30 viestintäyksikön päämaja oli Iwakunissa, samoin kuin loput 91-ryhmän osat, lukuun ottamatta 77-joukkoa, joka oli Korean niemimaalla. Alun perin komennossa oli epävirallisesti lentopäällikkö (myöhemmin kommodori) Dave Hitchens. Hitchensin mukaan: "Olen komennut viestintälentoa 77. laivueella, otin ohjauksen haltuuni, mutta minulla ei ollut virallista valtuuksia tehdä niin, mutta kukaan ei käskenyt minua lopettamaan". Kuljetuslentokoneeseen kuului BCOF: n komentajan, kenraaliluutnantti Sir Horace Robertsonin henkilökohtainen Dakota, joka toimi hänen johdollaan. Marraskuussa 1950 yksikkö sai vielä neljä Dakotasta No. 38 Squadronilta (No. 90 (Composite) Wing Malaya
), jolloin sen kokonaisvahvuus on kahdeksan Dakotasta ja kaksi Austeria. Se tuki kaikkia australialaisia joukkoja Koreassa. Yksi sen tärkeimmistä tehtävistä oli lääketieteellinen evakuointi, mutta se oli myös vastuussa tarvikkeiden pudotuksista, etsinnöistä ja pelastuksesta, tiedustelusta ja postin jakelusta sekä rahdin, joukkojen ja VIP-henkilöiden kuljettamisesta. Toisin kuin No. 77 Squadron, se ei ollut USA: n viidennen ilmavoimien tehtävä, vaan sen sijaan toimi Australian valvonnassa, jota harjoitettiin BCOF: n päämajan kautta Japanissa. Joulukuussa 1950 yksikkö ryhtyi "Operation Haggis" -operaatioon, jossa haggis toimitettiin Argyll and Sutherland Highlandersille, jotka olivat sijoittautuneet Suwoniin, Koreassa. Samana vuonna Suwonista lentoon noussut Yhdysvaltain ilmavoimien Mustang törmäsi yhden Dakotan ohjaamoon; kukaan australialaisesta miehistöstä ei loukkaantunut, mutta ilma-alus oli kirjoitettava pois ja riisuttu osiin No. 491 Squadronin toimesta.