Tšetšeniassa Umarov tuli Isa Munajevin tilalle komentajaksi Etelä-Länsi-Rintamalle (joka koostui arviolta 1000 taistelijasta vuoteen 2004 mennessä), Groznin lounaispuolella sijaitsevalle sotilaalliselle alueelle, joka rajoittui Georgialle ja Ingushetiaan. Häntä pidettiin Shamil Basajevin liittolaisena, joka toimi silloin Kaakkois-Vedenskyn alueella. Vuonna 2003 Umarov johti miehiään Shatoyn kaupungin ympärillä käydyissä raskaissa taisteluissa ja Venäjän lähteiden mukaan hän määräsi pommitettavaksi Ingushetin FSB:n päämajan Ingushin pääkaupungissa Magasissa ja hyökkäyksen sähköinfrastruktuurin kohteisiin Stavropol-kriin Kislovodskin kaupungissa. Gelajevin kuoleman jälkeen helmikuussa 2004 monet hänen jäljellä olevista miehistään liittyivät Umarovin ryhmään. Seuraavana kesänä Umarov oli yhdessä Basayevin kanssa yksi suurten hyökkäysten johtajista.
Tšetšenien ja ingussien sotilaat tappoivat kymmeniä ingushetialaisia virkamiehiä ja turvallisuusjoukkojen jäseniä ja valloittivat lyhyeksi aikaa tasavallan suurimman kaupungin, Nazranin.