Моделът взема предвид чувствителността на актива към недиверсифициращия се риск (известен също като систематичен риск или пазарен риск), често представян от количествения бета (β) във финансовата индустрия, както и очакваната възвръщаемост на пазара и очакваната възвръщаемост на теоретично безрисковия актив. CAPM приема определена форма на полезни функции (в които само първият и вторият моменти са от значение, т.е. рискът се измерва чрез вариантност, например квадратна полезност) или алтернативно активи, чиито доходи са напълно описани от първите два момента (например нормалното разпределение) и нулеви транзакционни разходи (необходими за диверсификация, за да се отървем от всички идиосинкратични рискове). При тези условия, CAPM показва, че цената на собствения капитал се определя само от бета. Въпреки многобройните емпирични тестове и модерни тестове, очакваната възвръщаемост на пазара и очакваната
недиверсифицируем риск