Hän jatkoi teologisia opintojaan Tübingenissä vuonna 1612. Viimeisen tutkinnon jälkeen vuonna 1614 hänestä tuli diakoniksi Vaihingen an der Enzissä ja vuonna 1620 papiksi Calwissa. Täällä hän uudisti kouluja ja sosiaalisia instituutioita ja perusti hyväntekeväisyyteen ja muuhun apuun tarkoitettuja instituutioita. Tätä varten hän perusti "Christliche Gottliebende Gesellschaftin" ("Jumalan rakastavan kristillisen yhteiskunnan"). Vuonna 1628 hän suunnitteli "Unio Christianaa". Hän hankki varoja ja toi tehokasta apua Calw'n jälleenrakentamiseen, joka tuhoutui Nördlingenin taistelussa (1634)
Keisarilliset joukot ja rutto. Vuonna 1639 hänestä tuli Stuttgartin hovin saarnaaja ja konsistoriumin ("Konsistorialrat") neuvonantaja, jossa hän puolusti perustavanlaatuista kirkon uudistusta. Hänestä tuli myös Württembergin kuninkaallisen prinsessan hengellinen neuvonantaja.