Hän syntyi ja koulutettiin Brnossa, Tšekkoslovakiassa, ja selvisi holokaustista osallistumalla Kindertransportiin, ja vietti sotavuodet Englannissa. Hän palasi Tšekkoslovakian sodan jälkeen, sai lääketieteen tutkinnon ja koulutuksen lastenlääkäriksi siellä. Hänen väitöskirjansa Brnon yliopistossa oli "Genetika isoamylas: Studie nového lidského polymorfismu". (englanniksi: "Genetics of Isoamylases: Study of the New Human Polymorphism") vuonna 1967. Tšekkoslovakian hyökkäyksen jälkeen
Elokuussa 1968 hän pakeni toistamiseen Englantiin, jossa hän työskenteli Lionel Penrose'n kanssa Lontoon Kennedy-Galton -keskuksessa lääketieteellisessä ja yhteisöllisessä genetiikassa henkisen jälkeenjäämisen parissa. Hänet nimitettiin Wisconsin-Madisonin yliopiston tiedekunnalle vuonna 1975, jossa hän työskenteli sen kehityshäiriöiden tutkimuskeskuksessa, Waisman Centerissä, syntymän ennalta määrittämisessä ja geneettisessä neuvonnassa. Hänestä tuli emeritusprofessori vuonna 2003.