Täytä seuraava lause: Ranskan historiografiassa toisen maailmansodan puhkeaminen asetetaan yleensä syyskuuhun 1939, jolloin Saksa ja Neuvostoliitto hyökkäsivät Puolaan vastaavasti lännestä ja etelästä ja idästä. Ranskan hallitus, osittain vastauksena Britannian painostukseen, vastasi hyvin nopeasti julistamalla sodan Saksaa vastaan; mutta Pariisin kaduilla - jopa pienemmässä määrin ulkomaisten poliittisten pakolaisten, jotka olivat turvautuneet kaupunkiin - jokapäiväinen elämä ei muuttunut niin paljon. Traumaattisempi kehitys oli toukokuussa 1940 Saksan hyökkäys Ranskaan, - joka huipentui
Ranskan sotilaallisen tappion tunnustaminen, muodostettu 26 vuotta vanhassa (mutta "symbolisesti tärkeässä") rautatievaunussa lähellä Compiègneä 22. kesäkuuta 1940. Mussolininin hallitus, joka oli tähän mennessä kieltäytynyt osallistumasta Euroopan sotaan, julisti sodan 10. kesäkuuta 1940 ja aloitti oman lyhytaikaisen hyökkäyksensä Ranskaan kaakkoisesta: ranskalaiset joukot sieppasivat sen ja lopettivat aselevon muodostamalla 24. kesäkuuta 1940. Siitä huolimatta Italia oli nyt toisen maailmansodan sotilaana Saksan rinnalla, ja Ranskan pohjoispuoli, Pariisi mukaan lukien, jossa Garòsci ja "Giellisti" olivat löytäneet turvapaikan fasismilta viimeiset yhdeksän vuotta, oli Saksan sotilashallinnon alaisuudessa. Garòsci pakeni nyt monien muiden kanssa Yhdysvaltoihin. Madeleine Bride oli hänen mukanaan New Yorkissa, - vaikka ei ole selvää, ylittivätkö he Atlantin yhdessä. New Yorkissa Garòsci ja Bride pidtivät etäisyyttä paikalliseen antifasistiseen yhteisöön: Garòsci keskittyi tuottamaan italialaista antifasistista propagandaa Italian levittämiseksi ja vähemmän ohimeneviin tieteellisiin teoksiin.