Israelilaiset ilmavoimat perustettiin virallisesti 28. toukokuuta 1948, pian sen jälkeen kun Israel julisti itsenäisyytensä ja löysi itsensä välittömästi hyökkäyksen kohteeksi arabi-naapureilta.
- Mitä? Alun perin se koottiin siviili-ilma-aluksista, jotka oli takavarikoitu tai lahjoitettu ja muunnettu sotilaskäyttöön. Useita vanhentuneita ja ylijäämäisiä toisen maailmansodan aikaisia taistelukoneita hankittiin nopeasti eri keinoin - sekä laillisin että laittomasti - täydentämään tätä laivastoa. IAF: n selkäranka koostui 25 Avia S-199: stä (ostettu Tšekkoslovakiasta, lähinnä Tšekkoslovakian rakentama Messerschmitt Bf 109s) ja 60 Supermarine Spitfire LF Mk IXE: stä, joista ensimmäinen, "Israel 1" koottiin paikallisesti brittien hylätyistä varaosista ja pelastetusta moottorista egyptiläisestä Spitfiresta, ja suurin osa muusta ostettiin Tšekkoslovakiasta. Osa spitfireista kuljetettiin Žatecin tukikohdasta koodinimellä "Zebra", jossa lentäjät saivat myös alustavan lentokoulutuksen, kun taas toiset kuljetettiin meritse. Luovuus ja kekseliäisyys olivat Israelin sotilaallisen menestyksen varhainen perusta ilmassa, eikä teknologia (joka IAF: n perustamisessa oli yleensä huonompi kuin Israelin vastustajien käyttämä). Monet IAF: n ensimmäisistä lentäjistä vuonna 1948 olivat ulkomaisia vapaaehtoisia (sekä juutalaisia että ei-juutalaisia) ja toisen maailmansodan veteraaneja, jotka halusivat tehdä yhteistyötä Israelin itsenäisyystaistelun kanssa. IAF:n nöyrät alkamiset tekivät sen ensimmäisistä ilmavoitoista erityisen vaikuttavia ja huomionarvoisia.