Yhteenveto artikkelista:  Vain koiransa Garrickin kanssa Demelza vakuutti isäntänsä, kapteeni Poldarkin, solmimaan solmun yhden intohimoisen illan jälkeen suositussa uudessa BBC-sarjassa. Mutta tutkimukset osoittavat, että avioliitto 1700-luvulla oli itse asiassa palkkasoturiasia useimmissa tapauksissa, joissa monet miehet menivät naimisiin saadakseen käsiinsä naisen varallisuuden. Anne Laurence, avoimen yliopiston historioitsija, on havainnut, että pragmaattiset avioliitot, jotka on tehty varallisuuden säilyttämiseksi tai siirtämiseksi, tulivat tärkeämmiksi Poldarkin aikana. Hänen tutkimuksensa perustuu Lontoon sanomalehdissä julkaistuihin noin 400 avioliittopyyntöön, jolloin oli yleistä viitata morsiamen varallisuuteen, kertoo The Observer. Katso videota. Demelza sai kapteeni Poldarkin naimisiin yhden illan intohimon jälkeen. Morsiamen omaisuus annettiin rutiininomaisesti tuhansia puntia tai kuvattiin "suureksi", "laajaksi", "huomattavaksi" tai "kauniiksi". Lähes kahdessa kolmanneksessa tutkitusta ilmoituksesta morsiamen omaisuus vaihteli 1 000 punnasta yli 20 000 puntaan, mutta sulhasten omaisuutta mainittiin harvoin. Laurence totesi: "Palkkasuhteisiin liittyminen sai paljon kritiikkiä, mutta näyttää siltä, että ajan henki oli moraalista vastaan. "Lännen tunteet vastustavat ajatusta, että avioliitto voisi olla muusta syystä kuin kumppanin rakkaudesta ja halusta viettää loppuelämänsä hänen kanssaan. Mutta tutkimukset osoittavat, että avioliitot 1700-luvulla - olivat enimmäkseen palkkasotilaiden tekemisiä. Kuvassa on Aidan Turner kapteeni Poldarkina ja Eleanor Tomlinson Demelzana. Viimeksi mainituista 400 avioliittoilmoituksesta puolisot mainittiin harvoin, jos koskaan. Ymmärrämme, ettei kenenkään tarvitse mennä naimisiin selviytyäkseen. Samaan aikaan hyvin rikkaat tekevät avioliittosopimuksia, ja yhä suuremmista avioero-asioista kerrotaan uutisissa viikoittain. Varallisuuden säilyttäminen keskittää mielen pragmaattisiin harkintoihin.
Tutkimus paljasti, että avioliitto oli vuosisadalla palkkasoturiasia. Historioitsija Anne Laurence tutki 400 ilmoitusta Lontoon lehdistä. Morsiamen omaisuutta kuvailtiin "laajaksi", "huomattavaksi" tai "kauniiksi" Mutta sulhasten varallisuudesta ei mainittu kovin usein.