Ennen Rooman valtakunnan valloitusta Britanniassa ja Irlannissa asui kelttiläisiä maahanmuuttajia Euroopan mantereelta, mutta he eivät jättäneet jälkeensä lain historiaa. Rooman tasavallan loppupuolella vuosina 55 ja 54 eaa. entinen konsuli ja legioonan komentaja Julius Caesar hyökkäsi Britanniaan.
Gallia-sotien aikana. Tämä ei johtanut pysyvään miehittämiseen, sillä Caesar palasi Roomaan, hänestä tuli diktaattori ja hänet murhattiin. Tasavalta muuttui keisariksi, kun Caesarin perijä Augustus nousi valtaan vuonna 27 eaa. Augustuksen vaimon Livian pojanpojan Claudiuksen hallitessa Britannia valloitettiin vuodesta 43 jKr. Rooman kooditsemattoman perustuslain mukaan Rooman Britanniaa hallitsi kuvernööri, joka oli yleensä senaatin jäsen, mutta jonka keisari nimitti sotilaalliseen menneisyyteensä. Londinium oli 60 000 asukkaan pääkaupunki ja Britannia noin 3 miljoonan asukkaan kosmopoliittinen yhteiskunta. Roomalainen laki perustui orjakauppaan ja oli hyvin militarisoitunut. Hadrianus rakensi muurin vuodesta 122 osana valtakunnan rajoja, mutta Antoninus Pius siirsi sen pian pohjoiseen vuodesta 142. Konstantinus Suuri oli asemalla Yorkin kaupungissa vuonna 306, kun hän lähti vaatimaan keisariksi nimensä. Konstantinus marssi Roomaan vuonna 312 ja antoi Milanon ediktin vuonna 313. Tämä sai aikaan sarjan tapahtumia, joissa kirkko sai yhä enemmän valtaa lakia vastaan. Mutta jatkuvan hyökkäyksen alaisena keisarikunta alkoi romahtaa, ja Britannia hylättiin vuonna 407. Britannian lakeihin ei sisältynyt myöskään vuonna 438 julkaistu Theodosian laissa eikä vuonna 534 julkaistu Justinian I:n suuri "Corpus Juris Civilis".