В крайна сметка разработването на двигателя е изоставено в полза на фокусирането върху двигателя FPF, който вече е доказал конкурентоспособност в 1.5L форма с странични карбуратори на Вебер в състезанията F2, а целият запас от части е продаден на Андрю Гетли в средата на 60-те години. Когато правилата на Формула 1 се променят на 3 литра за 1966 г., г-н Гетли позволява на Пол Емери да преизгради един FPE във формат 3 литра и да го монтира в еднократна стоманена монококова шаси от Шанън, за да направи автомобила от Шанън F1 с името SH1, воден от Тревър Тейлър в
Голямата награда на Великобритания през 1966 г. С 3 литра и инжекция на Tecalemit Jackson, този Emery-изграден FPE произвежда 312 к.с. на динамометъра в Chrysler's Kew.