Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - Vuonna 1621 kuoli Filip III ja hänen poikansa tuli kuninkaaksi Filip IV. Militaristit olivat nyt johdossa. Seuraavana vuonna Zúñigan tilalle astui Gaspar de Guzmán, Olivares'n herttua ja kreivitär, joka oli kyvykäs mies ja uskoi, että Espanjan kaikkien vaikeuksien syynä oli Hollanti. Alkuperäisten takaiskujen jälkeen boheemialaiset voitettiin Valkoisella vuorella.
Vuonna 1621 ja uudelleen Stadtlohnissa vuonna 1623. Sota Alankomaita vastaan uusittiin vuonna 1621 ja Spinola valloitti Bredan linnoituksen vuonna 1625. Tanskan kuninkaan Christian IV: n sekaantuminen sotaan huolestutti joitakin (Christian oli yksi Euroopan harvoista monarkkeista, joilla ei ollut huolenaiheita hänen taloudestaan), mutta keisarin kenraali Albert of Wallensteinin voitto tanskalaisista Dessaun sillalla ja jälleen Lutterissa, molemmat vuonna 1626, poisti uhan. Madridissa oli toivoa siitä, että Alankomaat saattaisivat lopulta yhdistyä jälleen keisarikuntaan, ja Tanskan tappion jälkeen protestantit näyttivät Saksassa olevan alistettuja. Ranska oli jälleen kerran sekaantunut omaan epävakauteensa (kuuluisa La Rochellen piiritys alkoi vuonna 1627), ja Espanjan valta vaikutti kiistattomalta. Kreivitär olivares vakuutti jyrkästi: "Jumala on espanjalainen ja taistelee nykyään kansamme puolesta".