Durham-liikkeen vauhti yllätti jopa Mooren itsensä. Vuonna 1960 neljä afroamerikkalaista opiskelijaa järjesti oman istuinlauseensa.
Woolworthin tavaratalossa naapurissa Greensborossa, Pohjois-Carolinassa. Silloin Moore ja McKissick olivat järjestäneet koko maan laajuisen istuma-ajan, joka alkoi Durhamissa. Heidän mielestään Greensboron oppilaat toimivat liian nopeasti. Kun McKissick kuuli istumasta, hän huudahti: "Voi luoja, nämä lapset ovat ottaneet aseen! Siitä huolimatta Moore ja hänen liittolaisensa ymmärsivät pian, että oli tullut aika ryhtyä toimiin, koska he tajusivat, että Durhamin opiskelijaaktivistit halusivat jäljitellä Greensboron vastapuoltensa toimintaa. Viikko Greensboron istumalakon jälkeen - Moore ja McKissick johtivat omaa istumalakkoaan. He johdattivat kymmeniä opiskelijoita Durhamin sydämeen, - missä he istuivat Woolworthin lounaspöytään. Kun johtaja sulki tiskin, opiskelijat siirtyivät S.H. Kressin ja Walgreensin tiskille, jotka myös suljettiin. Viesti oli kuitenkin lähetetty, ja viikon loppuun mennessä Charlotten, Raleighin, Winston-Salemin ja Fayettevillen oppilaat olivat liittyneet istumaliikkeen joukkoon ja pelästyttäneet valkoisia kauppojen omistajia pukeutumalla hyvin ja pysymällä arvokkaina. Durhamin liike oli vihdoin levinnyt kaupungin rajojen ulkopuolelle.