Обобщи статията:  Неотдавнашната реч на израелския премиер Бенямин Нетаняху пред Конгреса на САЩ получи непропорционално внимание от медиите по целия свят: лидерът на най-важната държава-клиент на Америка в Близкия изток се противопоставя на резервите на Белия дом, злоупотребявайки с Конгреса като платформа за израелската си предизборна кампания. Независимо от вече напрегнатите двустранни отношения на Израел със САЩ, Нетаняху лесно рискува последствията от унижаването на администрацията на Обама в замяна на по-малко от час политическа манифестация - типична за човек, който в страната е известен като не много държавник. Нетаняху е харизматичен оратор и страстен защитник на Израел, но личните и политическите му интереси винаги са имали предимство пред националните интереси на Израел. Политическото оцеляване е била максимата на неговата вътрешна и външна политика. Нетаняху се присъединява към дългия списък от израелски политици, които са претоварени от плюрализма и поляризацията на вътрешното обществено мнение. Досега той е просто още един израелски лидер, който търси "лесни" краткосрочни отговори на фундаментално стратегически проблеми, като по този начин продължава и без това продължителен конфликт. Като марионетка на идеологически, консервативни играчи, които отхвърлят от все сърце решението за две държави, Нетаняху е заложник на хора като външния министър Авигдор Либерман и министъра на икономиката Нафтали Бенет, които преследват дискриминационна политика на сектантска сегрегация, целяща да ограничи палестинското обществено несъгласие чрез просто принуда. Следователно външната политика на Нетаняху по отношение на мирния процес беше катастрофа. Той пое властта от Ехуд Олмерт и Ципи Ливни - двама политици, които поне вярваха в решението за две държави и бяха готови да направят жертви, за да запазят мирен процес жив. Израелските лидери обикновено попадат в две категории: тези, които вярват в мира и тези, които имат силата да правят мир. Олмерт беше първият, а Нетаняху дълго време изглеждаше, че може да стане вторият. В действителност...
Политическото оцеляване е била максимата на вътрешната и външната политика на Нетаняху, казва Андреас Криг. Външната политика на Нетаняху по отношение на мирния процес беше катастрофа. Новият мандат на Нетаняху няма да бъде в националния интерес на Израел, а ще служи на палестинските интереси, добавя Крийг.