Henrik VI:n neuvonantajien ja hänen vaimonsa Margretin epäsuosittuus sekä hänen tehoton johtajuutensa heikensivät Lancasterin sukuun. Lancastrialaiset kohtasivat haasteen Yorkin talolta, joka sai nimensä siksi, että sen johtaja, Edvard III:n jälkeläinen, oli Yorkin herttua Richard, joka oli ristiriidassa kuningattaren kanssa. Vaikka Yorkin herttua kuoli taistelussa vuonna 1460, hänen vanhin poikansa, Edward IV, johti yorkilaiset voittoon vuonna 1461 kukistamalla Henrik VI:n ja Marguerite d'Anjou'n. Edvard IV oli jatkuvasti ristiriidassa Lancastrien ja oman neuvonantajansa kanssa Elizabeth Woodvillen kanssa solmitun avioliittonsa jälkeen, ja Henrik VI palasi lyhyesti valtaan. Edvard IV voitti Barnetin taistelussa ja sai valtaistuimen takaisin
Ja tappoi Lancastrian perillisen, Edvardin, Tewkesburyssa. Myöhemmin hän vangitsi Margaretin Anjousta ja lähetti hänet karkotukseen, mutta tappoi ensin Henrik VI:n, kun häntä pidettiin vankina Tornissa. Ruusujen sodat jatkuivat kuitenkin ajoittain hänen hallituskautensa aikana ja hänen poikansa Eduard V:n ja veljensä Rikard III:n aikana. Edvard V katosi, Richardin luultavasti murhattua. Lopulta konflikti huipentui Henry Tudorin johtaman Lancastrian haaran menestyksenä vuonna 1485, kun Richard III kuoli Bosworthin kentän taistelussa.