Tammikuussa 1978 kansalliskaartin koko määrä oli noin 25 000 upseeria ja sotilasta, jotka olivat suoraan pääjohtajan ja Nicaraguan presidentin, kenraalimajuri Anastasio Somoza Debaylen (alias Anastasio Somoza Debayle) henkilökohtaisen johdon alaisina. "Tachito"); Usein kuvailtu lähempänä feodaalisia palvelijoita (tai miehitysjoukkoja) kuin nykyaikaista kansallista armeijaa, GN oli ensisijaisesti järjestetty sisäiseen turvallisuuteen ja kapinan vastaisiin operaatioihin (COIN) kansallisen puolustuksen sijaan, ja useimmat jalkaväkiyksiköt määrättiin staattisiin varuskunnan tehtäviin, ja sen vuoksi sen tavanomainen sotilaallinen arvo oli hyvin alhainen. Tästä yhteensä noin 10 000 - 12 500 palveli itse maavoimissa (mukaan lukien naiset armeijassa ja PNGN: ssä), mutta vain noin 7 500 oli taistelujoukkoja, jotka oli järjestetty yhteen presidentinvartiobatalioniin, yhteen panssaroituun pataljoonaan, yhteen mekaaniseen jalkaväkipataljoonaan, yhteen mekaaniseen yhtiöön, yhteen insinööripataljoonaan, yhteen sotilaspoliisin pataljoonaan, yhteen kenttätykkipataljoonaan ja yhteen ilmatorjuntapataljoonaan sekä kuusitoista turvaperheeseen. Kaikki edellä mainitut yksiköt oli sijoitettu perinteiseen espanjalaiseen siirtomaalliseen tapaan linnoituksen kaltaisissa "quarteles" (Quarters; kasarmat-cum-garrisons) pääkaupunkeissa, mukaan lukien maan pääkaupunki Managua. GN: n kenraalipäällikön päämaja sijoitettiin Tiscapa Hillin hallituksen alueen sydämeen lähellä Managuan keskusta, ja se oli 1972 Nicaraguan maanjäristyksen jälkeen rakennettu maanalainen bunkkerityylinen kompleks
Käräjäalueen läheisissä tiloissa sijaitsivat myös Guardin oman hallinnon, signaalien, tekniikan, lääketieteen, logistiikan ja sotilaallisen oikeuden tukipalvelujen päätoimistot sekä tärkeimmät sotilaalliset koulut.