Kirjoita jatko tämän kappaleen - 1800-luvulla Britannia oli nopean kaupungistumisen keskus, ja sen seurauksena ilmeni monia terveys- ja sanitaationgelmia, esimerkiksi koleraepidemiat ja pandemiat. Tämä johti siihen, että Iso-Britannialla oli suuri rooli kansanterveyden kehittämisessä. Ennen kuin saastuneen juomaveden ja sellaisten sairauksien, kuten koleran ja muiden veden aiheuttamien sairauksien, välinen yhteys löydettiin, miasma-teoriaa käytettiin näiden sairauksien puhkeamisen perusteluksi. Miasma-teoria on teoria, jonka mukaan tietyt sairaudet ja sairaudet ovat "huonojen ilma" tuotteita. Lääkärin John Snow'n tutkimukset Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1854 Broad Streetin koleraepidemian puhkeamisen aikana selvittivät veden aiheuttamien sairauksien ja saastuneen juomaveden väliset yhteydet. Vaikka taudin siittiöteoriaa ei ollut vielä kehitetty, Snow'n havainnot johtivat hänet hylkäämään vallitsevan miasma-teorian. Hänen vuonna 1855 tekemänsä essee "On the Mode of Communication of Cholera" osoitti lopullisesti veden tarjonnan roolin koleraepidemian leviämisessä Sohoon, jossa käytettiin pistejakauma-karttaa ja tilastollisia todisteita veden laadun ja kolera-tapausten välisen yhteyden havainnollistamiseksi. Vuonna 1854 hän keräsi ja analysoi tietoja, jotka osoittivat, että ihmiset, jotka joivat vettä saastuneista lähteistä, kuten Broad Streetin pumppusta
Kuolivat koleraan paljon useammin kuin ne, jotka saivat vettä muualta. Hänen tietonsa vakuuttivat paikallisen hallituksen sulkemaan vesipumpun, mikä lopetti viruksen nopeasti.