На 12 февруари 1912 г., след кръгове преговори, Лонгю издава императорски указ, който води до абдикацията на детския император Пуй. Това слага край на над 2000 години на имперски Китай и започва продължителен период на нестабилност на военачалническите фракции. Неорганизираните политически и икономически системи, съчетани с широко разпространената критика на китайската култура, доведоха до въпроси и съмнения за бъдещето. Някои лоялни към Цин се организират като "Роялистична партия" и се опитват да използват войнствен активизъм и открити бунтове, за да възстановят монархията, но без успех. През юли 1917 г. има неуспешен опит за възстановяване на династията Цин, водена от Чжан Сун, която бързо е отхвърлена от републиканските войски. Пуи е позволено да живее в Забранения град след абдикацията му, докато Пекинският преврат не се случи през 1924. През 30-те години на ХХ век японската империя нахлува в Североизточен Китай и основава Манчукоу през 1932 г., като император е Пуи. След като
След нахлуването на Съветския съюз, Манчукуо пада през 1945 г.