Roosevelt astui varapresidenttinä virkaan vuonna 1901 ja nousi presidentiksi 42-vuotiaana McKinleyn salamurhan jälkeen.
seuraavana syyskuuta. Hän on nuorin Yhdysvaltain presidentti. Roosevelt oli progressiivisen liikkeen johtaja ja puolusti "Square Deal" -kotimaan politiikkaa, joka lupasi keskimääräisen kansalaisen oikeudenmukaisuutta, luottamusten rikkomista, rautateiden sääntelyä ja puhdasta ruokaa ja huumeita. Hän piti luonnonsuojelua tärkeänä ja perusti kansallispuistoja, metsiä ja muistomerkkejä, joiden tarkoituksena oli säilyttää maan luonnonvaroja. Ulkopolitiikassa hän keskittyi Keski-Amerikkaan, jossa hän aloitti Panaman kanavan rakentamisen. Hän laajensi laivastoa ja lähetti valkoisen laivaston kiertämään maailmaa. Hänen menestyksekkäät ponnistelunsa Venäjän ja Japanin välisen sodan lopettamiseksi antoivat hänelle Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1906. Roosevelt valittiin täyteen kaudelle vuonna 1904 ja jatkoi edistyksellisen politiikan edistämistä. Hän valmisti läheisen ystävänsä William Howard Taftin seuraamaan häntä vuoden 1908 presidentinvaaleissa.