Попълнете следното изречение: През 1991 г. Ерекат е заместник-председател на палестинската делегация в
Конференцията в Мадрид и последващите преговори във Вашингтон между 1992 и 1993 г. През 1994 г. е назначен за министър на местното самоуправление на Палестинската национална администрация и председател на палестинската делегация за преговори. През 1995 г. Ерекат служи като главен преговарящ за палестинците по време на периода на Осло. През 1996 г. е избран за член на Палестинския законодателен съвет, представлявайки Йерихон. Като политик, Ерекат се счита за лоялен към Ясер Арафат, включително на срещите в Кемп Дейвид през 2000 г. и на преговорите в Таба през 2001 г. Ерекат е също така, заедно с Арафат и Фейсал Хусеини, един от тримата високопоставени палестинци, които помолят Ариел Шарон да не посещава джамията Ал-Акса през септември 2000 г., събитие, което е последвано от Втората интифада. Той също така действа като преводач на Арафат на английски. Когато Махмуд Аббас е номиниран за премиер на Палестинския законодателен съвет в началото на 2003 г., Ерекат е назначен за министър на преговорите в новия кабинет, но скоро подава оставка, след като е изключен от делегация, която да се срещне с израелския премиер Ариел Шарон. Това е било тълкувано като част от вътрешната палестинска борба за власт между Абас и Арафат. По-късно Ерекат е преназначен на поста си и участва в конференцията в Анаполис през 2007 г., където поема от Ахмед Курей по време на безизходица и помага за изготвянето на съвместна декларация.