Tämä strateginen operaatio kohtasi suurta vihamielisyyttä julkisissa piireissä ja laajaa epäsuostumusta tiedotusvälineissä, jotka arvostelivat tätä operaatiota. Musharrafilla oli vakava vastakkainasettelua ja hän osallistui vakaviin kiistoihin ylempien upseereidensa, laivaston päällikön amiraali Fasih Bokharin, ilmavoimien päällikön, ilmavoimien päällikön marsallikomentaja PQ Mehdin ja ylemmän kenraaliluutnantti Ali Kuli Khanin kanssa. Amiraali Bokhari vaati lopulta kenraali Musharrafia vastaan täysimittaista sotaoikeutta, kun taas toisaalta kenraali Kuli Khan moitti sodan "katastrofin suurempana kuin Itä-Pakistanin tragedia".
Hän lisäsi, että suunnitelma oli "virheellinen suunnittelussa, taktisessa suunnittelussa ja toteuttamisessa" ja lopulta "uhrataan niin paljon sotilaita". Ongelmat hänen elinikäisen ystävänsä, ilmavoimien päällikön, ilmavoimien päällikkö Pervez Mehdin kanssa, ilmenivät myös, kun ilmavoimien päällikkö kieltäytyi osallistumasta tai antamasta lupaa ilmaiskuun armeijan operaatioiden tukemiseksi Kargilin alueella.