Нанотехнологията на ДНК е пример за молекулярно самосглобяване отдолу нагоре, при което молекулярните компоненти спонтанно се организират в стабилни структури; конкретната форма на тези структури е индуцирана от физическите и химическите свойства на компонентите, избрани от дизайнерите. В ДНК нанотехнологията, съставните материали са нишки от нуклеинови киселини като ДНК; тези нишки често са синтетични и почти винаги се използват извън контекста на жива клетка. ДНК е подходяща за наномащабна конструкция, тъй като свързването между две нишки от нуклеинови киселини зависи от прости правила за съчетаване на бази, които са добре разбрани и образуват специфичната структура на нуклеиновата киселина.
ядрено