Jatkoa tähän kappaleeseen. - Aivan miehityksen alusta lähtien juutalaisia kohdellaan Pariisissa erityisen ankarasti. Saksan miehitysviranomaiset määräsivät 18. lokakuuta 1940 "Aryanisaation määräyksellä", että juutalaisilla olisi erityisasema ja että heiltä kielletään vapaat ammatit, kuten kauppa, teollisuus, mikä koski lakimiehiä, lääkäreitä, professoreita, kauppojen omistajia, ja että heiltä kielletään myös tiettyjen ravintoloiden ja julkisten paikkojen käyttö, ja että heidän omaisuutensa takavarikoitiin. 23. toukokuuta 1942 Gestapon juutalaisvastaisen osaston päällikkö Adolf Eichmann antoi salaisen käskyn viedä Ranskan juutalaiset Auschwitzin keskitysleiriin. Toukokuun 29. päivänä 1942 kaikki miehitetyssä vyöhykkeessä olevat juutalaiset yli kuuden vuoden iässä pakotettiin käyttämään keltaista Daavidin tähden merkkiä. Heinäkuussa juutalaiset kiellettiin pääkadulta, elokuvateattereilta, kirjastoilta, puistoilta, puutarhoilta, ravintoloilta, kahviloilta ja muilta julkisilta paikoilta, ja heidän oli matkustettava metron viimeiseen vaunuun. 16.-17. heinäkuuta 1942 saksalaisten käskystä 13 152 juutalaista (4 115 lasta, 5 919 naista ja 3 118 miestä) pidätettiin Ranskan poliisin toimesta. Naimattomat ja lapsettomat pariskunnat vietiin Drancyyn, noin 20 kilometriä Pariisista pohjoiseen, kun taas 8 160 miestä, naista ja lasta, jotka muodostivat perheitä, menivät "Vélodrome d'Hiverin"
"Vel' d'Hiv'") stadionilla, "rue Nelaton" -kadulla 15. kaupunginosassa, jossa he olivat täynnä kesän kuumuudessa, tuskin ruokaa, vettä ja ilman hygienia-tiloja viisi päivää ennen lähettämistä Drancyn, Compiègnen, Pithiviersin ja Beaune-la-Rolanden internerausleireihin, Auschwitz-hävittämisleirin alkuun. Saksalaiset pitivät takavarikointia epäonnistuneena, koska he olivat valmistelleet junia 32 000 henkilölle. Pidätykset jatkuivat vuosina 1943 ja 1944. Vapautuksen aikaan arviolta 43 000 juutalaista Pariisin alueelta eli noin puolet yhteisön väestöstä oli lähetetty keskitysleireihin ja 34 000 kuoli siellä.