Kirjoita jatko tästä kappaleesta - Dương Văn Minh oli johtanut vallankaappausta Diemia vastaan vuonna 1963. 1970-luvun puoliväliin mennessä hän oli taipunut "kolmanteen puoleen" (Thành Phần Thứ Ba), etelävietnamilaisiin eliitteihin, jotka suosivat vuoropuhelua ja yhteistyötä pohjoisen kanssa. Etelän kommunistiset soluttautuneet yrittivät tehdä poliittisia sopimuksia, jotta Dương Văn Minh nousee presidenttiksi, toivoen, että hän estäisi viimeisen vastarinnan, tuhoisan taistelun Saigonia vastaan. Vaikka monet Etelä-Vietnamin yksiköt olivat valmiita puolustamaan Saigonia, ja ARVN: n 4. korpus oli yhä ehjä Mekongin deltassa, Dương Văn Minh määräsi antautumisen.
30. huhtikuuta 1975, säästäen Saigonin tuhon. Kuitenkin Pohjois-Vietnamin armeijan maine pettureiden suhteen edelsi heitä, ja satoja tuhansia Etelä-Vietnamia pakenivat maasta kaikin keinoin: lentokoneilla, helikoptereilla, laivoilla, kalastusaluksilla ja lautoilla. Suurin osa nousi Yhdysvaltojen seitsemännen laivaston kyytiin Etelä-Kiinan merestä tai laskeutui Thaimaaseen. Meritse tulleita pakolaisia alettiin kutsua veneihmisiksi. Eräässä kuuluisassa tapauksessa etelävietnamilainen lentäjä laskeutui vaimon ja lastensa kanssa pienellä Cessna-koneella turvallisesti ilma-aluksen kannoille. Tämä (enimmäkseen Etelä-Vietnamin) poliittisten pakolaisten massamainen pakeneminen jatkui 1980-luvulle, kun pakolaiset pakenivat vainoa, poliittista sortoa ja uutta kommunistista hallintoa aiheuttamaa taloudellista romahdusta.