Kirjoita jatkossa tähän kappaleeseen - Lisäksi on tavallista, että sivistyneen maan asevoimat antavat joukkoilleen yksityiskohtaisia ohjeita siitä, mikä on ja mikä ei ole sallittua niiden sotilaallisen koodin mukaan. Niihin sisältyvät kaikki kansainväliset sopimusvelvoitteet ja tavanomaiset sodan lait. Esimerkiksi Otto Skorzenyn oikeudenkäynnissä hänen puolustuksensa perustui osittain Yhdysvaltain armeijan sotaministeriön 1. lokakuuta 1940 julkaisemaan kenttäkäsikirjaan ja "Amerikan sotilaiden käsikirjaan". Jos asevoimien jäsen rikkoo oman sotilaallisen säännöstönsä, hän voi odottaa sotaoikeuden. Kun liittoutuneiden asevoimien jäsenet rikkoivat sotilaallisia sääntöjään, heitä saatettiin tuomita, kuten esimerkiksi Dachaun verilöyly- tai Biscarin verilöyly-oikeudenkäynneissä. Akselivaltojen ehdottoman antautuminen oli epätavallista ja johti suoraan kansainvälisten tuomioistuinten perustamiseen. Yleensä kansainväliset sodat päättyvät ehdollisesti, ja sotarikollisista epäiltyjen kohtelu on osa rauhansopimusta. Useimmissa tapauksissa ne, jotka eivät ole sotavankeja, tuomitaan omassa oikeusjärjestelmässään, jos heitä epäillään sotarikoksista, kuten tapahtui toisen maailmansodan lopussa Suomessa.
, jossa Allied Control Commission esitti luettelon sodan rikoksista ja rauhaa vastaan tehdyistä rikoksista ja jättänyt näiden tapausten tutkinnan ja tuomion Suomen tuomioistuimille Suomen lainsäädännön mukaisesti. Näihin tapauksiin oli kuitenkin luotava "ex post facto" laki, sillä Suomen rikoslaissa ei ollut käsitettä siitä, että olisi vastuussa politiikasta, joka johtaa sotaan. Liittoutuneet toimivat normaalin kansainvälisen oikeuden puitteissa.