Yhteenveto artikkelista:  Claire Patterson oli keskittynyt uralleen 30-vuotiaaksi asti, - mutta ei ollut vielä tavannut miestä, joka oli sopiva hänelle. Hän tiesi, että hänen biologinen kellonsa tikitti. Saatuaan ammatillisen uransa ja taloudellisen vakauden valokuvaaja päätti, että hän halusi oman lapsen - ja päätti adoptoida lapsen. Kun hän oli käynyt prosessin läpi, hänelle näytettiin videota pienestä pojasta, joka sulatti hänen sydämensä. "Hän istui alas ja yhtäkkiä hän hymyili ja siinä kaikki", Claire sanoi. Claire Patterson oli iloinen, kun hänelle kerrottiin, että hän voi adoptoida pojan. En halunnut vammaista lasta, koska olin yksin adoptoinut lapsen, enkä voinut tehdä sitä helpommaksi. Hänen raportissaan luki, että hän oli terve, babbleava poika, ja olin innoissani, kun minulle kerrottiin, että voin hakea hänet. Se oli niin erityinen päivä, ja hän oli tulossa erityiseksi pojaksi. Olin innoissani. Claire tiesi, että hänen lapsellaan oli lievä kehitysviive, mutta sanoi olevansa optimistinen. Luulin, ettei hän voi ryömimään, koska hän oli ollut hoidossa. Ja ajattelin, että jos olisin päättäväinen ja hoitaisin häntä yksitellen, se olisi vain ajan kysymys. Kun Claire, joka on nyt 40-vuotias, tapasi hänet ja vei hänet kotiin kaksi viikkoa myöhemmin, hän alkoi huolestua, koska oli nähnyt vain videon ja muutaman valokuvan. "Olin huolissani hänen päänsä muodosta. Se näytti tasaiselta takana, mutta en tiennyt, mitä oli tulossa. Hän sanoi, että kun hän katsoo taaksepäin, hälytyskellojen olisi pitänyt soida aikaisemmin, että hänen poikansa kanssa oli jotain vakavasti pielessä. "Hän ei tehnyt mitään sellaista, mitä hänen ikäisensä lapsen olisi pitänyt tehdä", hän sanoi. Hän ei voinut kääntyä, hän ei voinut puhua tai ryömiä ja hänellä oli hyvin huono lihasvoima. Claire leikkii pikkupojan kanssa, jonka hän palautti sosiaalihuollolle, - kun lapsi alkoi kärsiä jopa 36 kohtauksesta päivässä. Hän vei hänet puheterapiaan ja rohkaisi häntä jatkuvasti, mutta sanoi, ettei hän koskaan kaivannut häntä, jos hän lähti huoneesta eikä puhunut lainkaan, paitsi yhden sanan, "äiti". Hänet adoptoitiin vuonna 2011.
Olen innoissani siitä, että olen 18-kuukautisen pojan äiti. Opettanut nuoren kävelemään ja sanomaan "äiti" Poika sai jopa 36 kohtausta päivässä. Testit paljastivat, että lapsella oli aivovaurio. Valokuvaaja sanoi, ettei hänellä ollut muuta vaihtoehtoa kuin antaa se takaisin. Hän on perustanut adoptiohäiriö-sivuston UK: ssa, - jotta adoptiohäiriöistä kärsivät saavat tukea.