ELASin ja tasavaltalaisten EDES- ja EKKA-ryhmien välinen kilpailu kuitenkin jatkui, ja 14. huhtikuuta 1944 ELAS hyökkäsi EKKA-joukkojen kimppuun. 5/42 Evzonesin rykmentti kesti kolme päivää, mutta joutui sitten perääntymään. Useat miehet onnistuivat pakenemaan ja ylittämään Korintinlahden Peloponnesoksen. Suurin osa jäi kuitenkin eversti Psarrosin luokse, vangittiin ja teloitettiin myöhemmin. On edelleen kiistanalaista, kuoliko Psarros taistelussa vai vankeudessa. Tapahtuma aiheutti ison järkytyksen Kreikan poliittisella näyttämöllä, koska Psarros oli tunnettu republikaani, isänmaallinen ja anti-rojalisti. EAM-ELAS:n ilmeinen päättäväisyys monopolioida vastarintaliike aiheutti huolenaiheita sen sodanjälkeisistä aikomuksista, mikä johti muiden vastarintaliikkeiden ja sodan edeltävän poliittisen vakiintumisen päättäväisempään vastustukseen. Tapahtumaa pidetään Kreikan sisällissodan esiasteena, joka puhkesi vuotta myöhemmin (ks. Dekemvriana
)