Ainakin poliittisille vankeille vankilaelämä oli islamilaisessa tasavallassa huomattavasti ankarampaa kuin pahlavillaisten aikana niiden mukaan, jotka olivat maistaneet molempia. "Joku, joka selviytyi molemmista, kirjoittaa, että neljä kuukautta Asadollah Ladjevardin [vartija] johdolla maksoi SAVAKin johdolla kuluneen neljän vuoden hinnan. Poliittisia vankeja "pommitettiin lakkaamatta propagandaa kaikilta puolilta - - radio- ja televisiolähetykset - - kaikilla sellissä, jopa eristysselliissä ja 'arkuissa' [missä joitakin vankeja pidettiin] - - äänekkäitä äänirakkaita - - ideologisia istuntoja". Kaikki sekulaarisen luonteen lukemateriaali, kuten länsimaiset romaanikirjailijat, tai jopa uskonnollinen materiaali, joka ei ollut ideologisesti samaa mieltä Islamilaisen tasavallan kanssa, kuten Ali Shariatin teos, kiellettiin. Ainakin Evinin vankilassa persian Nowruzin juhla oli kielletty. Pahlavin aikakauden vankila-kirjallisuudessa toistuvat sanat olivat 'väsyys' ja'monotonia'. Islamilaisessa tasavallassa ne olivat 'pelko', 'kuolema', 'terror', 'kauhistus' ja kaikkein yleisin kaikista 'painajainen' ("kabos"). Vuonna 2000 vankilaelämä oli huomattavasti parempi, vaikka poliittisia vankeja (jopa väitettyjä rikollisia) kidutettiin edelleen. Mutta vuoden 2009 vaalien jälkeen
, poliittisten vankien tilanne on kuulemma heikentynyt.