Neuvostoliiton sotilaallinen historia alkoi 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeisistä päivistä, jotka toivat bolshevikit valtaan. Vuonna 1918 uusi hallitus perusti Punaisen armeijan, joka kukisti sen eri sisäisiä vihollisia Venäjän sisällissodassa 1917-1922. Vuosina 1918-1921 Punainen armeija hävisi Puolan ja Neuvostoliiton sodassa (1919-1921) ja Viron (1918-1920), Latvian (1918-1920) ja Liettuan (1918-1919) itsenäisyyssoissa. Puna-armeija hyökkäsi Suomeen.
(Marraskuu 1939); taisteli Khalkhin Golin taisteluissa toukokuusta syyskuuhun 1939 (yhdessä liittolaisensa Mongolian kanssa) Japania ja sen asiakasvaltiota Manchukuoa vastaan; se lähetettiin, kun Neuvostoliitto liittyi natsien Saksan kanssa Puolan hyökkäykseen syyskuussa 1939 ja miehitti Baltian maat (kesäkuu 1940), Bessarabiaa (kesäkuu-heinäkuu 1940) ja Pohjois-Bukovinaa (kesäkuu-heinäkuu 1940) (Romaniasta). Toisessa maailmansodassa Punaisesta armeijasta tuli merkittävä sotilasjoukko, joka kukisti Natsi-Saksan ja valloitti Mantsurian. Sodan jälkeen se miehitti Itä-Saksan ja monia Keski- ja Itä-Euroopan maita, joista tuli Neuvostoliiton satelliittivaltioita.