Wieluń kukoisti 1500-luvulla, niin sanotussa Puolan kulta-ajassa. Se oli Puolan kuninkaallinen kaupunki ja Wieluńin maan pääkaupunki, osa Sieradzin voivodistusta Puolan kruunun Suuren Puolan maakunnassa. Kaupunki tuhoutui Puolan perintösotien aikana, kun Byczynan taistelu käytiin lähellä Wieluńia. Hyvät ajat päättyivät katastrofaaliseen Ruotsin hyökkäykseen.
(1655-1660), kun kaupunki ryöstettiin ja poltettiin sekä ruotsalaisten valloittajien että puolalaisten joukkojen toimesta, jotka kostivat sen protestanttisille asukkaille luterilaisten ruotsalaisten tukemisesta. Lopulta vuosina 1707-1711 Wielunin väestö tuhoutui ruttoon (ks. miasma-teoria), joka tappoi 2 000 ihmistä. Vuoden 1793 Puolan toisen jakon jälkeen Wieluń kuului lyhyeksi ajaksi Preussin kuningaskuntaan, vuonna 1807 se tuli osaksi vasta muodostettua, mutta lyhytaikaista Varsovan Puolan herttuakuntaa ja vuonna 1815 se tuli osaksi Venäjän kontrolloimaa Kongressipollantia, jossa se pysyi ensimmäisen maailmansodan saakka. Kaupunki paloi kahdesti (1791, 1858), ja toisen tulipalon jälkeen se rakennettiin uudelleen uudessa muodossa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Puola saavutti itsenäisyytensä vuonna 1918, ja sodanvälisenä aikana Wieluń oli Łódźin voivodikunnan piirikunnan pääkaupunki.