Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - Koko sen historian ajan "tercio" kokoonpano ja taistelukentän muodostelut ja taktiikat kehittyivät vastaamaan uusiin haasteisiin. Tercio-muodostelmat, joissa oli hyvin koulutettuja joukkoja ja hyvä ratsuväen tuki, voittivat edelleen suuria taisteluita 1700-luvulla, kuten Wimpfen (1622), Fleurus (1622), Breda (1624), Nördlingen
Thionville (1639), Honnecourt (1641) ja Valenciennes (1656). Vasta Rocroi (1643) rikkoi espanjalaisen "tercion" maineen lähes voittamattomuudesta avoimessa taistelussa. Rocroin tappiota nopeutti kuitenkin pikemminkin tukijalkaväen romahtaminen kuin "tercio" -jalkaväen epäonnistuminen. "Tercios" jatkoi taisteluiden voittamista Rocroin jälkeen, kuten Tuttlingen samana vuonna tai Valenciennes (1656), mutta heidän taistelukenttätyylinsä kehittyi edelleen. Tänä aikana tuliaseiden ja kenttätykkien tasainen parantuminen antoivat matalammalle lineaariselle tyylille yhä suuremman edun. 1700-luvun lopulla "tercios" oli omaksunut niin paljon lineaarista tyyliä, että niiden taistelukenttämuodostelmat ja taktiikat olivat usein vähän samanlaisia kuin edellisen vuosisadan klassiset "tercio" -muodostelmat ja taktiikat. Vuonna 1704 säännölliset espanjalaiset "tercios" muutettiin rykmentteiksi ja pikemanin jalkaväen tyyppistä poistettiin. Varajoukkojen ja puolustusvoimien järjestöt muuntuivat myöhemmin samankaltaisiksi järjestöiksi.