Théroigne alkoi tajuta, että vallankumouksen kannattajien enemmistö oli kiinnostunut miesten oikeuksista eikä naisten oikeuksista. Marraskuusta 1789 alkaen Pariisin rojalistinen lehdistö alkoi rakentaa loistavan ja pahamaineisen karikatyyrin Théroigne'sta "isänmaallisten huorina" ja "naisten sotajohtajana". Näiden lehtisten mukaan hän hyökkäsi Bastilleen.
Hän taisteli sotilaita vastaan ja "oli aina siellä, missä levottomuudet olivat suurimmat", pukeutuneena "punaiseen ratsastuspukuun ja... mustaan höyhenään". Hänet kuvattiin häpeämättömäksi vapaamieliseksi naiseksi, joka oli sukupuolisuhteissa "deputin Populuksen" ("kansan") kanssa, ja eräs tabloidi kirjoitti, että "jokainen edustaja [kansallisessa kokouksessa] voi kohtuudella väittää olevansa lapsensa isä".