Kirjoita jatko tämän kappaleen - Amerikan toisen maailmansodan alkuvuosina Yhdysvaltain armeija asetti varhaisen varoituksen antaneen tutkalaitteiston rannikkoalueille, koska oli huolissaan maan puolustuksesta vihollispommittajia vastaan. Pearl Harborin yllätyshyökkäyksen jälkeen viranomaiset olivat huolissaan siitä, että vihollinen voisi kohdistaa hyökkäyksen Panaman kanaaliin
Erityisesti sen tärkeydestä Atlantin ja Tyynenmeren sotilas- ja merenkulkuväylien yhdistämisessä. Koska kanava-alueen läntisellä sisäänkäynnillä ei ollut lähellä mitään maata, jota voitaisiin käyttää tutka-alueena, sisäänkäyntiä vartioitiin tutka-aluksilla varustetuilla vartioaluksilla. Vuonna 1942 ajatukset muuttuivat passiivisesta ilmatorjunnasta liittoutuneiden hyökkäyksiin, ja ilmavoimien sotilasjohtajat painottivat kannettavien pitkän kantaman ilma-alusten havainnointilaitteiden tarvetta Tyynenmeren taisteluissa. Amerikkalaisilla tutka-aseilla oli tuolloin kuitenkin 200 megapyörän taajuuskatto, mikä teki niistä alttiita matalalla lentävien lentokoneiden yllätyshyökkäyksille sekä erittäin painavia ja vaikeasti pienennettäviä.