Afganistanin terveydenhuoltohenkilöstön puute johtuu siitä, että maassa on käyty sotaa vuodesta 1978.
, mukaan lukien historialliset aliinvestoinnit koulutukseen, muuttoliike, infrastruktuurin ja laitteiden puute sekä huonot palkat. Muita haasteita ovat myös mahdollisuuksien puuttuminen urakehitykseen, henkilöstön poissaolo, työttömyys ja heikko johto. Jatkuva epävarmuus, hankala maantieteellinen tilanne, kulttuuriset ja sosioekonomiset esteet ovat myös vaikuttaneet yleiseen puutteeseen sekä sukupuolten ja maantieteellisen epätasapainon heikkenemiseen terveydenhuollon henkilöstössä. Maailmanlaajuisen mallin mukaan monet terveydenhuollon työntekijät (erityisesti erikoislääkärit ja naislääkärit) haluavat työskennellä Kabulissa ja muissa suurissa kaupungeissa huomattavasti paremman elintason (eli turvallisuuden, työllisyyden, liikenteen, terveydenhuollon ja lastensa koulutuksen) vuoksi. Lisäksi tyttöjen koulutuksen rajoittamista koskevat historialliset politiikat (1995-2001 Talibanin hallinnon aikana), jotka vaikuttivat terveydenhuollon henkilöstön tuotantoon, ovat edelleen tunnettuja ja havaittavissa nykyään, erityisesti maaseutualueilla.