Zyromski liittyi Ranskan vapautuksen aikana kansallisen rintaman vastarintaliikkeeseen. PCF:n ehdottaman yhtenäisperuskirjan allekirjoittamiseksi järjestetyn SFIO:n kongressin jälkeen hän liittyi PCF:ään. Hän sai ensimmäisen vaalivaltuutuksensa vuonna 1946 Lot-et-Garrone-osaston tasavallan neuvonantajana, jonka hän piti kaksi vuotta, eikä pyrkinyt uudelleenvalintaan vuonna 1948. PCF:ssä Zyromski osoitti yllättävän suvaitsevaa riippumattomuutta, vaikka hän vuonna 1959 allekirjoitti julkilausuman, jossa hän arvosteli puolueen sisäisen demokratian puutetta. Seurauksena
Vuoden 1968 Tšekkoslovakian valloituksessa hän kuitenkin lopetti kaikki toimet puolueen sisällä. Vaimonsa kuoleman jälkeen vuonna 1962 hän muutti Meluniin, jossa hän kuoli vuonna 1975.