Изречение 1: Понякога се използва като редукция на абсурд на добре познатия аргумент за дизайн, който гласи: Изречение 2: Понякога се нарича reductio ad absurdum на добре използвания аргумент от дизайна, който гласи следното: Въпрос: Изречение 1 и изречение 2 изразяват ли едно и също значение? Да или не?
Не, не съм.