Seurauksena katastrofaalisesta selkkauksesta Intian kanssa, joka johti perimykseen
Hamoodur Rahmanin johtama komission puheenjohtaja, päätuomari Hamoodur Rahman, osoitti, että siviili-sotilaalliset suhteet Itä-Pakistanin Pakistanin armeijan ja Pakistanin poliittisen tieteen alueen välillä ovat epäonnistuneet ja hajonneet. Uudistuksen kannattajat tajusivat, että "ulkopolitiikan ja puolustuspolitiikan koordinointia varten ei ollut olemassa institutionaalisia keinoja" ja että presidentti Yahya Khanin ja pääministeri Nurul Aminin vuonna 1971 talvisodan aikana käyttämät epäviralliset johtamistekniikat eivät sopineet pitkällä aikavälillä. Siitä lähtien maan vaikutusvaltaiset ihmiset ovat kutsuneet perustamaan kansallisen turvallisuusneuvoston. Kansallisen turvallisuuden komitean alkuperä juontaa juurensa Pakistanin pääministerin Zulfikar Ali Bhutton aikaan toukokuussa 1976 sen jälkeen, kun osavaltion parlamentti hylkäsi voimakkaasti Pakistanin armeijan ehdotuksen perustaa kansallinen turvallisuusneuvosto.