- Saksan hyökkäyksen jälkeen Belgiassa 10.-28. toukokuuta 1940 - Belgian hallitus joutui vetäytymään Brysselistä Ranskaan ja lopulta Bordeaux'hun. Vaikka kuningas Leopold III ja Belgian armeija antautuivat 28. toukokuuta, se jatkoi ranskalaisten tukemista. Kuitenkin, kun Ranska pyysi aselevon
Se oli epäselvää, mitä se tekisi. Jaspar kannatti hallituksen siirtämistä Lontooseen, mutta Pierlot hylkäsi tämän 18. kesäkuuta. Jaspar pakeni ilman lupaa ja saapui perheineen Lontooseen 21. kesäkuuta. 23. kesäkuuta hän lähetti BBC:llä Saksan miehittämään Belgiaan ja esitti itsensä Vapaan Belgian hallituksen perustajaksi. Vihainen Bordeaux'n hallitus riisti hänen ministeri-nimensä seuraavana päivänä. Jasparin joukkoon liittyi pian muita vasemmistolaisia poliitikkoja, joista monet olivat radikaaleja, kuten Camille Huysmans, Max Buset ja Isabelle Blume. Jaspar yritti ranskalaisen kenraali Charles de Gaullen esimerkillä muodostaa 5. heinäkuuta vaihtoehtoisen hallituksen, joka tunnettiin nimellä "Belgian kansallinen komitea" ("Comité national belge") Huysmansin puheenjohtajana, mutta hän ei onnistunut turvaamaan diplomaattista tunnustusta Britannian ulkoministeriöstä. Albert De Vleeschauwerin saapuminen Lontooseen, jota seurasivat pian Pierlotin hallituksen muut korkeat jäsenet, lopetti yritykset perustaa vaihtoehto Belgian maanpaossa olevalle hallitukselle.