Вижте откъса по-долу и след това отговорете на въпроса на същия език като откъса:  Линчуванията намаляват за кратко след превземането през 1870-те. Към края на 19-ти век, с борбите за труд и лишаване от права, и продължаващата селскостопанска депресия, линчуванията отново се увеличиха. Броят на линчуванията достига своя връх в края на 19-ти век, но този вид убийства продължават и през 20-ти век. Записите на Тускеги за линчуванията между 1880 и 1951 показват 3437 афро-американски жертви, както и 1293 бели жертви. Линчуванията са концентрирани в Памучния пояс (Мисисипи, Джорджия, Алабама, Тексас и Луизиана). Поради високия процент на линчувания, расизма и липсата на политически и икономически възможности на юг, много черни южняци решават да живеят извън юга, за да избягат от тези условия. От 1910 до 1940 г. 1,5 милиона чернокожи от юга мигрират в градски и индустриални северни градове като Ню Йорк, Чикаго, Детройт, Синсинати, Бостън и Питсбърг по време на Голямата миграция. Бързият приток на чернокожи от юга на север нарушава расовия баланс в северните градове, изостряйки враждебността между чернокожите и белите северняци. Много бели защитавали своето място с насилие, заплахи или правни тактики срещу чернокожите, докато много други бели мигрирали в по-расово хомогенни региони, процес, известен като бяло бягство. Като цяло, чернокожите в северните градове изпитват системна дискриминация в множество аспекти на живота. През този период расово напрежение се разраства, най-силно в Чикаго, а линчуванията - обесванията, организирани от тълпата - нарастват драстично през 20-те години. Афроамериканците се съпротивляват чрез протести, маршове, лобиране в Конгреса, писане на статии, опровергаване на т.нар. оправдания на линчуването, организиране на женски групи срещу линчуването и интегриране на групи срещу линчуването. Афроамерикански драматурзи създават 14 анти-линшинг пиеси между 1916 и 1935 г., десет от тях от жени.  Въпрос: Според Института Тускиги колко бели жертви има на линчувания?
1,293 години