9. huhtikuuta 1940 natsit hyökkäsivät Norjaan ja valloittivat Norjan rannikon satamat Oslon ja Narvikin välillä. Norjan armeijan pääasiallinen kenttätykki oli Ehrhardt Model 1901. Seuraavan Norjan taistelun kahden kuukauden aikana Norjan kenttäartileria kärsi suuresti organisointivaikeuksista. Vaikeudet johtuivat osittain siitä, että hyökkäystä edeltäneiden seitsemän kuukauden puolueettomuuden aikana oli mobilisoitu hyvin vähän tykistöä. Norjan puolueettomuuden suojelemiseksi aktivoidut yksiköt olivat varustettuina pääasiassa kivääreillä ja kevyillä ja raskailla konekivääreillä. Saksalaisen hyökkäyksen jälkeisessä sekaannuksessa ja kaaoksessa useimmat norjalaiset yksiköt mobilisoitiin vain improvisoidusti, rajallisilla tarvikkeilla ja vähällä aikaa järjestyä kunnolla ennen saksalaisten kanssa käymistä taisteluun. Ainoastaan Pohjois- ja Länsi-Norjassa yksiköillä (6. divisioona Pohjois-Norjassa ja 4. prikaati Länsi-Norjassa) oli aikaa mobilisoitua järjestyksessä. Koska Norjan armeijassa ei ollut erityisiä panssarivaunuja, Model 1901:t otettiin käyttöön improvisoidussa panssarivaunutehtävässä Itä-Norjan taisteluissa. Kenttäaseita käytettiin läheltä saksalaisia panssarivaunuja vastaan. Kaikki 12 malli 1901 kenttätykkiä, jotka oli muunnettu moottorikäyttöiseksi kuljetukseksi, lähetettiin Pohjois-Norjaan sodan syttyessä, neljä Tromsin piirikunnassa ja kahdeksan Finnmarkin itäosissa. Seitsemän näistä aseista oli käytössä Narvikin rintamalla
, tukemassa Norjan vastahyökkäystä Eduard Dietlin Gebirgsjägereihin.