След войната, след кратко завръщане в журналистиката, Йънг се връща в Тайната разузнавателна служба (СИС) като ръководител на отделението й във Виена, където е замесен в управлението на агенти в Югоизточна Европа. През 1949 г. той е назначен за ръководител на секцията за икономически изисквания на SIS (R6), тяхната точка за контакт с Министерството на финансите, Търговския съвет и Банката на Англия. През 1951 г. е назначен за контролер на операциите на SIS в "Зона на Близкия изток", която се простира от Мароко до Афганистан и до Етиопия. Тук той се включи в прилагането на англо-американското решение за
Да премахнем иранския лидер Мосадек и да възстановим шаха. Според Кавендиш, по-късно Шахът казва за Йънг, че "Във времена на криза той е човек, който може да взема решения и да хвърля вниманието на вятъра. Йънг е човек, който вярва, че приятелството е двустранно и че Великобритания трябва да стои до приятелите си, дори и с риск да обиди другите". През 1953 г. Йънг е призован в Лондон, за да поеме поста директор на изискванията на SIS, а през 1956 г., по време на Суецката криза, отново е назначен за ръководител на операциите в Близкия изток. През 1959 г. е назначен за заместник-началник на тайната служба. Недоволството му от правителството на Макмилън го принуждава да подаде оставка като заместник на МИ6 през 1961 г. и да влезе в търговското банкиране.