Обобщи статията:  (CNN) Сцена: Топъл плаж в Карибско море (защото докато аз правя сцена...), март 2015 г. Две жени, двете, любопитно, на име "Сали Коун", лежат и пият напитките си, докато се взират в синьо-зелената вода, от време на време проверяват пристрастяващите си мобилни устройства за нови имейли, разговаряйки за третия сезон на "Къщата от карти" и политическата бъркотия във Вашингтон. И двамата са смели прогресивни и демократи по подразбиране, а не с ентусиазъм. Двамата Сали обсъждат дали сенатор Елизабет Уорън трябва да отговори на призивите на "Бостън Глоуб" и други да се включи в надпреварата за 2016, предизвиквайки вероятния лидер Хилъри Клинтън. Сали "идеалистката" Коун отчаяно и нетърпеливо иска светът да бъде по-справедливо и по-справедливо място и мисли, че напредъкът към тази цел може безмерно да бъде подпомогнат от смел лидер, който да изразява и да се стреми към големи идеи на върха на националната и глобалната политическа йерархия. Тази Сали е облечена в скупа бикини. Сали "Прагматичната" Коун също иска светът да бъде по-добър, но тя е напълно наясно с това как прогресивните идеалисти са дъвчени, изплювани и задушени от партийната политика. Тя е наясно, че Барак Обама дори не е бил толкова прогресивен и знае колко по-центрист е станал през първите шест години от президентството си. Тази Сали е скептична за това колко политика може да бъде променена отвътре, както и колко политика в наши дни може да промени света, особено като се има предвид укоренилата се партийност. Носи бански, длинни ръкави UV защитна тениска и две шапки. Елизабет Уорън е като Оби-Уан Кеноби на американската политика днес - тя е единствената ни надежда. Никой друг не говори толкова остро и силно за неравенството и икономическия популизъм. Освен това има решения. [Взема си глътка от пиня колада.] Съгласна съм. Точно затова не трябва да губим Уорън в безсмислена президентска кампания. [Тя поглъща маргаритата си.] Първо, ти...
"Бостън Глоуб" и други призоваха Елизабет Уорън да оспори вероятната кандидатура на Хилъри Клинтън. Идеалистът в мен иска тя да се кандидатира, а прагматикът мисли, че трябва да изберем по-безопасен път.