Обобщи статията:  Много футболни любовни истории започват с игра, споделена с татко. Никога не съм имал това, но бях чувал историите и се надявах на това преживяване между баща и син, когато заведох най-големия си син Джейдън на Уембли в неделя. Той е на 10 и е фен на Челси като баща си. Не е като брат му Коби, който е на седем и наскоро обяви, че сменя отбора си, за да подкрепи Манчестър Юнайтед. Мислех си за инцидента в парижкото метро. Не че се притеснявах за истинските фенове на Челси, но повече за тези идиоти, които се обличат като фенове на Челси, без да им пука какъв образ или послание изпращат, и просто искат да създадат проблеми. Феновете на Челси позират с Майкъл Дубъри (в центъра) и най-големия му син, Джейдън (вторият отдясно) на Уембли. Феновете на Челси подкрепят отбора си във финала на Capital One Cup - и Дубъри беше един от поддръжниците на Уембли. Челси празнуват победата си в Купата на Кока-Кола на Уембли през 1998 г., първата трофея на Дубъри като професионалист. Не знаех какво да очаквам. Не бях 100% сигурен, но отидохме с обществен транспорт по линията Юбилей към Уембли Парк, защото искахме да вървим по Уембли Уей. Финалът на Купата не би бил същият без него. Беше страхотно да видя развълнуваното лице на Джейдън, броейки спирките, докато наближавахме стадиона. Веднага след като излязохме от гарата, видяхме вълни от хора в синьо и бяло. Какво прекрасно чувство беше да се разхождам по Уембли Уей със сина си. Като играч не можеш да изпиташ това. Харесваше ми също толкова, колкото и на него. Различните раси в сини ризи, които вървяха към стадиона, се виждаха ясно. Не приличаше на образа, който тези расистки идиоти нарисуваха на феновете на Челси в парижкото метро. Като играч не можеш да изживееш разходката по Уембли Уей. Обичах я колкото сина си", каза Дюбери. Беше страхотно усещане да се разхождам по Уембли Уей със сина си сред различните раси в сини тениски.Сценките на Уембли Уей бяха в контраст с поведението на някои фенове в Парижкото метро миналия месец. Челси имат много по-космополитни фенове, отколкото когато аз...
Заведох сина си на Уембли, за да подкрепя Челси във финала на Купата на Капитал Уан. Подкрепата на Челси в този ден беше мултикултурна и гостоприемна. Единствената ми грижа бяха грубите думи, които 10-годишният ми син можеше да чуе. Но новините за още предполагаем расизъм от фенове във влака бяха разочароващи. Наслаждавах се на деня като черен баща и фен на Челси, гледайки как отбора му печели.