Kirjoita jatko tähän kappaleeseen - Sillä välin Bukarestin kaatuminen
Kuningas Ferdinand, hänen hallituksensa ja armeijansa lähtivät Länsi-Moldovaan, jossa he jatkoivat vastarintaa; Wallachin eteläosassa konservatiivinen Lupu Kostaki ja hänen liittolaisensa suvaitsivat tai tekivät yhteistyötä saksalaisten kanssa. Mariu oli yksi Kostakin kumppaneista, ja tammikuussa 1918 hänet nimitettiin Wallachin piispakunnan, ortodoksisen instituution, sihteeriksi. Hänen katolilaisuutensa paljastettuaan julkisuuteen hän joutui eroon muutaman päivän kuluttua virastaan. Muutamaa viikkoa myöhemmin Marghilomania kutsuttiin muodostamaan hallitus ja neuvottelemaan rauhan Keskusvaltojen kanssa (joka allekirjoitettiin toukokuussa 1918). Mariu uskoi, että Marghiloman oli Romanian jumalallinen lahja: "hän onnistui puolustamaan dynastiaa ja suojelemaan armeijaa aseistukselta". Hän kilpaili vuoden 1918 vaaleissa, otti paikkansa senaatissa Ilfovin piirikunnasta ja jatkoi työtään kirkojen yhdistämiseksi. Hänen tärkein pyrkimyksensä oli tukea Pohjois-Dobrujan roomalaisia, jotka Romania oli tosiasiallisesti luovuttanut Suurbulgariaan. Mariu Theodorian ehdotti, että ortodoksiset romanialaiset, jotka oli pakotettu integroimaan bulgarialaiseen ortodoksisuuteen, suojautuisivat kääntymällä katolisuuteen joukkokäännyksillä.