Kirjoita tämän kappaleen jatko. 28. lokakuuta 1940 Italia julisti sodan Kreikkaan.
Italialaiset odottivat nopeaa voittoa, mutta hyökkäys epäonnistui ja italialaiset työnnettiin takaisin Albanian alueelle. Sodan jatkuessa Saksa joutui 6. huhtikuuta 1941 väliin tukemaan kamppailevaa liittolaistaan. Pieni kreikkalainen joukko, joka puolusti Metaxas-linjaa kreikkalais-bulgarialaisella rajalla, kukisti paremmin varustetut ja lukumäärältään ylivoimaiset saksalaiset. Saksan tunkeutuminen syvälle Kreikkaan teki jatkosta vastarinnasta Albanian rintamalla turhaa, lopettaen Kreikan taistelun akselivaltojen hyväksi. Kreikka joutui Saksan, Italian ja Bulgarian kolmikkoisen miehityksen kohteeksi. Toisin kuin Italia ja Saksa, Bulgaria ei hallinnoinut Itä-Makedoniaa ja Länsi-Traakian osia, joita se hallitsi kreikkalaisten yhteistyökumppaneiden kautta, vaan liitti alueen muodostaakseen Belomorien maakunnan. Bulgarialainen kieli tuli pakolliseksi kaikissa hallinnollisissa asioissa sekä koulutuksessa ja liturgiassa. Kauppiaat pakotettiin ottamaan vastaan bulgarialaisia kumppaneita tai jopa luovuttamaan omaisuutensa bulgarialaisten valvontaan. Bulgarisaatiota edistettiin myös Saksan hallinnassa olevassa Kreikan Makedoniassa luomalla bulgarialaisklubeja kaikissa suurissa kaupungeissa. Ensimmäinen vastarintajärjestö Pohjois-Kreikassa perustettiin toukokuussa 1941; "Eleutheria" (Vapaus) yhdisti ihmisiä eri poliittisista kannoista, alkaen kommunisteista Venizelisteihin. Ryhmä oli lyhytaikainen, koska sisäiset poliittiset erimielisyydet ja akseli-tiedustelupalveluiden työ tukahduttivat sen toiminnan, mutta kommunistien johtamaan kansallisen vapautusrintaman (EAM) ja sen Kreikan kansanvapautusarmeijan (ELAS) kuuluvia bändit jatkoivat esiintymistä alueella.