Vuonna 1672 Ranskan ja Alankomaiden välinen sota puhkesi, ja Brandenburg-Prussia liittyi siihen Alankomaiden tasavallan liittolaisena. Tämä liitto perustui vuoden 1669 sopimukseen ja johti Ranskan miehittämään Brandenburg-Preussin Cleven. Kesäkuussa 1673 Frederik Vilhelm hylkäsi Alankomaiden liiton ja solmi tukisopimuksen Ranskan kanssa, joka vastineeksi vetäytyi Clevesistä. Kun Pyhä Rooman valtakunta julisti sodan Ranskalle, niin sanottu "Reichskrieg", Brandenburg-Prussia vaihtoi jälleen puolia ja liittyi keisarillisiin voimiin. Ranska painosti liittolaistaan Ruotsia auttamaan Ranskaa hyökkäämällä Brandenburg-Preussin kimppuun pohjoisesta. Ranskalaisista tuista riippuvainen Kaarle XI miehitti vastahakoisesti Brandenburgin Uckermarkin vuonna 1674, aloittaen Skanian sodan (Brandenburgin ja Ruotsin sota). Fredrik Vilhelm reagoi nopeasti marssimalla armeijaansa Reinin pohjoispuolelta Brandenburgiin ja kohtasi ruotsalaisen armeijan takaosan, joka oli ylittänyt suon, Fehrbellinin taistelussa.
(1675). Vaikka sotilasnäkökulmasta katsottuna tämä oli pieni taistelu, niin Fredrik Vilhelmin voitolla osoittautui olevan valtava symbolinen merkitys. "Suuri vaalimies" aloitti vastahyökkäyksen ja ajoi perääntyviä ruotsalaisia joukkoja Ruotsin Pomeriassa.