Idea uhrata sotilaan, jolla on...b5 ja...a6, on melko vanha. Karel Opočenský sovelsi ajatusta muun muassa Gideon Ståhlbergiin Poděbradyissä vuonna 1936, Paul Keresin Pärnussa vuonna 1937, Erich Eliskasesin Prahassa vuonna 1937 ja Theo van Scheltingaa
Buenos Airesin shakkiolympialaiset 1939. Myöhemmin huomiota kiinnitti Mark Taimanovin ja David Bronsteinin ottelu Kandidaattiturnauksessa Zürichissä 1953. Useimmat näistä peleistä alkoivat kuninkaan intialaisena, ja mustat pelasivat vasta myöhemmin...c5 ja...b5. Mahdollisesti ensimmäinen peli, jossa käytettiin nykyään vakiona olevaa 1.d4 Nf6 2.c4 c5 3.d5 b5 oli Thorvaldsson <unk> Vaitonis, Münchenin olympialaiset 1936.