Venetsian ja Genovan väliset kaupalliset ristiriidat johtivat vuonna 1256 uudeseen sisällissotaan, joka tunnetaan nimellä Saint Sabasin sota. Venetsialaisia kannattavan Bohemond VI:n ja hänen genovalaisten vasalliensa, embriacien, välinen konflikti toi sodan Tripoliseen ja Antiokiaan. Vuonna 1258 Hulagu, Suuren khan Möngken nuorempi veli, ryösti Bagdadin ja lopetti Abbasidien kalifaatin. Kaksi vuotta myöhemmin Hethum I Kilikiasta ja Bohemond VI yhdistivät voimansa mongolien kanssa Aleppon saastuttamisessa, kun Bohemond sytytti sen moskeijan tuleen, ja Pohjois-Syyrian valloituksessa. Mongolit vapauttivat kristityt heidän asemastaan, ja paikallinen kristitty väestö teki yhteistyötä valloittajien kanssa. Jerusalem pysyi puolueettomana, kun Egyptin mamlukit siirtyivät kohtaamaan mongoleja Hulagun jälkeen, ja suuri osa hänen voimistaan siirtyi itään Möngken kuoleman jälkeen käsittelemään mongolien perimysjärjestystä. Mamlukit kukistivat Ain Jalutin taistelussa vähentyneen mongolien armeijan
- Mitä? Palattuaan he tappoivat mamelukkien sulttaanin Qutuzin ja korvasivat hänet kenraali Baibarsilla. Baibars elvytti Saladinin valtakunnan yhdistäen Egyptin ja Syyrian ja piti Hulagun vallassa liittoutumalla kultaisen hordan mongolien kanssa. Hän uudisti Egyptin hallintoa ja antoi vallan eliitille. Frankeilla ei ollut sotilaallista kykyä vastustaa tätä uutta uhkaa. Antiokiassa oli asennettu mongolisten varuskunta, ja yksittäiset frankkien paronit solmivat erilliset aselevot Baibarien kanssa. Hän oli päättänyt valloittaa ristiretkeläiset. Hän valloitti Kesareaan ja Arsufin vuonna 1265 ja Safedin vuonna 1266 ja ryösti Antiokian vuonna 1268. Jaffa antautui ja Baibers heikensi sotilaallisia järjestyksiä valtaamalla Krak des Chevaliersin ja Montfortin linnoitukset ennen kuin hän palautti huomionsa Ilkhanatin mongolille loppuelämänsä ajan. Frankeja ja kristittyjä teurastettiin säännöllisesti mamelukkien valloituksen jälkeen.