Hän tapasi Helen Poteatin Wake Forestissa. Hän oli yliopiston rehtori William Louis Poteatin tytär ja Stallingsin klassikoiden professorin sisko. He olivat rakastavaisia koko kouluvuoden. Hän valmistui Wake Forest College -yliopistosta vuonna 1916 ja sai työpaikan paikalliselle rekrytointitoimistolle. Hän oli niin vakuuttunut omasta proosastaan, että liittyi Yhdysvaltain merijalkaväkeen reserviin vuonna 1917. Hän lähti Philadelphiasta Ranskaan USS "Henderson" -aluksella 24. huhtikuuta 1918. Ranskassa hän palveli 5. merijalkaväen 3. pataljoonan joukkojen komentajana Château-Thierryn taisteluissa. Hän haavoittui jalkaan Belleau Woodin taistelussa.
Kun hyökkäsimme vihollisen konekivääripesään 25. kesäkuuta. Rukoiltuaan lääkäreitä olemaan leikkaamatta, hän meni kotiin ja vietti kaksi tuskallista vuotta toipumassa Brooklynin laivaston sairaalassa. Myöhemmin hän vahingoitti sitä putoamalla jäälle, ja se amputoitiin vuonna 1922. Monia vuosia myöhemmin hänen jäljellä oleva jalkansa oli amputoitava. Stallings ja Poteat menivät naimisiin 8. maaliskuuta 1919. Heillä oli kaksi tytärtä, Sylvia (s. 1926) ja Diana (s. 1931), ennen kuin he erosivat vuonna 1936. Vuonna 1928-1929 he palauttivat Poteat Housen lähellä Yanceyvilleä, Pohjois-Carolina. Helenin kautta hänen avioliiton tädinään oli taidemaalari Ida Isabella Poteat.