След многобройни обиколки и фалшиви старти, работата му завършва с представянето пред Пруската академия на науките през ноември 1915 г. на това, което сега е известно като уравненията на полето на Айнщайн. Тези уравнения определят как геометрията на пространството и времето е повлияна от каквато и да е материя и радиация, и образуват ядрото на общата теория на относителността на Айнщайн. Уравненията на полето на Айнщайн са нелинейни и много трудни за решаване. Айнщайн използва методи за приближаване при изработването на предсказанията за новата си теория на относителността.
1919 година