Lozovsky palveli Punaisessa armeijassa 1920-luvun puolivälistä alkaen alkeisupseerinä ja taisteli Kiinan ja Neuvostoliiton välisessä konflikissa.
Vuonna 1929. Hänestä tuli panssaroitsija 1930-luvulla ja palveli Khalkhin Golin taisteluissa. Operaatio Barbarossan, Saksan Neuvostoliittoon hyökkäyksen, jälkeen 22. kesäkuuta 1941 Lozovsky tuli panssariyksikön päälliköksi ennen kuin hänestä tuli 15. panssarijoukkojen päällikkö vuoden 1942 puolivälissä. Kun korpusin komentaja kuoli Harkovin kolmannessa taistelussa, Lozovsky otti väliaikaisesti johdon. Hän jatkoi yksikön henkilöstöpäällikön tehtävää, kun siitä tuli 7. panssarivaunujoukko, ja siirrettiin samaan asemaan 10. panssarivaunujoukkoon vuonna 1944. Sodan jälkeen hän toimi Neuvostoliiton puolustusministeriön päähenkilöstöosaston osastonjohtajana.