Valitettavasti epätarkka testamentti aiheutti monia ristiriitoja kuninkaiden ja aatelisten välillä. Koko kokoelma oli vain lyhyen aikaa Tykocinin linnassa vuoteen 1572 asti. Sitten kuninkaan sisaret levittivät sitä asuinpaikoilleen Krakoviin, Niepołomiceen, Varsovaan, Vilniukseen ja Hrodnaan ja lähettivät jopa osan Ruotsiin. Kuningas Sigismund III Vasa toi takaisin 30 kappaletta, jotka Anna Jagiellon lähetti Tukholmaan sisarelleen Katariinaan (Sigismundin äidille). Vuonna 1633 Jerzy Ossoliński lahjoitti kolme "Mooseksen tarinan" kohtauksia sisältävää vaippaa kuningas Władysław IV Vasan puolesta paavi Urban VIII:lle. Vedenpaisumuksen aikana
Jerzy Sebastian Lubomirski piilotti kokoelman Spišissä sijaitsevaan kiinteistöönsä. Seuraavina vuosina kuningas Johannes II Casimir Vasa kiinnitti 157 vaippaa gdanskalaiselle kauppiaalle Jan Grattille ilman parlamentin suostumusta. Jotta hän saisi elinkautisen palkan, kun hän oli luopunut valtaistuimestaan, kuningas vei myös osan vaippoista Ranskaan. Tämä aiheutti protesteja aatelisuudesta, eikä kuninkaan velkaa maksettu takaisin ennen vuotta 1724. Parlamentti toimitti tapetit vartioitavaksi Varsovan karmeliittien luostariin, ja ne näytettiin viimeksi kuninkaan Stanisław Augustuksen kruunajaisissa vuonna 1764. Kun Varsovan kuninkaallisen linnan sisätilojen merkittävä uudistus oli tehty uusklassisessa tyylissä, kuningas tilasi uusia vaateita Ranskassa, ja Jagiellonin kokoelma kääriytyi ja säilytettiin valtiovarainvaliokunnan - tasavallan palatsin - rakennuksessa. Stanisław Augustuksen hallituskaudella tehtyjen luetteloiden mukaan siellä oli noin 156 arrassia. Vuonna 1795, Puolan kolmannen jakelun jälkeen, Aleksandr Suvorov vei vaateet ja muut kuninkaallisista asuinpaikoista ryöstetyt tavarat Venäjälle.