Teollisen vallankumouksen myötä sauna kehitettiin käyttämään metallitupakkaa, tai "kiuas", jossa oli savupiippu. Ilma- lämpötilat olivat keskimäärin noin, mutta joskus ylittäneet perinteisessä suomalaisessa saunassa. Kun suomalaiset muuttivat muille alueille, he toivat saunansa ja perinteensä mukanaan. Tämä johti saunan kehittymiseen, mukaan lukien sähkökäyttöinen saunatuoli, jonka Metos Oy esitteli vuonna 1938 Vaasassa. Vaikka saunan kulttuuri on nykyään enemmän tai vähemmän yhteydessä suomalaiseen kulttuuriin, saunan kehitys tapahtui suunnilleen samaan aikaan sekä Suomessa että Baltian maissa, joilla on sama merkitys ja merkitys saunalle jokapäiväisessä elämässä, ja se on edelleen yhteinen tähän päivään asti. Sauna tuli erittäin suosituksi erityisesti Skandinavian ja saksankielisten Euroopan alueiden jälkeen toisen maailmansodan. Saksalaiset sotilaat olivat kokeneet suomalaisia saunoja taistelussaan Neuvostoliittoa vastaan toisen maailmansodan neuvosto-suomalaisessa rintamalla.
He taistelivat samalla puolella. Saunat olivat suomalaisille sotilaille niin tärkeitä, että he rakensivat saunoja paitsi liikkuviin telttoihin myös bunkkereihin. Sodan jälkeen saksalaiset sotilaat toivat tämän tavan takaisin Saksaan ja Itävaltaan, missä se tuli suosituksi 1900-luvun toisella puoliskolla. Saksalainen saunakulttuuri on tullut suosituksi myös naapurimaissa, kuten Sveitsissä, Belgiassa, Alankomaissa ja Luxemburgissa.