24. heinäkuuta 1943, päiviä Ruhrin taistelun päätyttyä, Harris määräsi operaation Gomorra.
Hyökkäys Hampuriin. Tavoitteena oli häiritä tai lopettaa sukellusveneiden tuotanto satamakaupungissa. Ikkunan käyttöönotto räjäytti reiän saksalaisen tutka-alalle, ja pommikoneen virrat OBOE- ja H2S-radarilla pystyivät läpäisemään puolustuksen tuhoamaan kaupungin keskustan. Yöhävittäjien järjestelmä, joka livahti pommikonevirtaan ja käytti sitten omaa tutkaansa yksittäisten pommikoneiden tunnistamiseen ja ampumiseen, oli poissa. Hyökkäyksen vaikutukset ja se, että saksalaisten tutka oli tilapäisesti sokaistuna, johtivat Wild Boar -taktiikan laajalle leviämiselle kesällä 1943. 791 pommikonetta iski kaupunkiin. Saksan ilmapuolustus oli vain 1,5 prosenttia hyökkäävästä joukosta. Natsijohto järkyttyi, ja Kammhuber, joka vastusti kehotuksia luopua kehittyneestä järjestelmästä, joutui löytämään tekniset ratkaisut radion ja tutka-alusten häiritsemiseen. Kammhuber piti villisika-ratkaisua vain hätätoimenpiteenä. NJG 1 vaati vain kolme 12 lentäjän hävittäjistä puolustaessaan kaupunkia. "Nachtjagdgeschwader" 3 vaati loput. August Geiger vaati kaksi [Geigerista tuli Brahamin toinen merkittävä uhri syyskuussa 1943].