Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Lynkkaukset vähenivät lyhyesti vallankaappauksen jälkeen 1870-luvulla. 1800-luvun loppupuolella työväen ja kansalaisoikeuksien riita sekä jatkuva maatalouden masennus lisäsivät lynkkauksia. Linssointien määrä huipentui 1800-luvun lopulla, mutta tällaiset murhat jatkuivat 1900-luvulle saakka. Tuskegee-instituutin kirjatut lynkkaukset vuosina 1880-1951 osoittavat 3437 afroamerikkalaista uhria sekä 1293 valkoista uhria. Lynkkaukset keskittyvät puuvillanvyöhykkeeseen (Mississippi, Georgia, Alabama, Texas ja Louisiana). Koska lynkkausten määrä on suuri, rasismi ja poliittisten ja taloudellisten mahdollisuuksien puute etelässä, monet tummat etelän asukkaat päättivät asua etelän ulkopuolella pakenemaan näitä olosuhteita. Vuosina 1910-1940 1,5 miljoonaa etelästä kotoisin olevaa mustaa muutti suurmuuttoliikkeen aikana kaupunkeihin ja teollisuusalueisiin Pohjoisessa, kuten New Yorkiin, Chicagossa, Detroitiin, Cincinnatiin, Bostoniin ja Pittsburghiin. Etelän mustien nopea tulva pohjoiseen häiritsi rotujen tasapainoa pohjoisten kaupungeissa, mikä pahensi vihamielisyyttä sekä mustien että valkoisten pohjoismaalaisten välillä. Monet valkoiset puolustivat omaa aluettaan väkivallalla, pelottelulla tai oikeudellisin keinoin mustia kohtaan, kun taas monet muut valkoiset muuttivat enemmän rotuun liittyneille alueille. Tämä prosessi tunnetaan nimellä valkoisten pakeneminen. Kaiken kaikkiaan pohjoisten kaupunkien mustat kokivat systemaattista syrjintää monilla elämänaloilla. Koko tämän ajanjakson ajan rodulliset jännitteet räjähtivät, eniten väkivaltaisesti Chicagossa, ja lynkkaukset - väkijoukkojen ohjaamat hirttäytymiset - lisääntyivät dramaattisesti 1920-luvulla. Afrikkalaisamerikkalaiset vastustivat protesteilla, marsseilla, kongressin lobbaamisella, artikkeleiden kirjoittamisella, niin sanottujen lynkkauksen oikeutusten kumoamisella, lynkkausta vastustavien naisten ryhmien järjestämisellä ja lynkkausta vastustavien ryhmien yhdistämisellä. Afrikkalais-amerikkalaiset näytelmäkirjailijat tuottivat 14 lynkkausta vastustavaa näytelmää vuosien 1916 ja 1935 välillä, joista kymmenen oli naisten kirjoittamia.  Kysymys: Tuskegee-instituutin mukaan - kuinka monta valkoista oli lynkkauksen uhreja?
1 293