Kirjoita jatkossa tähän kappaleeseen - Noin tuolloin hän muotoili maaseudun ja kansallisuuden näkökulman elämään, hylkäämällä sen, mitä hän piti "hybridi-urbaanin maailmana" "kansallisten todellisuuksiemme maailmana". Călinescun analyysissä tämä merkitsee sitä, että kuten edeltäjänsä, konservatiivinen Eminescu, Sadoveanu uskoi kaupunkien olleen ulkomaalaisten "ylimääräisen kategorian" uhreja, erityisesti vuokra-asuntoja hallinnoivien. Vuoden 1907 talonpoikien kapinan jälkeen
, Sadoveanu lähetti raportin opetusministerilleen Spiru Haretille, jossa hän kertoi hänelle maaseudun koulutuksen tilasta ja lisäksi Moldovan kyläläisten kohtaamista ongelmista. Siinä sanottiin: "Kirjoittajat ja maanomistajat pilkkaavat romanialaisten työtä riippumatta heidän kansallisuudestaan. Jokainen kylän "surtucar", pormestari, notaari, paperiliike, lypsää häpeämättömästi ja armottomasti tätä maitolehmää. Heihin liittyy pappi, - joka on eri mieltä opettajan kanssa". "Neamul Șoimăreștilorin" myötä feodaaliyhteiskunnan ja kaupankäynnin taakka, ennen kaikkea taloudellisten oikeuksien rajoittaminen, oli tulossa taustateemaksi hänen fiktiossaan, joka myöhemmin kuvaili Stefanusta Suurta sosiaalisen oikeudenmukaisuuden alkuperäisenä puolustajana ("Frații Jderi"). Suurin osa ensimmäisen maailmansodan aikana Sadoveanu seurasi myös poporanistien russofobiaa ja ententtipuolen vastenmielisyyttä kuvaillen Venäjän valtakunnan kansallista politiikkaa Bessarabiassa paljon barbaarisemmaksi kuin Itävalta-Unkarin hallinto Transylvaniassa. Vuonna 1916 hän siirtyi äkillisesti ententtien leiriin: hänen innostuksensa propagandan upseerina kosketti kiistelyä, kun Romania koki massiiviset tappiot; Sadoveanu itse hylkäsi ententtien asian vuoteen 1918 mennessä, kun hänet poistettiin palveluksesta, ja jatkoi flirttailuansa Constantin Steren germanofiililobbyn kanssa.