Fiat-Ansaldo M11/39 -keskitankkia käytettiin vuodesta 1940 toisen maailmansodan alkuvaiheessa. M11/39 kehitettiin läpimurto-tankiksi ("Carro di Rottura"). Se korvattiin Fiat-Ansaldo M13/40 keskitasokannalla, jota käytettiin
Kreikan taistelussa ja Pohjois-Afrikan taistelussa. M13/40:ta ei käytetty itärintamalla; Italian joukot olivat varustettuja vain Fiat L6/40:illa ja Semovente 47/32 -tankkihävittäjillä. Aseistus riitti 1940/41 -vuodelle, mutta se ei pysynyt kasvanut panssarin ja tulivoiman tasalla liittoutuneiden tai saksalaisten panssarivaunujen ja panssarivastaisten aseiden kanssa. Sen moottori oli heikko ja epäluotettava, mikä paheni ankaralla aavikon ilmastolla ja miehistön aluksi puutteellisella koulutuksella. Vuodesta 1942 alkaen Italian armeija tunnusti M13/40 -sarjan tulitaidon heikkouden ja käytti Semovente 75/18 itseliikkuvaa asetta tankien rinnalla panssaroiduissa yksiköissään, jotka osoittautuivat kykeneviksi tuhoamaan vihollisen keskikokoiset tankit.