Täytä seuraava lause:
Kommunistinen vallankumous Afganistanissa vuonna 1978. Kommunistisen hallinnon väestölle pakottamat autoritaariset toimet johtivat Afganistanin sisällissotaan, jossa mujahideenit johtivat kansan vastarintaa hallintoa vastaan. Neuvostoliitto pelkäsi menettävänsä vaikutusvaltaansa Keski-Aasiassa. KGB:n raportin mukaan Afganistan voitaisiin valloittaa parissa viikossa. Brežnev ja muutamat puolueen ylimmät virkamiehet suostuivat täydelliseen interventioon. Nykyaikaiset tutkijat uskovat, että Brezhneville oli annettu vääriä tietoja Afganistanin tilanteesta. Hänen terveytensä oli heikentynyt, ja suoran sotilaallisen väliintulon kannattajat valtasivat poliittisen toimiston enemmistöryhmän huijaamalla ja väärentäen todisteita. He kannattivat suhteellisen maltillista skenaariota, jossa säilytettiin 1500-2500 miehen joukko Neuvostoliiton sotilasneuvonantajia ja teknikoita maassa (jotka olivat jo olleet siellä suuressa määrin 1950-luvulta lähtien), mutta he olivat eri mieltä säännöllisten armeijan yksiköiden lähettämisestä satojen tuhansien sotilaiden joukkoon. Jotkut uskovat, että Brežnevin allekirjoitus asetukseen saatiin kertomatta hänelle koko tarinaa, muuten hän ei olisi koskaan hyväksynyt tällaista päätöstä. Neuvostoliiton suurlähettiläs Anatoly Dobrynin uskoi, että hyökkäyksen takana oli Mikhail Suslov. Brežnevin henkilökohtainen lääkäri Mikhail Kosarev muisti myöhemmin, että Brežnev, kun hän oli järjissään, itse asiassa vastusti täysimittaista interventiota. Valtioduuman varapuheenjohtaja Vladimir Jirinovski ilmoitti virallisesti, että vaikka jotkut tukivat sotilaallista ratkaisua, puolustusministeri Dmitri Ustinov oli ainoa poliittisen byroksen jäsen, joka vaati säännöllisten armeijan yksiköiden lähettämistä. Osa Neuvostoliiton sotilaslaitoksesta vastusti minkäänlaista aktiivista Neuvostoliiton sotilaallista läsnäoloa Afganistanissa, koska he uskoivat, että Neuvostoliiton pitäisi jättää Afganistanin politiikka rauhaan.