Täytä seuraava lause: Vuonna 1982 Patrese muutti Brabhamille ja voitti ensimmäisen kerran
Monacon Grand Prix melko sensaatiomaisissa olosuhteissa. Patrese nousi johtoon, kun Alain Prost putosi, mutta pyörähti seuraavassa kierroksessa. Tämä jätti hänet kolmanneksi Didier Pironin ja Andrea de Cesarisin jälkeen, jotka molemmat pysähtyivät viimeisellä kierroksella - Pironi sähköhäiriöllä ja de Cesaris polttoaineesta. Myöhemmin samana kaudella hän johti myös Itävallan Grand Prix -kilpailua, mutta vetäytyi moottorin vikaantumisen vuoksi. Patrese lopetti kauden kymmenenneksi, juuri Nelson Piquetin edellä. Vuosi 1983 osoittautui vaikeammaksi. Patrese putosi myöhään kisan aikana johdossa San Marinossa - "tifosien" huutokaupalla, koska hänen shunttinsa merkitsi sitä, että hän antoi kilpailun voiton Ferrarin kuljettajalle Patrick Tambaylle. Hän otti myös pallonpoolin kotikilpailussa Italian Grand Prix -kilpailussa, ennen kuin hänen moottorinsa räjähti kilpailun alkuvaiheessa. Vuoden 2010 haastattelussa hän sanoi epäilevänsä, että hänen moottorinsa oli jätetty pätevyyslaitteeseen, mikä teki siitä erittäin voimakkaan mutta hauraan, koska hänelle ei ollut tarjottu uutta sopimusta seuraavana vuonna, ja hän oli ollut haluton uhraamaan mahdollisuuksiaan voittaa kotikilpailunsa Nelson Piquetille, joka taisteli maailmanmestaruudesta. Vaikka Patrese sai toisen voiton Etelä-Afrikan Grand Prix -kilpailussa, hän pääsi vain yhdeksänneksi, kun taas Piquet voitti toisen kuljettajien mestaruuden. Siihen kului seitsemän vuotta, ennen kuin hän vieraili taas lavalla.