Завърши следното изречение: Той се кандидатира за Лейбъристката партия на безопасното консервативно място в Източен Файф на общите избори през 1970 г., губейки от сегашния депутат сър Джон Гилмор. Той става член на парламента за Стирлинг и Фолкърк на под-изборите през септември 1971 г., след смъртта на Малкълм Макферсън. Мястото му е преименувано на Стирлинг, Фолкърк и Грангемут за общите избори през февруари 1974 г.; въпреки че се прехвърля към шотландските националисти, той запазва мястото си през февруари и октомври 1974 г., но с много намалено мнозинство. Харолд Уилсън го назначава за заместник-държавен секретар за Шотландия с отговорност за децентрализацията и вътрешните работи, като запазва тази позиция при Джим Калахан, тъй като правителството на лейбъристите се движи напред с предложение за децентрализация на Шотландия.
Референдумът през март 1979 г. не успя да бъде приет с достатъчно мнозинство. Правителството на лейбъристите пада на следващите общи избори през 1979 г., въпреки че Юинг запазва мястото си със значително увеличено мнозинство. През 1981 г. става говорител на шотландската индустрия. Той е трети в гласуването за председател на Парламентарната Лейбъристка партия през ноември 1981 г. Неговото място отново е изтеглено на общите избори през 1983 г., и той е върнат за мястото на наследник на Фолкърк Ист, и той става говорител по въпросите на търговията и промишлеността при Нийл Кинък. Той е преизбран през 1987 г. и се оттегля от първата си позиция. Той е съпредседател с Дейвид Стийл на шотландската конституционна конвенция, създадена през 1989 г., за да планира децентрализацията на Шотландия, която е планирана, ако лейбъристите спечелят общите избори през 1992 г. Лейбъристите загубиха изборите и плановете бяха отхвърлени. Юинг се оттегля от Камарата на общините на общите избори през 1992 г.