Beck syntyi Freiburg im Breisgau'ssa ja liittyi Itävallan armeijaan vuonna 1848. Hän erotti itsensä jalkaväkidivisioonan päälliköksi Magentan taistelussa.
Vuonna 1863 hänet nimitettiin keisarin henkilökohtaiseksi apulaiseksi. Hän piti tätä asemaa sekä kenraaliavustajan ja keisarin sotilaskanslerien päällikön viran vuoteen 1881 saakka, voittaen keisarin luottamuksen ja käyttäen suurinta vaikutusvaltaa kaikissa sotilaskysymyksissä.