Vaikka Kauhsen ei menestynyt Formula 2:ssa, hän päätti päästä Formula 1:een vuonna 1977 ja epäonnistuessaan varmistamaan sopimuksen Kojiman autojen ajamisesta, joita käytettiin vuoden 1977 Japanin GP:ssä.
Vuonna 1978 Kauhsen suunnitteli oman alustan. Kauhsen toi suunnittelijan Klaus Kapitzan Fordista ja suunnitteli Lotus 79:n kopion rakentamista, auton, joka oli dominoinut vuoden 1978 mestaruuskilpailussa maaperävaikutusten käytön vuoksi. Alustan lisäksi Kauhsen osti loput komponentit toimittajilta, mukaan lukien Cosworth DFV-moottori, jota useimmat joukkueet käyttivät tuolloin, ja Hewlandilta vanhentunut viidenvaihteinen vaihteisto. Lotuksen suunnittelemana oli seurata Lotuksen tuolloin kehittyneitä maaperävaikutusten käyttöä, mutta prototyypin alustava testaus paljasti perustavanlaatuisia suunnittelukysymyksiä. Suunnittelijat eivät ottaneet huomioon auton vaihtelevaa kulku-korkeutta jarrutuksen ja kiihdytyksen aikana, mikä esti maaperävaikutusten toimimisen oikein. Nämä ongelmat pakottivat joukkueen suunnittelemaan koko auton uudelleen ja tuomaan kuljettajat Patrick Neven ja Harald Ertlin kehittämään uuden auton rajallisilla varoilla kuukausia ennen Formula 1 -kauden alkua.