Neuvostoliiton hallinta Itäblokissa testattiin ensimmäisen kerran vuoden 1948 Tšekkoslovakian vallankaappauksessa ja Tito-Stalinin jakautumisessa Jugoslavian kansantasavallan johdosta, Kiinan kommunistisesta vallankumouksesta (1949) ja Kiinan osallistumisesta Korean sotaan. Stalinin kuoleman jälkeen vuonna 1953 Korean sota päättyi Geneven konferenssiin vuonna 1954. Euroopassa Neuvostoliittoa vastustavat tunteet aiheuttivat Itä-Saksan kansannousun vuonna 1953
- Mitä? Itäblokin hajoaminen johtuu usein Nikita Hruštšovin antistalinistisesta puheesta "Persoonallisuuden kultista ja sen seurauksista" vuonna 1956. Tämä puhe vaikutti Unkarin vallankumoukseen vuonna 1956, jonka Neuvostoliitto tukahdutti. Kiinan ja Neuvostoliiton välinen jakautuminen antoi Pohjois-Korealle ja Pohjois-Vietnamille enemmän itsenäisyyttä molemmilta ja helpotti albanialaisten ja Neuvostoliiton välistä jakautumista. Kuuban ohjukriisi suojeli Kuuban vallankumousta Yhdysvaltojen taantumasta, mutta Fidel Castro itsenäistyi yhä enemmän Neuvostoliiton vaikutuksesta, erityisesti vuoden 1975 Angolan Kuuban interventiossa. Vuonna 1975 entisen Ranskan Indokinaan vietnamilaisen sodan päättymisen jälkeen saavutettu kommunistinen voitto antoi Itäblokille uuden luottamuksen sen jälkeen, kun se oli kärsinyt Neuvostoliiton johtajan Leonid Brežnevin vuonna 1968 Tšetšekoslovakian hyökkäyksestä Prahan kevään tukahduttamiseksi. Tämä johti siihen, että Albanian kansantasavalta vetäytyi Varsovan liittoon ja liittyi lyhyesti Mao Zedungin Kiinaan, kunnes Kiina-Albania jakautui.