Тибет е под властта на китайската династия Цин през 1720 г.
Изгони силите на Джунгарското ханство. Но до края на 19-ти век, китайската власт в Тибет е била само символична. След Синхайската революция през 1911-1912 г., тибетската милиция предприема изненадваща атака срещу гарнизона на Цин, разположен в Тибет след бунта в Синхай Лхаса. След падането на династията Цин през 1912 г., чиновниците на Цин в Лхаса са принудени да подпишат "Споразумението от три точки" за капитулация и изгонване на сили на Цин в централен Тибет. В началото на 1912 г. правителството на Република Китай замества династията Цин като правителство на Китай и новата република утвърждава суверенитета си над всички територии на предишната династия, която включва 22 китайски провинции, Тибет и Външна Монголия. Това твърдение е предвидено в Императорския указ за абдикация на императора Цин, подписан от императрицата вдовица Лонгю от името на шестгодишния император Сюантонг: "...продължаващата териториална цялост на земите на петте раси, манджу, хан, монгол, хуей и тибет в една велика Република Китай" (...). Временната конституция на Република Китай, приета през 1912 г., специално установява граничните региони на новата република, включително Тибет, като неразделна част от държавата.