"Vergonha" kuvataan prosessiksi, jossa "tyytyy hylkäämään ja häpeämään äidinkieltään (tai vanhempiensa äidinkieltään) virallisen syrjäytyksen, koulun nöyryytyksen ja median hylkäämisen kautta", kuten Ranskan poliittiset johtajat ovat järjestäneet ja hyväksyneet Henri Grégoiresta lähtien. "Vergonha" on edelleen kiistanalainen aihe nykyaikaisessa ranskalaisessa julkisessa keskustelussa, jossa jotkut väittävät, että tällaista syrjintää ei ole koskaan ollut olemassa. Se on yleisesti mainittu esimerkki hyväksytystä järjestelmällisestä kielimurhasta. Vuonna 1860, ennen kuin koulunkäynti oli pakollista, oksitanilaista puhuvien osuus koko Ranskan väestöstä oli yli 39 prosenttia, kun taas ranskankielisten osuus oli 52 prosenttia; 1920-luvun lopulla heidän osuutensa väestöstä laski 26-36 prosenttiin.
Vuonna 1993 se laski taas jyrkästi alle 7 prosenttiin.