1690-luvulla vanhat merirosvokäytännöt alkoivat kuolla pois, kun Euroopan hallitukset alkoivat hylätä politiikan "ei rauhaa linjan yli". Kaappaajia oli vaikea hallita; jotkut jopa sotkivat siirtomaansa ei-toivottuihin sotiin. Varsinkin vuonna 1697 Ranskan ja merirosvojen Cartagenan piirityksessä
Bernard Desjeanin johtamat ranskalaiset ja ranskalaiset erosivat. Paikalliset karibialaiset viranomaiset eivät suvainneet merirosvoja niin paljon, että he ryhtyivät yhä useammin lailliseen työhön tai liittyivät säännöllisiin merirosvojoukkoihin, jotka etsivät ryöstöä Intian valtamerellä, Pohjois-Amerikan itärannikolla tai Länsi-Afrikassa sekä Karibialla.