Kreikkalaiset alkoivat käyttää sitä vuonna 1913, kun albanialainen valtio perustettiin Balkanin sotien jälkeen ja alueen sisällyttäminen jälkimmäiseen, jota monet kreikkalaiset pitivät maantieteellisesti, historiallisesti, kulttuurisesti ja etnologisesti liittyvänä Kreikan Epiruksen alueeseen antiikin ajoista lähtien. Keväällä 1914 alueen etniset kreikkalaiset julistivat Pohjois-Epiruksen autonomisen tasavallan ja albanialainen hallitus tunnusti sen, vaikka se osoittautui lyhytaikaiseksi, kun Albania romahti ensimmäisen maailmansodan alkamisen myötä. Kreikka piti aluetta vuosina 1914-1916 ja yritti epäonnistuneesti liittää sen maaliskuussa 1916. Vuonna 1917 Italian ajettu kreikkalaiset joukot pois alueelta, ja he valtasivat suurimman osan Albanian. Pariisin rauhankonferenssi vuonna 1919 myönsi alueen Kreikalle, mutta alue palasi albanialaisten valvontaan marraskuussa 1921 Kreikan tappion jälkeen Kreikan ja Turkin sodassa. Sodanvälisenä aikana jännitteet pysyivät korkeina Albanian kreikkalaista vähemmistöä koskevien koulutusongelmien vuoksi. Italian hyökkäyksen jälkeen Kreikkaan
Albanian alueelta vuonna 1940 ja Kreikan onnistuneesta vastahyökkäyksestä Kreikan armeija piti lyhyesti Pohjois-Epiruksen kuuden kuukauden ajan Saksan hyökkäykseen Kreikkaan vuonna 1941.