Kirjoita jatko tähän kappaleeseen - Ainakin aluksi vallankumoukselliset tuomioistuimet erosivat tavanomaisista länsimaisista tuomioistuimista rajoittamalla oikeudenkäynnit muutamiin tuntiin, joskus minuutteihin. Syytetyt voitiin todeta syyllisiksi'suuren maineen' perusteella. Puolustusasianajajan käsite hylättiin "länsimaiseksi absurdiksi". Syytettä, jota syytettyihin kohdistui laajalti, mutta jota jotkut eivät tunteneet, oli'maan turmelus' (mofsed-e-filarz). Tämä kattoi erilaisia rikoksia - "'islamin ja papiston loukkaaminen', 'islamilaisen vallankumouksen vastustaminen', 'pahlaviläisten tukeminen' ja 'Iranin itsenäisyyden heikentäminen' auttamalla vuoden 1953 vallankaappausta
ja antaen antautumisetuja keisarillisille valloille". Vuosina 1979-1989 vallankumoustuomioistuimet määräsivät vähintään 10 000 poliittisen, vallankumouksen vastaisten oppositioryhmien jäsentä teloitettavaksi ja tuomitsivat muut kuolemaan rikoksista, kuten huumekaupasta, aviorikoksesta, sodomiasta, kidnappauksesta, "yleisen järjestyksen häiritsemisestä" ja "terrorismista". On vaikea tietää, kuinka monta poliittista vankia teloitettiin, koska usein poliittisista rikoksista teloitettuja syytettiin myös "huumekaupasta" tai "sodomiasta".