Kun UMNO:n johtajat olivat saavuttaneet alkuperäiset tavoitteensa, he päättivät osallistua enemmän poliittiseen prosessiin ja perustaa järjestönsä poliittiseksi puolueeksi taistelemaan itsenäisyydestä. Samaan aikaan Malayan Communist Party (MCP) päätti aloittaa aseellisen kapinan Britannian nukkevaltiota vastaan, mikä huipentui Malayan hätätilanteessa.
Se jatkui itsenäistymisen jälkeen. Kapina oli selkeästi rotun erottaminen; vastustus kapinaan oli lähes kokonaan Malaija, kun taas kommunistien riveissä taistelleet olivat lähes aina kiinalaisia. Tämä pahensi rotujen välisiä jännitteitä, minkä vuoksi britit neuvoivat Onn Ja'afaria työskentelemään yhdessä muiden malaijalaisten yhteisön johtajien kanssa malaijalaisen politiikan eduksi. Lopulta Onnin, Tan Cheng Lockin ja E.E.C. Thuraisinghamin välisten epävirallisten kokousten jälkeen perustettiin yhteisöjen yhteyskomitea (CLC). Seuraavina vuosina CLC:stä tuli Malaijan poliitikkojen ylimmän tason keskipiste, joka teki ehdotuksia ja kompromisseja useista kysymyksistä, mukaan lukien kansalaisuus, koulutus, demokratia ja "ketuanan Melayu" umpikujan ratkaiseminen. Lopulta päätettiin, että "sopimus" solmitaan malaijojen ja ei-malaijojen välillä; vastineeksi "ketuanan Melayu" (malaijojen erityisasema) luopumisesta, malaijat saisivat apua ei-malaijoilta köyhien ja ylivoimaisesti maaseudun malaijojen välisen taloudellisen kuilun sulkemisessa huomattavasti paremmassa asemassa olevien ja kaupunkialueiden ei-malaijojen kanssa. Thuraisingham sanoi myöhemmin: "Se on totta. Minä ja muut uskoimme, että perääntyneille malaijoille pitäisi antaa parempi sopimus. Malaijilaisia tulisi auttaa saavuttamaan tasa-arvoisuus ei-malaijilaisten kanssa, jotta voitaisiin muodostaa tasa-arvoinen yhdistynyt malaijalainen kansa".