Nykyaikaiset viemäröintijärjestelmät ilmestyivät Länsi-Euroopassa vasta 1800-luvulla, vaikka useimmat näistä järjestelmistä rakennettiin ensisijaisesti käsittelemään nopean kaupungistumisen aiheuttamia jäteveden ongelmia. Esimerkkinä tästä on Lontoon viemärijärjestelmä, joka rakennettiin torjumaan Thames-joen massiivista saastumista. Tuohon aikaan Thames oli Lontoon viemäröintijärjestelmän pääkomponentti, ja ihmisten jätteet kerääntyivät tiheästi asutuille kaupunkeille läheisiin vesiin. Tämän seurauksena Lontoon asukkaita ja jopa parlamentin jäseniä vaivasi useita epidemioita, mukaan lukien tapahtumat, jotka tunnetaan nimellä 1854 Broad Streetin koleraepidemia.
ja vuoden 1858 suuri haju. Lontoon kansanterveyden ja elämänlaadun suojelu johti useisiin aloitteisiin, jotka lopulta johtivat Joseph Bazalgetten suunnitteleman Lontoon nykyaikaisen viemäristöjärjestelmän luomiseen. Uuden järjestelmän tarkoituksena oli nimenomaisesti varmistaa, että jätevesi ohjataan mahdollisimman kauas vedenlähteistä, jotta veden aiheuttamien patogeenien uhka vähenee. Sen jälkeen useimmat kaupunkien viemäröintijärjestelmät ovat pyrkineet vastaaviin tavoitteisiin kansanterveyskriisien ehkäisemisessä.