Orjuus Haitissa alkoi Christopher Columbuksen saapuessa saarelle vuonna 1492 eurooppalaisten siirtomaalaisten mukana, jotka seurasivat Portugalista, Espanjasta ja Ranskasta. Tämä käytäntö oli tuhoisa alkuperäiskansalle. Kun alkuperäiskansojen, tainojen, lähes kymmenenneksi joutuminen pakkotyöhön, sairauksiin ja sotaan johti, espanjalaiset alkoivat katolisen papin Bartolomé de las Casasin neuvonpidolla ja katolisen kirkon siunauksella ryhtyä vakavasti 1600 kidnapattuun ja pakkotyöhön orjuutettuun afrikkalaiseen. Ranskan siirtomaa-aikana, joka alkoi vuonna 1625, Haitin (tuolloin Saint-Domingue) talous perustui orjuuteen, ja orjuutta pidettiin siellä maailman julmimpana. Haitin vallankumous vuonna 1804, ihmiskunnan historian ainoa onnistunut orja kapina, nopeutti orjuuden loppumista paitsi Saint-Domingueen myös kaikissa Ranskan siirtomaissa. Tämä kapina on kuitenkin ansainnut vain marginaalisen roolin portugalilaisen ja espanjalaisen Amerikan historiassa. Lisäksi Latinalaisen Amerikan itsenäisyyspyrkimykset ovat peräisin tästä Haitin kapinoinnista. Kuitenkin useat Haitin johtajat käyttivät vallankumouksen jälkeen pakkotyötä, koska he uskoivat, että plantaasi-tyylinen talous oli Haitin ainoa tapa menestyä, ja rakensivat linnoituksia suojellakseen ranskalaisten hyökkäyksiä. Yhdysvaltain miehityksen aikana
Vuosina 1915-1934 USA:n armeija pakotti haitilaiset rakentamaan teitä puolustaakseen itseään haitilaisia vastaan.