Yhteenveto artikkelista:  Singaporen perustajaisän kuolema viime maanantaina on sopiva tilaisuus pohtia kansakunnan rakentamista. Pääministerinä Lee Kuan Yew nosti köyhän sataman kolmannen maailman pohjalta ensimmäiseen maailmaan yhdellä sukupolvella. Maailmanpankin mukaan Singaporessa, joka valmistautuu juhlimaan 50-vuotispäiväänsä kansana, on nykyään lähes kuuden miljoonan asukkaan äärimmäisen moderni metropoli, jonka bruttokansantuote asukasta kohden on korkeampi kuin Yhdysvalloissa. Leen saavutukset menestyksekkään kansakunnan rakentamisessa ovat jyrkässä ristiriidassa - Washingtonin yli 4 biljoonan dollarin menojen ja lähes 7 000 amerikkalaisen hengen kanssa Irakissa ja Afganistanissa viimeisen vuosikymmenen aikana. Jotkut sanovat, että Singaporen tarina on sui generis: jotain, mikä voi tapahtua vain tuossa ajassa ja paikassa. Mutta sen merkittävä suoritus on vähemmän tekemistä ihmeellisten olosuhteiden kuin Lee malli kurinalainen, visionääri johtaminen. Muiden kehitysmaiden johtajien, ja jopa USA:n, pitäisi ottaa oppia Lee Kuan Yew'n käsikirjasta, jotta he voisivat käsitellä nykyisiä haasteita. Tunnemme monia Lee'n opetuksia hallituksen johtajuuden roolista kehityksessä, koska pyysin häntä suoraan kaksi vuotta sitten miettimään niitä -- kohtia, jotka otettiin huomioon kirjassamme, Lee Kuan Yew: The Grand Master's Insights on China, the United States, and the World. Viisi erottuu. Ensinnäkin Lee vaati, että johtaminen on ensisijaisesti tuloksia. Hänen sanojensa mukaan "mitä tahansa oikeusjärjestelmää testataan, ei ole sen ihanteellisten käsitteiden suuruus tai loisto, vaan se, kykeneekö se itse asiassa tuottamaan järjestystä ja oikeudenmukaisuutta". Hallituksen päämääristä hän oli kristallinkirkka. Hän uskoi, että "poliittisen järjestelmän arvon perimmäinen testi on se, auttaako se yhteiskuntaa luomaan olosuhteita, jotka parantavat enemmistön elintasoa ja mahdollistavat mahdollisimman paljon henkilökohtaisia vapauksia, jotka ovat yhteensopivia yhteiskunnan muiden vapauksien kanssa". Toiseksi...
Lee Kuan Yew onnistui Singaporessa luomaan vauraan modernin valtion. Hänen opetuksensa tulisi olla opettavaisia muille johtajille suuressa epävakaudessa, kirjoittaa Graham Allison. Lee kertoi Allisonille näkemyksensä hallituksen roolista kehityksessä.