Toisen ristiretken oli kutsuttu
Edessan kukistuminen Zengille vuonna 1144. Vuonna 1147 Konrad III:n ja Ludvig VII:n johtamat armeijat aloittivat erilliset matkansa itään; Konstantinopolin läpäisemisen jälkeen Konrad kärsi raskaasta tappiosta Anatoliassa ja vetäytyi tapaamaan Ludvigia Nikeassa. Konrad vietti talven Konstantinopolissa, kun taas Ludvig jatkoi etelään Välimeren rannikolle, turkkilaisten ahdisteltua matkan varrella, ja purjehti lopulta Antiokiaan, jota silloin hallitsi Raymond of Poitiers, hänen vaimonsa Eleanor of Aquitainen setä. Conrad saapui Acreen huhtikuussa, ja Ludvig marssi etelään Antiokiasta. Jerusalemin jalosuku oli tyytyväinen Euroopan joukkojen saapumiseen, ja ilmoitettiin, että Accrossa piti kokoontua neuvosto; kuten Vilhelm Tyyron sanoo, "he aloittivat yhdessä valtakunnan jalosukujen kanssa, joilla oli täsmällinen tieto asioista ja paikoista, huolellisen harkinnan siitä, mikä suunnitelma oli tarkoituksenmukaisin".