Juutalaisten kapinan, pahan julkisuuden vuoksi juutalaisten maahanmuuttajien rajoittamisesta Palestiinassa, arabimiesten kieltäytyminen hyväksymästä jakautuvaa valtiota (kuten Yhdistyneet Kansakunnat ehdotti) ja 100 000 sotilaan pitämisen kustannukset Palestiinassa, Britannian hallitus lähetti asian Yhdistyneille Kansakunnisille. Syyskuussa 1947 britit päättivät lopettaa mandaatin. Marraskuussa 1947 Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokous hyväksyi päätöslauselman, jossa hyväksyttiin Yhdistyneiden Kansakuntien Palestiinan jakosuunnitelma. Ben-Gurionin johtama Juutalainen virasto hyväksyi suunnitelman, mutta arabit hylkäsivät sen.
Hän karkasi. Ben-Gurionin strategia oli, että Hagana pidettäisi jokaisen aseman ilman perääntymistä tai antautumista ja käynnistäisi sitten hyökkäyksen, kun brittiläiset joukot olisivat evakuoituneet siinä määrin, että brittiläisen väliintulon vaara ei olisi enää olemassa. Tämä strategia onnistui, ja toukokuuhun 1948 mennessä juutalaiset voitti sisällissodan. 14. toukokuuta 1948, muutama tunti ennen Britannian mandaatin virallista päättymistä, Ben-Gurion julisti Israelin itsenäisyyden seremoniassa Tel Avivissa. Muutamaa tuntia myöhemmin Israelin valtio muodostettiin virallisesti, kun Britannian mandaatti päättyi 15. toukokuuta. Vuoden 1948 arabialais-israelilainen sota alkoi välittömästi sen jälkeen, kun lukuisat arabialaiset valtiot hyökkäsivät Israeliin.