Завършете следната фраза: Когато про-Умайадската арабска племенна аристокрация на Сирия, най-вече вождът на Бану Калб, избра Марван ибн ал-Хакам за халиф на срещата на върха в Джабия през 684 г., беше предвидено, че тогава младият син на Язид Халид ще наследи Марван, следван от ал-Ашдак. Последният командва дясното крило на армията на Марван по време на
Битката при Мардж Рахит по-късно през същата година, в която Омейядите постигат огромна победа над про-Зубайридските Кайси племена в Сирия. По време на експедицията на Марван за изтръгване на контрола над Египет от неговия губернатор Зубайрид през 685 г., ал-Ашдак присъства и изнася реч, провъзгласяваща суверенитета на Марван от амвона на джамията във Фустат. След това ал-Ашдак е изпратен от Марван, за да отблъсне нахлуването в Палестина от Мусаб ибн ал-Зубайр, който се опитва да завладее Омейадската Сирия по време на отсъствието на Марван. След това се присъединява към Марван и се установява в столицата на Омейядите в Дамаск. Халифът остава предпазлив към амбициите на ал-Ашдак за халифата, особено поради популярността му сред сирийската арабска благородност и близкото му родство с Марван, който е негов чичо по майчина и роднина по бащина линия. Марван решава да избегне потенциалните предложения за лидерство на ал-Ашдак и Халид, като признае синовете си Абд ал-Малик и Абд ал-Азиз, в този ред, от сирийското благородничество като избрани наследници.