Puolan legioonien lopullinen loppu tuli Napoleonin uransa päättymisen ja Varsovan herttuakunnan lakkauttamisen myötä. Preussin ja Venäjän joukot miehittivät herttuakunnan Napoleonin vetäytymisen jälkeen Venäjältä. Puolan joukot pysyivät uskollisina hänelle katkeraan loppuun asti, kun puolalaiset yksiköt pitivät paikkansa hänen viimeisissä taisteluissa Leipzigissa (15.-19. lokakuuta 1813) ja Hanaussa (30-31. lokakuuta 1813), joissa he kärsivät suuria tappioita. Legioona luotiin uudelleen Sedanissa vuoden 1814 alussa, ja se taisteli Soissonsissa, Reimsissä
Arcis-sur-Aube ja St-Dizier. Kun Napoleon joutui pakkosiirtolaisuuteen Elbaan, hänen ainoa yksikönsä, jonka hän sai pitää vartijoina, olivat puolalaiset keihäsotilaat. Vaikka monet puolalaiset palasivat Puolan alueille, noin 325 miehen yksikkö eversti Golaszewskin johdolla taisteli Napoleonin lopullisessa 1815-kampanjassa, "Sada päivää", ja osallistui Waterloon taisteluun. Sanotaan, että jotkut olivat Napoleonin toisen ja lopullisen tappion jälkeen mukana hänen pakkosiirtolaisuutensa aikana Pyhällä Helenalla.