Täytä seuraava lause: Vuoteen 1913 mennessä Romania oli maailman neljänneksi suurin vehnänviejä, mutta epäoikeudenmukaisen maanjakelun ongelma tuli jatkuvasti hankalaksi (ja se tosiaankin pahentui sinä vuonna, kun romanialaiset talonpojat taistelivat toisessa Balkanin sodassa ja todistivat omin silmin Bulgariassa käytössä olevan paljon oikeudenmukaisemman maanjakosuunnitelman). 1800-luvun lopulla noin 2 000 maanomistajaa hallitsi yli puolet maasta, kun taas talonpoikien (joka oli vähän edustettuna hallituksessa ja joilla oli rajallinen pääsy maahan ja omistusoikeuksiin) hallussa oli vain kolmasosa. Vuonna 1888 maanpoikaisten tyytymättömyys epäoikeudenmukaiseen maanjakeluun johti verisiin yhteenottoihin, jotka johtivat osittaisiin ja tehottomiin maatalousuudistuksiin. Epäoikeudenmukainen järjestelmä ajoi edelleen talonpoikien konkurssiin ja näytti johtavan yhä enemmän poissaolevan omistuksen järjestelmään. Lähes kaksi vuosikymmentä myöhemmin tapahtui toinen, väkivaltaisempi tapaus:
1907 Romanian talonpoikien kapina, joka melkein aiheutti täysimittaisen vallankumouksen ja johti useiden tuhansien talonpoikien kuolemaan, kun armeija puuttui asiaan. Tämän seurauksena hallitus esitti uuden lainsäädännön vuosina 1907-1908 maanviljelijöiden hyväksi, mukaan lukien uusi laki maataloussopimuksista ja laki, joka perusti maaseudun luottopankin (Casa Rurală), jonka tarkoituksena oli helpottaa ostoja ja vuokrasopimuksia ja siirtää omaisuutta suurilta maanomistajilta maanviljelijöille. Kuitenkin nämä lait (joihin vaikutti Constantin Steren "poporanistinen" suuntaus) pantiin huonosti täytäntöön, täysin riittämätön määrä maata asetettiin ostettavaksi ja valtaosa talonpoikien joukosta ei edes ollut oikeutettu saamaan suurimman osan saatavilla olevasta avusta.