В началото на 1862 г. Рос се връща на служба. Към края на февруари, 500 войници и той са назначени да нападнат армията на Съюза. Той води групата зад вражеските линии до Кийтсвил (сега Уошбърн), Мисури, където събират информация, унищожават няколко вагона с доставки за комисариата, пленяват 60 коня и мулета и вземат 11 пленници. През следващия месец полкът е назначен на Ърл Ван Дорн, сега генерал-майор, с когото Рос е служил по време на битката при Вичита Вилидж. Под ръководството на Ван Дорн групата претърпява поражение в битката при Пи Ридж; Рос приписва загубата си единствено на Ван Дорн и го обвинява за преминаване и недохранване на войските си и за това, че не успява да координира правилно плана за атака. През април групата беше изпратена в Дес Арк, Арканзас. Поради недостига на фураж, на кавалерията на Рос е наредено да се разкачат и да изпратят конете си обратно в Тексас. Екипът, сега пеша, пътувал до Мемфис, Тенеси, пристигайки две седмици след
Битката при Шило. Скоро Рос се разболя от тежка настинка, придружена от продължителна треска, и беше изключително болен в продължение на осем седмици. До времето, когато се смятал за излекуван, теглото му било намаляло до 57 килограма.