Jopa ennen kuin Länsi-Saksassa hylättiin virallisesti natsismin poistaminen, Itä-Saksan propaganda esitti usein itseään ainoana todellisen antifasistisena valtiona ja väitti, että Länsi-Saksan valtio oli yksinkertaisesti natsijärjestelmän jatkumo, joka palkkasi samat virkamiehet, jotka olivat hallinneet hallitusta natsien diktatuurin aikana. 1950-luvulta alkaen syytösten perustelut keskittyivät siihen, että monet natsien hallinnon entiset virkamiehet olivat työllistyneet Länsi-Saksan hallituksessa. Itä-Saksan propaganda yritti kuitenkin myös tuomita natseiksi jopa sellaisia poliitikkoja kuin Kurt Schumacher, jonka itse natsireitti oli vanginnut. Tällaiset väitteet ilmenivät usein Saksan sosialistisen yhtenäispuolueen virallisessa sanomalehdessä "Neues Deutschland". Itä-Saksan kansannousu vuonna 1953
Berliinissä oli virallisesti syyllistynyt Länsi-Berliinin natsit "agents provocateurs", jotka "Neues Deutschland" väitti työskentelevän yhteistyössä Länsi-hallituksen kanssa lopullisen tavoitteena palauttaa natsit koko Saksassa. Itä-Saksan hallitus kutsui Berliinin muuria virallisesti fasismin vastaiseksi turva- muuriksi.