Kirjoita tämän kappaleen jatko - Ruotsi hallitsi jonkin aikaa Itämeren tärkeimpiä kauppareittejä, ja tästä komentavasta asemasta johtuva tulonlisäys oli aineellista apua sodan varhaisimmissa vaiheissa Saksassa, johon Ruotsin kuningas Gustavus II Adolphus siirsi joukkonsa kesäkuussa 1630. Gustavus, jota myöhemmin kutsuttiin "Pohjan leijonaksi" hänen taitavuutensa johtajana, puuhasi protestanttien puolella Saksan sisällissodassa. Käyttämällä uusia sotilaallisia tekniikoita, kuten kevyempää ja liikkuvampaa tykistöä, suurempaa osaa hänen jalkaväestään käyttämällä tuliaseita (toisin kuin piikkejä) ja ratsuväen shokkitaktiikoita, hän voitti murskaavan voiton Breitenfeldin taistelussa vuonna 1631. Lützenin taistelussa 6. marraskuuta 1632 hän ratsasti vihollisen ratsuväen ryhmään ja kuoli. Taistelu itsessään oli tasapeli. Kaksi vuotta myöhemmin keisarilliset joukot saivat vakuuttavan voiton protestanttien armeijaa vastaan Nördlingenissä
- Mitä? Estääkseen Habsburgit voittamasta sotaa Ranska, joka oli jo antanut Isolle huomattavia taloudellisia avustuksia, puuttui asiaan protestanttisen puolella. Sota kesti monta vuotta, kunnes vihdoin vuonna 1648 tehtiin rauhansopimus. Westfalenin rauhan sopimuksessa Ruotsi sai korvauksen sekä Länsi-Pomeranin ja Bremenin ja Verdenin piispakuntien hallinnan. Se sai siten vallan Oderin, Elben ja Weser-jokien suulla ja sai kolme ääntä Saksan valtakunnanhuoneen ruhtinaiden neuvostossa.