Harding vastusti Wilsonin päätöstä lähettää joukkoja Dominikaaniseen tasavaltaan ja Haitille. Hän hyökkäsi demokraattien varapresidenttiehdokkaalle Franklin Rooseveltille hänen roolistaan
Haitin puuttuminen. Kun Harding oli vannonut valan, Hughes pyrki parantamaan suhteita Latinalaisen Amerikan maihin, jotka olivat varovaisia Yhdysvaltojen käytöstä Monroe-oppi oikeuttamaan interventiota; Hardingin virkaanastujaisten aikaan Yhdysvalloilla oli myös joukkoja Kuubassa ja Nicaraguassa. Amerikkalaisten etujen suojelemiseksi Kuubassa sijaitsevat joukot vetäytyivät vuonna 1921; Yhdysvaltain joukot pysyivät muissa kolmessa maassa Hardingin presidenttiyden aikana. Huhtikuussa 1921 Harding ratifioi Thomson-Urrutia-sopimuksen Kolumbian kanssa, joka myönsi tälle kansakunnalle 25 miljoonaa dollaria (vastaa miljoona dollaria vuonna 1903) Yhdysvaltojen provosoiman Panaman vallankumouksen korvauksena. Latinalaisen Amerikan maat eivät olleet täysin tyytyväisiä, koska Yhdysvallat kieltäytyi luopumasta interventioismista, vaikka Hughes lupasi rajoittaa sen Panaman kanavan läheisiin kansakuntiin ja tehdä selväksi, mitkä olivat Yhdysvaltojen tavoitteet.