Уокър прекарва първите си години във военноморския флот, първо в британските води по време на нахлуването през 1779 г., а след това в северноамериканските води, където участва в повечето от решаващите морски битки на войната, особено в Чесапийк, Сейнт Китс и
Светица. Той достига рангът на лейтенант преди края на военните действия и прекарва междувоенните години в пътувания по континента. Връщайки се на служба с избухването на войната с французите, той отново участва в много от ключовите военноморски действия от периода, като неговата служба на Славното Първо Юни осигурява повишението му до собствените му команди. Кариерата му е почти приключила с обвинение в неподчинение на заповеди, което води до уволнението му от флота, но той е възстановен навреме, за да разработи план за подчиняване на бунтовете в Спитхед и Нор. Той командва кораб в битката при Кампърдаун и друг в битката при Копенхаген, печелейки похвала от Нелсън за действията си.