Ensimmäinen stagflaation kausi alkoi 1970-luvulla katastrofaalisen
Itä-Pakistanin, jota seurasi tappio arkkivihollisen, Intian, käsissä joulukuussa 1971. Vaikka Zulfikar Ali Bhutton hallitus yritti lopettaa tämän ajanjakson, Zia-ul-Haqin sotilashallitus lopetti sen myöhemmin 1980-luvulla. Neuvostoliiton osallistumisen lopettaminen Afganistanissa ja USA:n avun loppuminen uudistivat stagflaation toisen kauden 1990-luvulla. Tämän ajanjakson aikana sekä Benazir Bhutto että Nawaz Sharif yrittivät torjua stagflaatiota, ja Nawaz Sharif toteutti ensimmäisen kerran taloudellisen vapauttamisen ja yksityistyksen samanaikaisesti 1990-luvulla. Toisen kauden lopetti myöhemmin Shaukat Aziz, joka toteutti paljon tiukemman verotuksen, raha- ja rahoituskehitysohjelman 2000-luvulla. Aziz'in uudistuksia arvostetaan laajasti, ja kolmas kausi palasi uudelleen vuoden 2008 vaalien jälkeen ja militanttiuden laajentumisen jälkeen Länsi-Pakistaniin, joka myöhemmin seurasi maailmanlaajuisia finanssikriisejä. Pakistanin johtavat taloustieteilijät, asiantuntijat, tekniset asiantuntijat ja rahoitustieteilijät ovat epävarmoja siitä, mikä aiheuttaa stagflaation maassa, ja monet syyttävät tätä aikaa useisiin tekijöihin, jotka ovat saattaneet aiheuttaa stagflaation, mukaan lukien valtion rooli sodassa terrorismia, korruptiota, tiukkaa rahapolitiikkaa ja useita muita tekijöitä.