Kirjoita tämän kappaleen jatko - Standardointiprosessi, joka alkoi keskiajalla, erityisesti Dijonin (Brysselin) burgundialaisen herttuan hovin vaikutuksesta (Brysselin jälkeen 1477). Flanderin ja Brabantin murreilla oli tällä hetkellä suurin vaikutusvalta. Standardisointiprosessi vahvistui paljon 1500-luvulla, ja se perustui pääasiassa Antwerpenin kaupunkien brabantilaiseen murreeseen. Vuonna 1585 Antwerpen kaatui
Espanjan armeijaan: monet pakenivat Hollantiin ja vaikuttivat sen maakunnan kaupunkilaisiin murreihin. Brabantiaanilla oli, verrattuna muihin tärkeimpiin hollantilaisiin murreihin, suuri vaikutus hollantilaisen standardin kehittymiseen. Tämä johtui siitä, että Brabant oli hallitseva alue Alankomaissa, kun hollantilaisen kielen standardointi alkoi 1500-luvulla. Alankomaalaisen vakion ensimmäinen merkittävä muodostuminen tapahtui myös Antwerpenissä, jossa puhutaan Brabantin murretta. Tähän aikaan kehitetty oletuskielen vaikutukset olivat siis pääasiassa brabantilaisia. 1600-luvun brabantilainen murre on melko lähellä yleiskielellistä hollantia. Alankomaalainen kieli on pääasiassa kehittynyt Brabantian ja myöhemmin joitakin hollantilaisia murreja 1600-luvun jälkeen. Alankomaalainen kieli on kehittynyt vähän 1600-luvulta lähtien. Vuonna 1637 tehtiin toinen tärkeä askel kohti yhtenäistä kieltä, kun julkaistiin ensimmäinen merkittävä hollantilainen raamatunkäännös, Statenvertaling, jota ymmärsivät kaikki Yhdistyneiden provinssien ihmiset. Se käytti eri murreista peräisin olevia elementtejä, mutta puhettu muoto perustui lähinnä Hollannin maakunnan kaupunkilaisiin murreihin. Kielellinen sanonta on siis, että "hollantilainen kieli syntyi Flanderiassa, varttui Brabantissa ja saavutti kypsymisen Hollannissa". Samanaikaisesti Ylä-Saksan alueilla käynnistyi standardointiprosessi. Lopulta kaikki Alankomaiden poliittisen rajan itäpuolella olevat alueet omaksuivat yhden saksan "Hochsprachen", joka rikkoi 1800-luvulta lähtien murroksen jatkuvuuden.