Обобщи статията:  Шестгодишната Лу Иминг е трудна. В един момент е на бетонния покрив на двуетажната си къща, а в следващия играе с фойерверки. Сега той се пързаля по алеята. "Върни се тук!" крещи баба му. "Имам такава главоболие от отглеждането на това дете", признава 72-годишният Тан Синьин. Майката на Лу го изоставила след раждането му, а баща му работи като дърводелец в провинция Шандун, стотици километри по-на север. Той се връща може би веднъж годишно. В Китай Лу е така нареченото "оставено дете". Консервативно погледнато, има поне 61 милиона такива деца в Китай -- това е зашеметяващо едно на пет. Те се борят в училище, имат по-високи нива на психични проблеми и страдат от повече поведенчески проблеми, отколкото техните съвременници. "Казвам му, че баща ти работи, а майка ти не те иска", казва раздразнен Тан. В Чао Ху, село в провинция Аньхой, една безпътна пътека минава покрай недостроени жилищни сгради и изоставени полета. Жълта мъгла виси във въздуха, оставяйки метален вкус в устата. Индустриалното замърсяване на Китай е дошло тук, но работните места не са. Всички в работоспособна възраст в Чао Ху са отишли в градовете, за да си намерят работа, оставяйки зад себе си старите и много младите. Лу ми държи ръката, докато вървим през малкото село. Група стари жени седят на дървени столове с три крака и слушат китайска опера по малко радио. Друг ходи чрез плетене. Някакви стари мъже правят контрабандна алкохол в петролен бъчв. "Нямаме ниви, които да обработваме, ако не ходите на работа, как ще си изкарвате доходите?" казва Тан. "Родителите им трябва да работят извън града и не могат да вземат децата си с тях". Китайската федерация на жените, организация, подкрепяна от държавата, рисува мрачна картина за изоставените деца. Редовен поток от съобщения в държавните медии подчертава злоупотребата, която са претърпели изоставените деца. И за престъпленията често ги обвиняват. "Това има огромно въздействие върху обществото и поколението на хората, които растат без родители, "...
Едно от пет китайски деца е "оставено" Родителите им са работници-мигранти, които напускат селските райони за градовете. Те се борят в училище, имат по-високи нива на психични проблеми.