Dunovant erotettiin palveluksesta juopottelusta 8. marraskuuta 1862 mutta 28. heinäkuuta 1863 hänelle annettiin uusi tilaisuus komentaa 5. Etelä-Carolinan ratsuväkirykmenttiä. Hän palveli osavaltiota tässä tehtävässä, kunnes hänet määrättiin Virginian 18. toukokuuta 1864. Siellä hän ja hänen rykmenttinsä olivat prikaattikomentajan Matthew C. Butlerin alaisuudessa kenraalimajuri Wade Hamptonin divisioona kenraalimajuri Jeb Stuartin ratsuväkijoukoissa, joita kenraalimajuri Hampton komensi Stuartin kuoleman jälkeen taistelussa Yellow Tavernissa. Brigadier-generaali Matt Whitaker Ransom kertoi, että hänen johdollaan oleva rykmentti teki ihailtavaa palvelusta toisessa Drewry's Bluffin taistelussa tai toisessa Fort Darlingin taistelussa 16. toukokuuta 1864 ja myöhemmin kohtaamisissa Philip Sheridanin ratsuväen kanssa. Hän teki urhoollisia palveluksia Butlerin prikaatin kanssa Cold Harbourin taistelussa, Trevilian Stationin taistelussa ja muissa taisteluissa Overland Campaignissa ja Pietarin varhaisessa piirityksessä, mikä lunasti hänen maineensa. Hän haavoittui vasemmassa kädessä Haw's Shopin taistelussa.
28. toukokuuta 1864.