Qing-dynastian hallitus Tiibetissä alkoi
1720-luvun tutkimusretki, jossa Dzungarit karkotettiin. Amdo tuli Qing-hallinnon alaiseksi vuonna 1724, ja itäinen Kham yhdistettiin naapurimaisiin kiinalaisiin provinsseihin vuonna 1728. Samaan aikaan Qing-hallitus lähetti Lhasalle asukkaita, joita kutsuttiin "Ambaneiksi". Vuonna 1750 ambanit ja suurin osa Lhasassa asuneista han-kiinalaisista ja manchuista kuoli mellakoissa, ja Qing-joukot saapuivat nopeasti ja tukahduttivat kapinalliset seuraavana vuonna. Kuten edellisessä Yuan-dynastiassa, Qing-dynastian manchuilla oli alueen sotilaallinen ja hallinnollinen hallinta, kun taas se myönsi sille jonkinasteisen poliittisen itsenäisyyden. Qing-komentaja teloitti julkisesti useita kapinallisten kannattajia ja muutti poliittista rakennetta samoin kuin vuonna 1723 ja 1728, ja laati virallisen järjestäytymissuunnitelman. Qing palautti nyt Dalai-laman hallitsijaksi, johtaen hallintoneuvostoa nimeltään "Kashag", mutta korotti "Ambans" -roolin, joka sisälsi suoraa osallistumista Tiibetin sisäisiin asioihin. Samaan aikaan Qing ryhtyi toimiin, joilla tasapainotettiin aristokratian valtaa lisäämällä tärkeisiin virkoihin papistoon värvätyjä virkamiehiä.