Täytä seuraava lause: Vuonna 1802 Britannian ja Ranskan väliset jännitteet lisääntyivät jälleen, sillä viimeksi mainittu maa oli nyt ensimmäisen konsuli Napoleon Bonapartin hallinnassa. Napoleon tiesi, että sodan palautuminen oli lähes väistämätöntä, ja hän käski Ranskan laivaston valmistella joukkoja laajennettuun palvelukseen Intian valtamerellä, joukkoja, jotka kykenisivät aiheuttamaan merkittäviä tappioita alueen brittiläiselle kaupalle. Laivueen lippulaiva oli linjan nopea alus "Marengo", 74-tykkialus, jota komensi vasta-amiraali Charles-Alexandre Léon Durand Linois. Linois oli erittäin kokenut upseeri, joka oli ollut useissa tilanteissa Englannin kanssa Ranskan vallankumoussodissa: toukokuussa 1794 hänet vangittiin, kun hänen fregattinsa "Atalante" ajautui alas Atlantin keskellä. Hänen seuraava aluksensa "Formidable" vangittiin nopeasti Groixin taistelussa, ja seuraavana vuonna hänet vangittiin uudelleen uudessa fregatissaan "Unité" ja osallistui myöhemmin tuhoisaan "Expédition d'Irlande" -liikkeen linjan aluksessa "Nestor" kolmannen vankienvaihdon jälkeen. Hänen tärkein taistelunsa oli heinäkuussa 1801, kun hän komensi ranskalaista laivueen voittoa
Ensimmäinen Algeciran taistelu, jossa hänet vangittiin. Hän oli myös osittain komennossa toisessa Algeciran taistelussa neljä päivää myöhemmin, mutta toiminta lisäsi hänen mainettaan Ranskan laivastossa menestyksekkääksi komentajaksi. "Marengoa" seurasivat fregatit "Atalante", "Sémillante" ja kuljetukset "Côte d'Or" ja "Marie Françoise". Näennäisesti tämä laivue lähetettiin Intian valtamerelle ottamaan haltuunsa Pondicherryn ja asettamaan uusi kuvernööri Ranskan Intian valtameren siirtomaissa, kenraali Charles Decaen. Saarella oli 1 350 sotilasta ja huomattava määrä tarvikkeita sekä neljän kuukauden matkalle Intiaan että sen jälkeen odotettavissa oleviin laajennettuihin operaatioihin.