Puheenjohtajana Brown oli vastuussa merkittävien kansainvälisten tapahtumien käsittelystä, kuten Turkin hyökkäys Kyprokseen vuonna 1974 ja "Mayaguez" -tapahtuma, Vietnamin sodan viimeinen teko vuonna 1975. Hän käsitteli myös vuoden 1976 ammuskelua ja kirvesmurha-tapausta Korean demilitarisoituneella vyöhykkeellä ja valvoi Panaman kanavan sopimusta vuonna 1977. Yksi Brownin ensisijaisista tehtävistä yhteisten päälliköiden puheenjohtajana oli yhteisen päällikön johdon uudelleen muotoilu ja uudelleenmuotoilu. Yksi Brownin ensisijaisista toimista johdon uudelleenmuotoilussa oli poistaa J-2, joka oli pohjimmiltaan vastuussa viestintätoiminnasta, ja yhdistää se J-3-operaatioihin. Brown antoi myös mahdollisuuden kollegoilleen, kuten ilmavoimien päällikölle, laivaston operaatioiden päällikölle, merijalkaväen komentajalle ja armeijan päällikölle, käsitellä kriisitilanteita, jotta he voisivat valmistautua, jos heidät valittaisiin seuraavaksi päälliköiden puheenjohtajaksi. Yksi merkittävä tapaus on Mayaguezin tapaus.
Brown salli ilmavoimien päällikön kenraali David C. Jonesin toimia toimivana esikuntapäällikönä ja johtaa kansallisen turvallisuusneuvoston keskustelua sotilaallisesta suunnittelusta ja sotilaallisista asioista operaatioiden suorittamiseksi pelastaakseen SS Mayaguezin miehistön. Tämän seurauksena Jones nimitettiin myöhemmin sotilaspäälliköiden puheenjohtajaksi, joka seurasi Brownia vuonna 1978 ja Jonesin kokemusta sotilaspäälliköiden puheenjohtajana Mayaguezin tapahtuman aikana, joka johti Jonesin ponnisteluun modernisoida armeijan laajuutta parantaakseen suhteitaan siviilijohtoon, joka lopulta johti sotilasuudistuslakiin vuonna 1986, joka tunnettiin kuuluisasti Goldwater-Nichols Actina.