Vaikka hän kasvoi voimakkaana anti-militaristina, hänellä oli lopulta merkittävä sotilaallinen ura ja hänelle myönnettiin sotilaallisia kunniamerkkejä neljästä maasta: Ranska (Croix de guerre), Puola (War Order of Virtuti Militari), Jugoslavia (Order of National Merit) ja Tšekkoslovakia (useat kunniamerkkejä, mukaan lukien Tšekkoslovakian sota Risti ja Tšekkoslovakian korkein tilaisuus, Valkoisen leijonan tilaisuus). Hän taisteli vapaaehtoisena kansainvälisissä prikaateissa Espanjan sisällissodassa ja Ranskan natsien vastaisessa vastarinnassa toisen maailmansodan aikana. Toisen maailmansodan jälkeen hän palasi Tšekkoslovakian ja osallistui Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen dominoinnin vahvistamiseen vuosina ennen ja välittömästi sen jälkeen vuoden 1948 Tšekkoslovakian vallankaappausta. Hänen sotilaallinen uransa huipentui 1940-luvun lopulla, kun hänestä tuli Tšekkoslovakian armeijan kaikkien kommunististen järjestöjen pääsihteeri. 1950-luvun alussa hän joutui kommunistien puhdistusten uhriksi ja tuomittiin 12 vuodeksi vankeuteen. Hän vietti yli viisi vuotta vankiloissa ja uraniumkaivoksissa. Vuonna 1956 hänet vapautettiin, ja myöhemmin hän palasi täysin kuntoon. Varsovan liiton hyökkäyksen jälkeen Tšekkoslovakiassa
Vuonna 1968 hän muutti Sveitsiin. Kuoli Yverdon-les-Bainsissa vuonna 1983.