След поражението на Фредерик в
Битката при Бялата планина през 1620 г. 27 чешки имоти, заедно с Ян Есениус, ректор на Карловия университет в Прага, са екзекутирани на Стария градски площад на Прага на 21 юни 1621 г., а останалите са изгонени от страната; техните земи са дадени на католически лоялисти (предимно от баварски и саксонски произход). Това сложи край на движението за реформация в Бохемия, а също и на ролята на Прага като управляващ град на Свещената Римска империя.