Kirjoita jatko-osa tälle kappaleelle - 25. syyskuuta 1954 entinen pääministeri U Nu radiopuheessaan kansalle puhui rohingya-muslimien poliittisesta uskollisuudesta pääasiassa buddhalaiseen Birmaan. Tämä termi "Rohingya" on tärkeä siinä mielessä, että Myanmar kieltää nykyään hyväksymästä tätä kategoriaa kokonaan ja kutsuu heitä "bengalliksi". Samana aikana perustettiin erillinen hallinnollinen alue May Yu, joka kattoi suurimman osan nykyisestä Pohjois-Rakhinen osavaltiosta, jossa rohingyat olivat enemmistöetninen ryhmä. Yksi tämän muslimien enemmistöalueen tavoitteista oli "taistella rauhan puolesta Pakistanin kanssa". Brigadier Aung Gyi, kenraali Ne Win'in apulainen, selitti vuonna 1961 rohingya-väestön: "Lännessä May Yun piirikunta rajoittuu Pakistaniin. Kuten kaikissa rajaseutuyhteisöissä, on muslimeja molemmin puolin rajaa. Pakistanin puolella olevia kutsutaan pakistanilaisiksi, kun taas Burman puolella olevia muslimeja kutsutaan rohingjoiksi. Mutta Burman sotilaskunnan jälkeen
Rohingya-väestöstä on järjestelmällisesti riistetty poliittiset oikeutensa. Vuonna 1962 sotilasdiktaattori kenraali Ne Win otti hallinnon haltuunsa ja alkoi toteuttaa kansallistista ohjelmaa, jonka juuret olivat rodullisessa syrjinnässä. Vuonna 1978 sotilashallitus käynnisti operaation Nagamin erottamaan kansalaiset kansalaisista. Tämä oli ensimmäinen laaja-alainen väkivaltainen hyökkäys rohingjoita vastaan. Valtion toimijat veivät kansalliset rekisteröintikortit (NRC), joita ei koskaan korvata. Seuraava väkivalta pakotti 200 000 rohingyaa pakenemaan Bangladeshiin. Bangladesh kielsi rohingya-väestön pääsyn alueelleen ja esti ruoka-annosten toimittamisen, mikä johti 12 000 rohingyan kuolemaan. Kahdenvälisten neuvottelujen jälkeen rohingyat palautettiin kotimaahansa.