Vuonna 1938 aloitettiin uusi kevyiden panssarivaunujen kehittäminen. Vaikka Typ 95 Ha-Go oli toiminut hyvin Kiinan kansallista vallankumouksellista armeijaa vastaan toisessa kiinalais-japanilaisessa sodassa ja menestyksekkäästi vastustanut Yhdysvaltojen M3 Stuart -kevyitä panssarivaunuja Bataanin niemimaalla joulukuussa 1941, se oli nopeasti vanhentunut. Vaikka sen 37 mm: n tykki oli riittävä useimmille kevyille panssareille, jotka suunniteltiin ja rakennettiin 1930-luvulla, Ha-Go, kuten Yhdysvaltain armeijan panssarivaunut ennen vuotta 1941, ei suunniteltu taistelemaan vihollisen panssareita vastaan, vaan pikemminkin jalkaväen tukemiseen. Type 95:n kevyt panssari teki sen haavoittuvaksi.50-kaliiperin konekivääritulitukselle ja yritykset korjata nämä puutteet Type 98 Ke-Ni:n ja Type 2 Ke-To:n kautta olivat askeleita oikeaan suuntaan, mutta eivät olleet riittäviä. Sen vuoksi suunnitelmaa tarkistettiin täydellisesti, ja uusi standardin mukainen kevyiden säiliöiden prototyyppi valmistui vuonna 1942. Tässä vaiheessa hanke hylättiin, koska Japanin keisarillisen armeijan päämajan oli myönnettävä keisarillisen laivaston raaka-aineita, jotka olivat välttämättömiä sotalaivojen ja sotalusten valmistukseen. Massantuotanto hyväksyttiin lopulta vuonna 1945, jolloin se oli jo liian myöhäistä. Tuotanto oli mahdotonta teräksen ja Japanin pommitusten vuoksi. Hino Jido Sha -yhtiö valmisti toisen maailmansodan loppuun mennessä vain yhden prototyypin.
- Mitä?