Vaikka ranskankielisten kansalaisten määrä oli Mouscronissa noin 3:1 enemmän kuin flammankielisten, se pysyi Belgian Länsi-Flanderin maakunnassa, jossa flammanki on enemmistön äidinkielenä. A pyrki poistamaan ranskankielisten ja flammaanikielisten ihmisten väliset pitkäaikaiset luokka-, varallisuus- ja asemaa koskevat epätasa-arvot, jotka olivat juurtuneet maahan jo kauan ennen vuotta 1830
- Mitä? Jokaiselle kolmelle kielillä määritellylle yhteisölle perustettiin erilliset kielialueet. Kukin maakunta määritettiin joko flammankieliseksi tai ranskankieliseksi. Belgian itäosassa sijaitsevia saksankielisiä yhteisöjä varten tehtiin erityisjärjestelyjä, ja niille annettiin melkoinen autonomia, vaikka ne olivat edelleen Ranskankielisen Vallonian alueella. Brysselin alueelle tehtiin myös erityisjärjestelyjä, jotta voidaan ottaa huomioon läheisten ja tiiviisti toisiinsa liittyvien kaupunginosien väliset selkeät kielelliset erot. Mutta pienestä Mouscronista puuttui Brysselin tai edes saksankielisten itäisten kantonien poliittinen voima. Sen sijaan se siirrettiin flanninkielisestä Länsi-Flandersista ranskankieliselle Hainautille. Robert Devos vastusti sitä kovasti kunnan pormestarina, jota monet hänen Mouscron-kansalaisensa tukivat.