Обобщи статията:  Докато се разкриват повече подробности за скандалния палач на ИДИЛ "Джихади Джон", някои основни въпроси продължават да се повдигат. Ислямът като религия трябва ли да бъде обвинен за пътуването на Мохамед Емвази до ИДИЛ, иначе известна като Ислямска държава? Или "Войната срещу тероризма" е отговорна и това е просто "кокошки, които се прибират в къщи?" Изкушението е да се стигне до опростени отговори. Изправени пред такава безсрамна поквара, както е показано в пропагандни видеоклипове на ИД, много хора приемат много сериозно това, което техните пропагандисти казват: че те наистина правят това, което тяхната вяра им казва да правят. От друга страна, малко вярваха на ИДИЛ, когато се твърди, че те ще преговарят с японските власти за освобождаването на един от техните граждани, заловени в Сирия, който по-късно е убит. Да приемем ИДИЛ на думата им вероятно не е най-разумният ход на действие - очевидно е напълно погрешно - и двуличен - за редица неща. Имало е и други нео-религиозни движения както в мюсюлманската, така и в християнската история. "Ассасините", например, които започнали през 11-ти век, били радикално, хетеродоксално движение на мюсюлмани, което в крайна сметка изчезнало - в своето време, подобно на днешната ИДИЛ, било осъждено и описано като отклоняващо се от мюсюлманските религиозни власти, както и от повечето мюсюлмани. Сред християнския свят много от нацисткото ръководство през 20-и век приели идеология, наречена "позитивно християнство". Очевидно никога не е привличал много последователи, а историците твърдят: "Само няколко радикали от крайното крило на либералния протестантизъм биха признали такава смесица за истинско християнство". Защо тогава не сме готови да изтрием исляма от микса, когато разпитваме идеологията на ИДИЛ? Докато повечето църкви, протестантски и католически, отхвърлиха "Позитивното християнство" на нацистка Германия, няма съответни действия от страна на ислямския свят. Проблемът е, че това не е напълно възможно. За разлика от християнския свят, ислямът не признава йерархична, църковна власт - така че, няма "мюсюлманска църква" или "ислямски папа". След като казах това...
Няма шаблон за обяснение на пътуването на индивид към група като ИДИЛ. Често новобранците търсят "смисъл", а ИДИЛ осигурява сигурност, казва Хелъър. Той добавя: Независимо от контекста, всеки индивид трябва да поеме отговорност за собствените си действия.