Kuuban ohjukriisin jälkeen alkoi uusi vaihe, jossa Kiinan ja Neuvostoliiton välinen kiinalais-neuvostoliittolainen jakautuminen monimutkaisti suhteita kommunistisen alueen sisällä, kun taas Länsi-Blokin valtio Ranska alkoi vaatia suurempaa toiminta-autonomiaa. Neuvostoliitto hyökkäsi Tšekkoslovakian kimppuun
Yhdysvallat koki sisäisestä levottomuudesta kansalaisoikeusliikkeestä ja Vietnamin sodan vastustamisesta. 1960- ja 1970-luvuilla kansainvälinen rauhanliike juurtui kansalaisten keskuudessa ympäri maailmaa. Ydinaseiden testausta vastaan ja ydinaseiden riisumisen puolesta käytiin liikkeitä, joissa oli suuria sodan vastaisia mielenosoituksia. 1970-luvulla molemmat osapuolet olivat alkaneet tehdä myönnytyksiä rauhan ja turvallisuuden kannalta, mikä johti hillitsemisen aikakauteen, jossa strategisten aseiden rajoittamista koskevat neuvottelut ja Yhdysvaltojen suhteiden avaaminen Kiinan kansantasavaltaan olivat strateginen vastapaino Neuvostoliitolle. Kolmannessa maailmassa muodostui 1970-luvun toisella puoliskolla useita itseään marxilaisiksi julistaneita hallintoja, kuten Angola, Mosambik, Etiopia, Kambodja, Afganistan ja Nicaragua.