Täytä seuraava lause: Komentajat ja komentokysymykset. Liittoutuneiden päätös valloittaa Guadalcanal kehittyi yhteenottojen aikana korkeimmalla komentajan tasolla. Jo helmikuussa 1942 Yhdysvaltain laivaston komentaja amiraali Ernest King aloitti hyökkäysaseman edistämisen Tyynenmeren alueella. Tämä vastusti sekä Yhdysvaltojen sotilaspäälliköitä, kuten kenraali George Marshallia, että Britannian sotajohtoa, jotka kaikki olivat enemmän sopusoinnussa "Saksan ensin" -prioriteettien kanssa sotavaroista. King onnistui saamaan enemmän resursseja Tyynenmeren alueelle, vaikka amerikkalaiset yritykset Pohjois-Afrikassa olivat heikentyneet. Maaliskuuhun mennessä amiraali King ja kenraali Douglas MacArthur kiistelivät kiihkeästi siitä, miten näitä resursseja olisi käytettävä. Tämä ratkaistiin lopulta kompromissilla - jättäen kenraali MacArthurin vastuuseen lounais-Tyynenmeren alueesta - ja vastuuseen
Salomonsaaret Guadalcanalin länsipuolella, Uuden-Guinean luoteisrannikolla ja Bismarckin saaristo, mukaan lukien Rabaulin japanilainen laivasto. Amiraali Chester Nimitz komensi Tyynenmeren alueita ja ajoi keskellä Tyynenmerta. Nimitzin johdolla amiraali Robert Ghormley komensi Etelä-Tyynenmeren aluetta ja valloitti Tulagin, jossa japanilaiset olivat perustaneet vesilentokonepohjan. Ghormley valloitti myös Guadalcanalin, jossa rakennettiin japanilaisten lentokenttää. Ghormleyn alaisuudessa amiraali Frank Fletcherista tuli liittoutuneiden työryhmän 61 komentaja.