Ситуацията в Югославия се влоши през октомври 1940 г., когато
Италия нахлу в Гърция от Албания и първоначалният неуспех на италианците да направят напредък само увеличи югославските опасения, че Германия ще бъде принудена да нападне Гърция, за да помогне на Италия. През септември и ноември 1940 г. Германия принуждава Унгария и Румъния да се присъединят към Тристранния пакт. В началото на ноември 1940 г. Недич, който вярва, че Германия ще спечели войната, предлага на правителството да изостави неутралната си позиция и да се присъедини към Оста възможно най-скоро с надеждата, че Германия ще защити Югославия от нейните "жадни съседи". Няколко дни по-късно принц Павел, осъзнавайки невъзможността да се следват съветите на Недич, го замества. Планираното германско нахлуване в Гърция ще бъде опростено, ако Югославия може да бъде неутрализирана. През следващите няколко месеца принц Пол и министрите му се борят с огромния натиск на германската дипломация, заплахата от нападение на германците от българска територия и нежеланието на британците да обещаят практическа военна подкрепа. Към края на 1940 г. британската политика към правителството на Югославия се измества от приемане на югославския неутралитет към натиск върху страната за подкрепа във войната срещу Германия.