Täytä seuraava lause: Kun Condottierien aikakausi päättyi Italian maaperälle, sotapäälliköt kuten Ottavio Piccolomini ja Raimondo Montecuccoli asettivat sotilaansa Itävallan keisarin käyttöön uskonnollisessa sodassa, joka tuhosi Saksan ja aiheutti 30 prosentin menetyksen sen väestöstä, ehkä suurin tragedia, jonka Saksa on koskaan kärsinyt. Italian joukot taistelivat urhoollisesti (vaikka häviäjien puolella) Lutzenin taistelussa ja auttoivat saamaan suuren voiton
Nordlingenin taistelu ruotsalaisia vastaan vuonna 1634. Ambrogio Spinola ja hänen miehensä auttoivat Espanjaa valloittamaan Alankomaat taisteluissa, kuten Bredan piirityksessä. Tämä sota oli ehkä viimeinen, jossa miekat, tikarit ja keihäät - olivat tärkeässä asemassa taistelussa, kun tuliaseiden teknologia oli tulossa luotettavammaksi. Italialaiset miekkailijat, jotka olivat aseistettuja lyhyillä miekoilla ja tikareilla, onnistuivat erittäin tehokkaasti tunkeutumaan vihollistensa piikkikentille ja kukistamaan pitkiä piikkiä aseistettuja puolustuskyvyttömiä piikkimiehiä raa'an "piikkihyökkäyksen" aikana. Taistelukentällä niin sanotusta "Spada da Lato" eli sivu-miekasta tuli hallitseva miekka. Samaan aikaan Italian kaupungeissa sivuveitsestä kehittyi uudenlainen miekka, jota käytettiin siviiliympäristössä kaksintaisteluissa. Tämä siviilimiekka tunnetaan nimellä "La Striscia" tai Rapier englanniksi. Ranskalaiset omaksuivat italialaisen kaksintaistelu miekan ja hallitsivat sen, ja uskotaan, että vuosien 1600 ja 1700 välillä yli 70 000 ranskalaista kuoli kaksintaisteluissa, monet heistä kuolettavasti haavoittuneet Rapier. 1500-luvun lopulta lähtien italialainen kiväärikenttä saavutti huomattavan suosion kaikkialla Euroopassa, erityisesti Salvator Fabrisin tutkielman kanssa, jonka "De lo schermo overo scienza d<unk>arme" (1606) vaikutti suuresti paitsi Italiassa myös Saksassa. Fabrisia seurasivat italialaiset mestarit, kuten Nicoletto Giganti (1606), Ridolfo Capo Ferro (1610), Francesco Alfieri (1640), Francesco Antonio Marcelli (1686) ja Bondi' di Mazo (1696).