Blair kirjoitti myöhemmin, että Serong oli hyväksynyt Etelä-Vietnamin puolustamisen kommunismilta "henkilökohtaisena tehtävänä" ja että hänen päätöksensä ottaa varhaiseläkkeelle johtui hänen lisääntyvästä osallistumisestaan Yhdysvaltain järjestöihin, arvokkuudesta, jota he antoivat hänen työlleen ja hänen profiiliinsa kansainvälisenä hahmonä, sekä kasvavasta "emotionaalisesta etäisyydestä" Australian armeijaan ja sen ylimmälle johdolle. Myöhemmin hän kirjoitti, että hän "... löysi tavan palvella maata enemmän sen ulkopuolella kuin sen sisällä". Serong pysyi Etelä-Vietnamissa turvallisuus- ja tiedusteluneuvonantajana Vietnamin hallitukselle. Hän opetti myös Etelä-Vietnamin kansallisen puolustuskoulussa ja työskenteli Rand-organisaatiossa, Hudson-instituutissa ja muissa yhtiöissä valmistellen strategisia analyysejä. Hän oli myös Pentagonin ja useiden Yhdysvaltain presidenttien, mukaan lukien Nixonin hallinnon, poliittisen suunnittelutiimien neuvonantaja. Vuonna 1971 Serong julisti, että Etelä-Vietnam oli pääasiassa voittanut sodan. Hän jatkoi palvelustaan Etelä-Vietnamissa Saigonin kukistumiseen saakka.
- Mitä? Serong lähti Saigonista päivää ennen sen valloitusta ja lähti helikopterilla Yhdysvaltain suurlähetystön viimeisellä lennolla 29. huhtikuuta 1975. Hän sai useita Yhdysvaltojen ja Etelä-Vietnamin palkintoja, mukaan lukien Yhdysvaltojen Legion of Merit, (Vietnamin) Kunniamitalin, Gallantry Cross (palmin kanssa) ja Vietnamin kansallisen ritarikunnan ritarin.