Това е отрицателният резултат от известен експеримент, който изисква въвеждането на свиване на дължината: експериментът на Мишелсън-Морли (и по-късно и експеримента на Кенеди-Торндайк). В специалната теория на относителността обяснението му е следното: В неговата рамка за почивка интерферометърът може да се счита за в покой в съответствие с принципа на относителността, така че времето за разпространение на светлината е еднакво във всички посоки. Въпреки че в рамка, в която интерферометърът е в движение, напречният лъч трябва да преминава по-дълъг, диагонален път по отношение на неподвижния кадър, което прави времето му за пътуване по-дълго, коефициентът, с който продължителният лъч би бил забавен, като се вземат L/c-v) & L/c+v) за напред и обратно пътувания съответно, е дори по-дълъг. Следователно в продължителната посока интерферометърът
В неговата рамка на почивка интерферометърът може да се счита за в покой в съответствие с принципа на относителността, така че времето на разпространение на светлината е еднакво във всички посоки