Yhteenveto artikkelista:  Lyhyt opas musiikin ääniin. (Robinson £9.99) Vuosien ajan luulin, että Vera Lynnin We'll Meet Again -elokuvan he aikoivat lähettää, kun atomipommit putosivat, mutta Paul Simpsonin mukaan tässä tärkeässä opaskirjassa ikoniseen elokuvaan, kun ydinhyökkäys on välitön, BBC aikoo täyttää radiolähetykset kappaleilla The Sound Of Musicista. Kyyniset väittävät, että Do-Re-Mi ja My Favorite Things - tekevät heistä kärsimättömiä unohdukseen. Jäljellä olevat vallat toivovat kuitenkin vilpittömästi, että he "pitävät yllä jonkin verran normaalia" paljastamalla meidät aina optimistiselle Von Trappsille. On aina ollut helppoa pilkata "kolme tuntia nunnia jodeloimassa", - ja Christopher Plummer itse kutsui elokuvaa "Slinnun ääneksi". Mutta rakastan sitä, ehkä siksi, että 50 vuotta sitten isoäitini vei minut katsomaan sitä kuusi kertaa Capitol-elokuvateatterissa Cardiffissa. The Sound of Music olisi voinut olla hyvin erilainen, jos Osmondit olisivat saaneet osansa elokuvaan. Piilouduin aina istuimen alle, kun natsit vaelsivat luostaria. En ole vielä nähnyt sitä kohtausta, jossa nunnat sabotoivat autoja. Se oli elokuva, joka houkutteli naisia, joilla oli dominoivia aviomiehiä - kaikki ne kapteeni Von Trappin kaltaiset, jotka odottivat illallisensa olevan pöydällä. Isoäitini ja hänen kaltaisensa miljoonat ihmiset olisivat halunneet olla Julie Andrews, joka leikkaa verhot vaatteiden tekemiseksi, putoaa järviin huvin vuoksi, kiihkeästi pyöräilee maaseudulla, tekee piknikkejä ja yleensä ei välitä kotitöistä eikä kotitehtävistä. "Sound of Music" oli feministien pioneerihuuto. Tavalliset naiset, joilla ei ollut aavistustakaan Germaine Greeristä, omaksuivat sen. Ensimmäinen yllätys Simpsonin kirjassa on se, että tarina alkaa Englannissa. Von Trappit olivat Robert Whiteheadin jälkeläisiä, insinööri, joka syntyi Boltonissa vuonna 1823. Hän lähti ulkomaille työskentelemään milanilaiseen yritykseen ja...
Von Trappit olivat insinöörin jälkeläisiä. Agatha ja kapteeni Von Trapp menivät naimisiin vuonna 1911. Heillä oli seitsemän lasta. Heidän äitinsä kuoli scarlet-kuumeeseen vuonna 1922. Elokuva ei kuitenkaan seuraa tositarinaa joissakin suhteissa.