Carl Piper lähti vuonna 1700 Kaarle XII:n seurueella Ruotsista osallistumaan Pohjoissotaan jättäen Kristinan perheen asioihin. Hän vieraili hänen luonaan Ruotsin sotilaspäämajassa kahdesti: ensimmäisen kerran Rawiczissä vuonna 1705 ja toisen kerran Altranstädtiin vuonna 1707. Ensimmäisellä vierailullaan hänet vastaanotti Puolan kuningatar Katariina Opalińska ja esitteli hänet Puolan hoville Rydzynan linnassa. Carl Piper suunnitteli terveydentilansa vuoksi Ruotsin vierailua, koska hän oli silloin sairas, mutta hän suostutteli hänet jäämään. Hänen toisella vierailullaan vuonna 1707 Carl Piperiä lähestyi John Churchill, Marlborough'n 1. herttua, joka väitetään tarjonneen hänelle eläkettä vastineeksi siitä, että hän neuvoi Kaarle XII:tä hyökkäämään Venäjää vastaan. Poltavan taistelun jälkeen, joka oli Ruotsin kannalta tuhoisa, Carl Piperiä syytettiin lopulta tappion aiheuttamisesta suostuttelemalla Kaarle XII:tä Ruotsin hyökkäykseen Venäjään, Marlborough oli lahjonnut. Carl Piper kiisti ottaneensa lahjuksia vastaan, mutta hän myönsi ottaneensa vastaan lahjaksi kaksi arvokasta korvakoruja herttualta hänen vaimolleen Christina Piperille, joka myös myönsi ottaneensa ne vastaan, mutta kiisti ottaneensa niitä lahjaksi. Eräällä matkalla kotiin hänet saattoi Württembergin ruhtinas ja suuri seura, ja hän vieraili Berliinissä, jossa Preussin kuningas ja Preussin kuninkaallinen hov sai hänelle suurenmoisen vastaanoton. Hänen vierailunsa aikana patsas juhlii Preussin voittoa ruotsalaisista Fehrbellinin taistelussa.
Kun hän oli ilmaissut inhoaan, hänet poistettiin. Kuningas antoi hänelle loistavan rannekorun lahjana.