Hananu-kapina tapahtui samanaikaisesti Syyrian rannikkokylän alawiittien kapinan kanssa, jota johti Saleh al-Ali, ja sekä al-Ali että Hananu viittasivat yhdessä kapinoihinsa osana "Länsi-Aleppon yleistä kansallista liikettä". Vaikka kapinalliset saivat varhaisia voittoja, sissijoukkojen operaatiot loppuivat, kun ranskalaiset olivat valloittaneet Aleppon heinäkuussa 1920 ja kun Damaskoksessa toimiva arabihallitus, kapinan päätukija, hajosi. Hanunun joukot uudistivat kapinan marraskuussa 1920 turkkilaisten joukkojen merkittävän sotilaallisen avun varmistamisen jälkeen.
Mustafa Kemalin, joka taisteli ranskalaisia vastaan eteläisen Anatolian hallinnasta. Kapinan huipulla vuonna 1920 Hananu perusti lähes valtion Aleppon ja Välimeren väliselle alueelle. Kapinalliset saivat suuria tappioita taistelukentällä joulukuussa 1920, ja ranskalaisten ja turkkilaisten välisten sopimusten jälkeen turkkilaisten sotilaallinen tuki kapinallisille haihtui suurelta osin kevään 1921 mennessä. Ranskalaiset joukot valtasivat Hanun viimeisen linnoituksen Jabal Zawiyassa heinäkuussa. Ranskan mandaattiviranomaiset syyttivät Hananoa ja lopulta hänet vapautettiin syytteistä. Yusuf al-Sa'dunin johtama alhaisen tason kapina jatkui, ja viimeinen suuri sotilaallinen taistelu ranskalaisten joukkojen kanssa tapahtui 8. elokuuta 1926. Jälkimmäinen tapahtui maanlaajuisen Suuren Syyrian kapinan aikana, joka alkoi kesällä 1925.