Kirjoita jatkossa tähän kappaleeseen - Puolan väestö palautettiin suurelta osin takaisin katolisuuden joukkoon 1700-luvun ensimmäisellä puoliskolla, mutta protestanttien vastaiset hyökkäykset jatkuivat. Ne olivat useimmiten kirjoitettuja katolisia propagandalehtisiä ja kirkon tiukkaa sensuuria eriävien näkemysten suhteen. Ainoa selvä esimerkki uskonnollisen vähemmistön aktiivisesta vainoamisesta oli puolalaisten veljien karkottaminen, jotka Ruotsin vedenpaisumuksen aikana
Hän tuki voimakkaasti kuningas Kaarle Gustavia. Vuonna 1658 pidetty sejmi tuomitsi niin sanotut arianit karkotukseen, ellei he kääntyisivät katolilaisuuteen. Tämän seurauksena useita satoja perheitä (noin viisi tuhatta ihmistä) lähti Commonwealthista vuonna 1660, kun taas toiset uhkailivat kuolemanrangaistuksella ja takavarikoinnilla ja teeskentelivät kääntymistään vain alistamaan itsensä edelleen lakisääteiseen vainoon. Puolalaiset veljekset olivat yhteiskunnan valaistuneimpien ryhmien joukossa, ja heidän karkottamisellaan oli voimakkaita haitallisia vaikutuksia maan älylliseen kehitykseen. Muut protestanttiset kirkkokunnat pysyivät ainakin muodollisesti Varsovan liiton vuonna 1573 antamien sääntöjen suojassa. Monet Silesian protestantit liittyivät Kansainyhteisöön välttääkseen uudelleenkatolisemisen Pyhässä Rooman valtakunnassa vuoden 1648 Westfalenin rauhan jälkeen. Lisärajoituksia seurasi kuitenkin pian.