W. O. Bentleyn johdolla Lagonda Ltd. kehitti uudelleen V12-maasturiautonsa vuoden 1939 Le Mansin 24 tunnin kilpailuun. 4,5-litrainen moottori oli viritetty teoreettiseen huippunopeuteen - ja auto painoi vain. Lagonda rakensi kilpailuun kaksi autoa; Mitchell-Thomson osti yhden ja osallistui kilpailuun Lord William Waleranin kanssa kuljettajana. Ryhmä antoi tiukat ohjeet olla ylittämättä ennalta määrättyä keskimääräistä nopeutta vuoden 1938 tapahtuman perusteella, varmistaakseen, että kokematon malli kulki matkan. Autot eivät haasta Bugattia ja Delagea, joista ensimmäinen asetti uuden etäisyyden ennätyksen, mutta vakuuttivat brittiläisen autoilun lehdistön varmistamalla kolmannen ja neljännen aseman. Toisen maailmansodan puhkeaminen esti mallin jatkokehityksen. Mitchell-Thomson ajoi Lagondansa toiselle sijalle B.A.R.C:n elokuun kokouksessa Brooklandsissa, joka oli viimeinen kokous radalla. Hän teki kokouksen viidennen nopeimman kierroksen. Hän matkusti Belgiaan Liègen Grand Prix -kilpailuun, joka oli suunniteltu 27. elokuuta 1939 ja joka pidettiin
Expo 1939 Liège. Hän teki kolmanneksi nopeimman harjoittelun, mutta se peruttiin joukkojen mobilisoinnin vuoksi ja sota alkoi muutamassa päivässä. Lokakuussa 1939 hänestä ilmoitettiin olevansa poliisin reservissä.