Вижте откъса по-долу и след това отговорете на въпроса на същия език като откъса:  Проход: Ранните средновековни алхимици са изградили върху работата на Зосим в Византийската империя и арабските империи. Византийските и арабските алхимици били очаровани от концепцията за трансмутация на металите и се опитали да извършат процеса. Мюсюлманският алхимик Джабир ибн Хайян (латинизиран като Гебер) анализира всеки класически елемент от гледна точка на четирите основни качества. Огънят беше горещ и сух, земята - студена и суха, водата - студена и влажна, а въздухът - горещ и влажен. Той теоретизира, че всеки метал е комбинация от тези четири принципа, два от тях вътрешни и два външни. От тази предпоставка се заключава, че трансмутацията на един метал в друг може да бъде повлияна от пренареждането на основните му качества. Тази промяна се осъществява чрез вещество, което на гръцки е наречено ксерион, а на арабски - ал-иксир (от което произлиза и думата еликсир). Често се смята, че съществува като сух червен прах (известен също като ал-кибрит ал-ахмар, червена сяра), направен от легендарен камък - философският камък. По-късно арабските алхимици смятат, че елексирът е ключов компонент за трансмутацията. През 11 век сред химиците от мюсюлманския свят се води дебат дали е възможно трансмутацията на веществата. Водещ противник е персийският полимат Авиценна (Ибн Сина), който дискредитира теорията за трансмутацията на веществата, като заявява: "Тези от химическото занаят знаят добре, че не може да се извърши промяна в различните видове вещества, въпреки че те могат да предизвикат появата на такава промяна". Според легендата, ученият и философът от 13-ти век Албертус Магнус е открил философския камък. Магнус не потвърждава, че е открил камъка в своите писания, но записва, че е бил свидетел на създаването на злато чрез "трансмутация".  Въпрос: Колко качества използва Джабир ибн Хайян, за да анализира всеки класически елемент?
Четири