Theodore Roosevelt nousi presidenttinä 14. syyskuuta 1901 William McKinleyn salamurhan jälkeen
(päivä toisen kautensa alussa), ja hänet valittiin täydelliseksi kaudeksi vuonna 1904. Hän kieltäytyi hakemasta kolmatta (toista täyden) toimikautta vuonna 1908, mutta ehdotti uudelleen vuoden 1912 vaaleissa, mutta hävisi Woodrow Wilsonille. Wilson itse halusi kolmatta kautta huolimatta huonosta terveydestään. Monet hänen neuvonantajansa yrittivät vakuuttaa hänelle, että hänen terveytensä estäisi toisen kampanjan, mutta Wilson pyysi kuitenkin nimeään ehdokkaaksi presidenttiehdokkuudeksi demokraattisessa kansallisessa konventissa vuonna 1920. Demokraattipuolueen johtajat eivät halunneet tukea Wilsonia, ja nimitys meni James M. Coxiin, joka hävisi Warren G. Hardingille. Wilson harkitsi jälleen kolmatta (ei peräkkäistä) kautta vuonna 1924, suunnitellen strategian paluulleen, mutta häneltä puuttui jälleen tuki; hän kuoli helmikuussa samana vuonna.