Alankomaiden jalkapallokilpailun perustamisesta vuonna 1898 vuoteen 1954 asti mestaruus ratkaistiin play-off-otteluissa, joissa pelasi muutama joukkue, jotka olivat aiemmin voittaneet alueellisen liigansa. Kilpailu oli puhtaasti amatööri-kilpailua; Royal Dutch Football Association (KNVB) hylkäsi kaikenlaisen maksun ja keskeytti pelaajat, jotka saivat palkkaa tai siirtohintaa. Professionaalisen jalkapallon kysyntä kasvoi 1950-luvun alussa, kun monet maajoukkueiden jäsenet lähtivät pelaamaan ulkomailla etsien taloudellista hyötyä. Yleensä KNVB keskeyttäisi nämä pelaajat, estäen heitä esiintymästä Alankomaiden maajoukkueessa. Pohjoismeren tulvan jälkeen vuonna 1953
, ulkomailla olevat hollantilaiset pelaajat (useimmiten Ranskan liigan pelaajat) järjestivät hyväntekeväisyysottelun Ranskan maajoukkuetta vastaan Pariisissa. KNVB boikotoi ottelun, mutta sen jälkeen kun kokoontuneet hollantilaiset pelaajat voittivat ranskalaiset (2<unk>1), hollantilainen yleisö näki, mitä korkeuksia ammattilaisjalkapallolla voitaisiin saavuttaa. Kasvavan kiinnostuksen palvelemiseksi perustettiin erimielinen ammattilaisjalkapalloliitto (NBVB) ja liiga kaudelle 1954/55. 3. heinäkuuta 1954 KNVB tapasi ryhmän huolestuneita amatöörijoukkueiden puheenjohtajia, jotka pelkäsivät, että parhaat pelaajat liittyisivät ammattilaisjoukkueisiin. Kokous, jota kutsuttiin "slaapkamerconferentie" (" makuuhuoneen konferenssi"), johti yhdistyksen vastahakoiseen puoliammattimaisuuden hyväksymiseen.