Täytä lause: 1620-luku oli hyvä vuosi Espanjan ulkopolitiikalle: sota hollantilaisten kanssa sujui hyvin, vaikkakin suurella kustannuksella, ja huipentui Bredan avainkaupungin valloittamisella vuonna 1624. Vuosikymmenen loppuun mennessä Filipin hallituksen edessä oli kuitenkin kysymys siitä, pitäisikö priorisoida sota Flanderin alueella vai Espanjan suhde Ranskaan sodan aikana.
Mantuan perimyssota (1628-1631). Filippin neuvonantajat suosittelivat, että Flanderin sota asetettaisiin etusijalle ja että Espanjan tie Alankomaihin turvataan, mutta Ludvig XIII:n vastustamisen kustannuksella. Strategisesti tämä osoittautuisi katastrofiksi. Vaikka Espanja saavutti uusia menestyksiä 1630-luvun puolivälissä - erityisesti kun Filip II:n hallitus sai aikaan uuden Espanjan armeijan, joka marssi Saksaan kukistamaan Ruotsin johtamat protestanttiset joukot Nördlingenin taistelussa vuonna 1634 - lisääntyneet jännitteet Ranskan kanssa tekivät sodan kahden katolisen valtion välillä yhä väistämättömämmäksi. Olivares neuvoi Filippiä, että tulossa oleva sota Ranskan kanssa olisi kaikki tai ei mitään; Espanja voittaisi tai kukistuisi tuloksen mukaan.