Ennen Formula 1:ää hän oli yksi Britannian Formula Junior -sarjan johtajista, mutta onnettomuus Rouen-Les-Essartsissa vuonna 1958, jossa hän mursi solisluunsa, vaikeutti hänen uraansa huomattavasti. Hän jatkoi kilpailua ja kilpaili Formula Two (F2) Cooper-Climaxissa, johon Alan Brown osallistui vuoden 1959 Britannian Grand Prixissä.
Aintreeyn. Hän pääsi 12. sijalla, kolmanneksi F2-autoista ja kuusi kierrosta jäljessä. Sieltä hän ajoi Formula Junior Lolaa ja monia pienimoottorisia urheiluautoja, voittaen luokkansa 1960 ja 1962 Nürburgringin 1000 kilometrin kilpailuissa. Hän jäi eläkkeelle 1962.