Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - Ei ollut vain sotaa. Ebringenissa myös St Gallin hallinnon ja kansalaisten välillä syntyi vastakkainasettelua. Talon rakentaminen sodan aikana järkytti monia ihmisiä. Mikä vielä pahempaa, kuvernööri Lukas Grass hallitsi monin tavoin absoluuttisesti. Vuonna 1712 luostari menetti Sveitsin sodassa.
- Mitä? Toukokuussa 1712 apotti Buergisser karkotettiin Neuravensburgiin, apteekin alueelle Pyhän Rooman valtakunnan Constance-järven pohjoispuolelle, jossa hän kuoli vuonna 1717. Niinpä luostarin asema Ebringenissa oli myös hyvin heikko, mutta kuvernööri Grassin asema luostarin hierarkiassa oli hyvin voimakas, sillä hän hallitsi nyt ainoaa luostarin hallinnoimaa aluetta Neuravensburgin lisäksi. Abbot lähetti Lukas Grassin Wieniin heinäkuussa 1712 neuvottelemaan Itävallan hallituksen kanssa, jotta luostari saisi takaisin omaisuutensa. Ruoho palasi pian sen jälkeen ilman merkittävää menestystä. Mutta 25 Ebringenin kansalaista käytti hyväkseen luostarin epäsuotuisaa tilannetta Sveitsissä ja Grassin poissaoloa. He nostivat St Gallin hallintoa vastaan kanteen Itävallan sisämarkkinoiden tuomioistuimessa paikallisviranomaisten kansalaisia koskevista oikeuksista. Kuvernööri Grass ei suostunut kompromisseihin ja voitti lopulta. Vuonna 1714 Ebringenin asukkaiden oli hyväksyttävä villeinage St Gallin vallan alaisuudessa. Kuvernööri Lukas Grass oli myös laajentanut luostarin lainkäyttövaltaa, sillä julistuksessa todetaan, että St. Gall on ensimmäisen oikeusasteen lainkäyttövaltaa kaikissa kansalaisten ja paikallisten viranomaisten välisissä asioissa. Tämä "judicium primae instantiae" oli ainutlaatuinen etuoikeus kaikille "Breisgauer Landstaendeille" Itävallan oikeusjärjestelmässä. Koska tulevaisuudessa vuoden 1712 kaltainen oikeusjuttu olisi pidettävä St. Gallissa eikä Itävallan tuomioistuimessa, alistaminen vähensi huomattavasti Itävallan hallintaa Ebringenissa. Itävallan sisämaassa sijaitseva maakuntaoikeus vahvisti alistumisen 24. tammikuuta 1715.