Вижте откъса по-долу и след това отговорете на въпроса на същия език като откъса:  Проход: Нарича се негов шедьовър, "триумфът на изкуството на Дикенс", който бележи повратна точка в творчеството му, точка на разделение между романите на младостта и тези на зрялост. Въпреки че е написан от първо лице, Дейвид Копърфийлд се счита за нещо повече от автобиография, излизайки извън тази рамка в богатството на темите си и оригиналността на писането си, което го прави истински автобиографичен роман. По думите на автора, този роман е "много сложна тъкан на истината и изобретението". Някои елементи от романа следват събития от собствения живот на Дикенс. Това е любимият роман на Дикенс. В предговора на изданието от 1867 г. Дикенс пише: "като много любящи родители, аз имам в сърцето си любимо дете. Името му е Дейвид Копърфийлд. "Дикенс е написал този роман без контур, за разлика от начина, по който е написал "Домби и син", предишния роман. Той е написал резюме на главите след като са били завършени. Някои аспекти на историята са фиксирани в ума му от самото начало, но други, като манията на г-н Дик за Чарлз I, професията на Дейвид Копърфийлд като писател и тъжната съдба на Дора, не са решени от Дикенс, докато сериалните публикации не са били в ход; август 1849, декември 1849 и май 1850 г. съответно са датите, на които са взети тези решения. На пръв поглед, творбата е моделирана по свободния и донякъде несвързан начин на "личните истории", които са били много популярни в Обединеното кралство през 18-ти век; но в действителност Дейвид Копърфийлд е внимателно структуриран и обединен роман. Той започва, както и други романи на Дикенс, с доста мрачна картина на условията на детството във викторианска Англия, известна като "Бедните деца са паркирани в скандални интернати", след което се стреми да проследи бавния социален и интимен възход на един млад мъж, който, болезнено осигурявайки нуждите на добрата си леля, докато продължава да учи, завършва като писател; историята, пише Пол Дейвис, за "викториански обикновен човек, търсещ...  Въпрос: Какво е написал Дикенс в предговора от 1876 г.?
Като много любящи родители, в сърцето ми има любимо дете.