Kirjoita jatko-osa tästä kappaleesta.
Se oli ollut kallis epäonnistuminen, joka lopulta pakotti sen tuhoisaan perääntymiseen. Japanilaisten 33. ja 15. divisioona ja INA:n 1. divisioona kohtasivat saman kohtalon Imphalissa. Japanilaiset ja heidän liittolaisensa menettivät ainakin 50 000 kuollutta. Aiemmissa vuosissa oli tapana olla hiljainen monsunikaudella, mutta ei tänä vuonna (1944-45). Komento päätti, että oli aika kohdistaa hyökkäys japanilaisille Burmassa. Kenraali William "Bill" Slimin suunnitelma monsunikuukausien aikana oli ollut hävittyjen japanilaisten takaa-ajo Kohimassa ja Imphalin tasangoilla 5. Intian jalkaväkidivisioonan kanssa Tiddim-tiellä ja 11. Itä-Afrikan divisioonan kanssa Kabaw-laaksossa, kunnes molemmat liittyivät Kalemyoon. Seuraava hyökkäyssuunnitelma keskittyi Keski-Burman miehittämiseen etelään Mandalayn saakka eteläisempiin alueisiin ja tuhoamaan japanilaisjoukot Shewbo-tasangoilla Irrawaddystä pohjoiseen, missä panssaria voitaisiin käyttää. Liittoutuneiden joukot ylittivät Chindwin-joen, ja 14. armeijan (IV ja XXXIII armeijan) molemmat korpusit liikkuivat valittuihin taistelutiloihin, mikä yllätti japanilaiset, koska he eivät olleet odottaneet suuria operaatioita monsunikauden aikana. Britannian 14. armeija joutui nyt kohtaamaan suuren esteen (Irrawaddy), jonka päättäväiset japanilaiset kattoivat. Sen keskellä oleva Irrawaddy-joki on suunnilleen leveä ja täynnä petollisia ja liikkuvia hiekkarautoja. Suora vastakkainen ylittäminen olisi ollut erittäin kallista ja onnistunut vain vähän.