Täytä seuraava lause: Vuonna 1830 Ranskassa käytiin heinäkuun vallankumous Bourbon-kuninkaiden karkottamiseksi ja orleanilaisen Louis-Philippen asettamiseksi kuninkaaksi. Kuningatar Victorian hallituskausi alkoi vuonna 1837 rauhanomaisesti. Euroopan suurvallat - Venäjä, Itävalta, Iso-Britannia ja vähäisemmässä määrin Preussia - olivat päättäneet pitää Ranskan kurissa, joten Ranska harjoitti yleensä varovaista ulkopolitiikkaa. Louis-Phillipe liittoutui Englannin, maan, jonka kanssa Ranska jakoi kaikkein samanlaisen hallitusmuodon, ja sen taistelukykyisen ulkoministerin, lordi Palmerstonin, kanssa. Kun Ludvig Filip oli vallassa ensimmäisenä vuotenaan, hän kieltäytyi liittymästä Belgiaan
Seuraavaksi on kuitenkin syytä korostaa, että Britannian hallitus ei ole ottanut kantaa vallankumoukseen, vaan on seuranut brittien linjaa ja tukenut itsenäisyyttä. Vaikka Ranskan johtava ministeri Adolphe Thiers väitti vuonna 1839-1840, että Ranska suojelee yhä voimakkaampaa Egyptin Muhammad Aliä (Ottomaanien valtakunnan varakuningas), vahvistuksia ei saatu, ja vuonna 1840 Ali pakotettiin allekirjoittamaan Lontoon yleissopimus. François Guizot'n ja Robert Peelin hallitusten aikana suhteet viilenivät jälleen. Vuoden 1846 aikana he kuitenkin kärsivät jälleen, kun Palmerston oli palannut ulkoministeriksi ja Ranskan hallitus suostui hätäisesti siihen, että Espanjan Isabella II ja hänen sisarensa menivät naimisiin Bourbon- ja Orléanist-dynastioiden jäsenten kanssa. Palmerston oli toivonut järjestävänsä avioliiton, ja brittiläiset historioitsijat ovat yleensä suhtautuneet "The Affair of the Spanish Marriages" -kirjaan epäsuotuisasti ("Historian puolueettoman tuomion mukaan se on tuomittu kaikkialla"), vaikka viime vuosina on otettu sympaattisempi näkemys.