Guerrero aloitti kilpailun Formula 1:ssä vuonna 1982 Ensign Racingille, aloittaen kauden numero 14 Café de Colombia / Moda Caribu Ensign N180B-Ford Cosworth DFV: llä kauden avajaisissa Etelä-Afrikan Grand Prix. Hän ei päässyt kilpailuun, koska Guerreron F2-joukkue Maurer Motorsport ja sen pomo Willy Maurer jättivät ennakkoratkaisupyynnön Ensign-joukkuejohtajalle Morris Nunnille, minkä seurauksena Guerrero vetäytyi kilpailusta. Eräässä virallisessa lehdistötiedotteessa Nunn sanoi, että Guerrero oli "fyysisesti ja henkisesti epäsopivassa kunnossa ajamaan autoa". Guerrero palasi seuraavaan kilpailuun, Brasilian Grand Prix -kilpailuun uudella Ensign N181:llä. Hän epäonnistui jälleen kilpailuun. Guerrero pääsi kolmanteen kilpailuun, Yhdysvaltojen Grand Prix West -kilpailuun, aloittaen 19. sijasta ja lopettamalla 15. sijasta, kun hän oli törmännyt 27 kierrosta kilpailuun. Ensign ei osallistunut San Marinon Grand Prix -kilpailuun FISA-FOCA-sodan vuoksi, ja Guerrero ei päässyt Belgian Grand Prix -kilpailuun. Monacon Grand Prixissä
Ensignin renkaiden toimittaja Avon vetäytyi Formula 1:stä, ja se jätti joukkueen väsymättömäksi. Joukkue sai käytettäväksi joitakin vanhoja renkaita, mutta Guerrero ei päässyt kilpailuun. Michelin aloitti renkaiden toimittamisen joukkueelle sen jälkeen, kun Monaco ja Guerrero pääsivät Michelinin ensimmäiseen kilpailuun joukkueelle, Detroitin Grand Prix -kilpailuun, aloittaen kunnioitettavalta 11. sijalta. Kilpailussa Guerrero joutui onnettomuuteen kuuden kierroksen päästä kilpailuun, ja hänelle myönnettiin 19. sijalla. Sen jälkeen Guerrero epäonnistui vain Alankomaiden Grand Prix -kilpailussa ja Ranskan Grand Prix -kilpailussa. Guerrero saavutti vuoden 1982 (ja koko Formula 1 -uransa) parhaan lopputuloksensa Saksan Grand Prix -kilpailussa 8. sijalla. Kauden päättyvässä Caesars Palace Grand Prix -kilpailussa Guerrero sijoittui 15. sijalle. Auton moottori räjähti lämmityksessä - ja Guerrero jäi pois kilpailusta. Guerrero ei ollut mestaruuslistalla, koska hän ei ollut saanut pisteitä.