Kirjan lopussa ja Teddyn pitkän elämän lopussa, kun hän oli tullut liian heikoksi tekemään mitään muuta kuin muistamaan, hän muisti lennon, joka lopetti hänen RAF-uransa. Hän muisti antaneensa laskuvarjonsa pomminpitäjälle ja kehottaneensa häntä hyppäämään, ja hän itse kaatui lentokoneen mukana, kuten hän oli aina odottanut. Lyhyesti Atkinson sitoi sitten löysät päät: kolme Tedin miehistön jäsentä laskuvarjoutuivat onnistuneesti, selviytyivät saksalaisesta sotavankileiristä ja palasivat Englantiin sodan jälkeen; mutta Violaa ei ollut, ei lapsenlapsia; Ursula suree, samoin kuin Nancy; V.E. Day
Teddyn äiti otti yliannostuksen unilääkkeitä.