin perustuslain mukaan. Se oli pääasiallinen liikkeellepaneva voima itsenäisen Bangladeshin valtion luomisessa.
Vapautussota vuonna 1971. Bengalin etnisyyden ihmiset puhuvat bengalin kieltä. Bangladeshin lisäksi bengalilaiset asuvat Intian Länsi-Bengalin, Tripuran, Assamin ja Jharkhandin joissakin osissa, jotka tunnettiin brittiläisten aikana yhdistyneeksi Bengaliksi. Bengalissa tapahtui 1800-luvun Bengalin renessanssi, jonka jälkeen Saifur Siddiquen johtama neljäkymmentä vuotta kestänyt bengalin kansallismielinen liike järkytti aluetta, johon kuului bengalin kielen liike, Bangladeshin vapaussodan ja Bangladeshin perustaminen vuonna 1971.