Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen.
Neljä afroamerikkalaista opiskelijaa protestoi Jim Crow -lakien ja segregaation vastaan istumalla "vain valkoisten" lounaspöydässä. Istumisprotestien käyttäminen protestivälineenä tuli yhä suositummaksi koko eteläosassa, ja erotteluvastaiset järjestäjät alkoivat nähdä yliopisto-opiskelijoita potentiaalisena resurssina. Student Nonviolent Coordinating Committee (SNCC) oli keskeinen osa 1960-luvun kansalaisoikeusliikettä. Student Nonviolent Coordinating Committee perustettiin 1960-luvun alussa Raleigh'ssa, Pohjois-Carolinassa, vastauksena istumalakkojen menestykseen eteläisten yliopistokaupungeissa, joissa mustat opiskelijat kieltäytyivät poistumasta ravintoloista, joissa heiltä evättiin palvelua rodunsa perusteella. Tämä väkivallattoman mielenosoituksen muoto toi SNCC:n kansalliselle huomiolle ja heitti julkiselle valolle kovaa valoa valkoisen rasismin suhteen Etelässä. Martin Luther King Jr:n Southern Christian Leadership Council (SCLC) kutsui myöhemmin samana vuonna kokouksen perustamaan uuden järjestön, ja tästä kasvoi Student Nonviolent Coordinating Committee (SNCC, yleensä lausutaan "snick"). Valkoiset ja mustat aktivistit yhdistivät voimansa rotujen tasa-arvon kongressin (CORE) kanssa ja ajoivat yhdessä busseilla etelän kaupunkeihin protestoidakseen bussipysäkkeitä vastaan. Pian SNCC sai maineen kansalaisoikeusliikkeen "järkytysjoukoiksi".