Vidkun Quisling julisti itsensä pääministeriksi ja nimitti hallituksen kansallisen yhtenäisyyspuolueen jäsenistä. Hänet erotettiin nopeasti ja korvattiin Josef Terbovenilla, mutta hänet palautettiin virkaansa vuonna 1942. Norjan taistelu jatkui Pohjois-Norjassa ja hallitus pakeni Lontooseen 7. kesäkuuta. Saksalaisten miehityksen seurauksena yhteiskunta julistettiin, ja 30 000 ihmistä vangittiin. 55.000 ihmistä liittyi kansalliseen yhtenäisyyspuolueeseen, josta tuli ainoa laillinen puolue. Mutta natsisointiprosessi epäonnistui, kun korkein oikeus erosi ja sekä urheiluorganisaatiot että piispat boikotoivat uutta hallintoa. Vastarintaliike perustettiin ja sitä koordinoitiin Lontoosta vuodesta 1943 alkaen. Stokker kertoo, että vihamielinen huumori saksalaisia vastaan auttoi ylläpitämään moraalia ja rakentamaan muurin yhteistyöstä. Vitsit, joissa pilkattiin sortajia, pilkattiin natsi-ideologiaa, korostettiin natsien julmuutta ja pilkattiin heidän turmeltunutta itsetuntoaan, levisivät ympäriinsä. Ihmiset kysyivät kadulla: "Tiedätkö, mikä ero on natseilla ja tyyppisillä? "Säiliö". Postin linjoissa selitettiin: "Huhutaan, että saamme uusia postimerkkejä, joissa on Quislingin kuva, mutta jakelu on viivästynyt, koska kukaan ei tiedä, mihin puoleen sylkeä". Vitsit auttoivat norjalaisten tiedottamisessa miehityksestä ja kannustivat solidaarisuutta. Saksan antautumisen aikaan
8. toukokuuta 1945 maassa oli 360 000 saksalaista sotilasta.