Kirjoita jatkossa tämä kappale - Jacques liittyi Yhdistyneen kuningaskunnan kommunistiseen puolueeseen 18-vuotiaana, ja sekä Manchesterin että Cambridgen yliopistoissa hän oli hyvin aktiivinen opiskelijapolitiikassa. Vuonna 1966 hän oli yksi Radical Student Alliancein, noin 400 opiskelijaa 108 yliopistosta ja korkeakoulusta koostuvan keskusta vasemmistopuolueenvälisen järjestön, joka pyrki rakentamaan opiskelijoiden liikkeen, joka "voi ryhtyä yhteisiin toimiin yleisen sosiaalisen kiinnostuksen aiheissa". Cambridgessa hän oli keskeinen tekijä Cambridgen yliopiston opiskelijoiden liiton muodostamisessa. Vuoteen 1967 mennessä hän oli kommunistisen puolueen toimeenpanokomitean jäsen, "todennäköisesti kaikkien aikojen nuorin jäsen noin kaksikymmentäkaksivuotiaana", ja hän pysyi jäsenenä vuoteen 1991 asti. Neuvostoliiton hyökkäys Tšekkoslovakian kimppuun vaikutti syvästi
Toukokuun tapahtumien jälkeen Pariisissa vuonna 1968, jota hän kuvaili "poliittiseksi syntymäkseen", hän oli yksi puolueen euro-kommunistisen tai reformistisen siiven varhaisista johtajista, johon vaikutti erityisesti Antonio Gramscin teos. Vuonna 1976 hän väitti kommunistisen puolueen toimeenpanevalle komitealle toimittamassaan mietinnössä, että "luokkataistelu ei rajoitu taloudelliseen taisteluun... vaan on myös ideologinen ja kulttuurinen". Myöhemmin samana vuonna hänet valittiin yhdessä traditionaalista George Matthewsin kanssa viimeistelemään päivitetyn version "Britannian tie sosialismiin" (kommunistisen puolueen ohjelma) esittämään puolueen 35. kansalliskongressille vuonna 1977. Myöhemmin hän kuvaili prosessia "Meksikon vastarinnaksi", mutta Gramscian-ajatusten vaikutus oli ilmeinen lopullisessa luonnoksessa, jossa vaadittiin "laajempaa demokraattista liittoumaa" ja väitettiin, että edistyksellisen liikkeen ei tarvitse olla "vain... luokkavoimien yhdistys... vaan myös muiden tärkeiden yhteiskunnallisten voimien, jotka syntyvät sorron alueista, jotka eivät aina ole suoraan yhteydessä tuotantosuhteisiin".