Политическата криза на Полша през 1968 г., известна в Полша като Студентски марш 1968 г. или Маршови събития (), е поредица от големи студентски, интелектуални и други протести срещу комунистическия режим на Полската народна република. Кризата доведе до потушаване на студентските стачки от страна на силите за сигурност във всички големи академични центрове в страната и последващото репресиране на полското дисидентско движение. Тя е съпроводена и от масово емиграция след антисемитска кампания, водена от министъра на вътрешните работи генерал Мичислав Мочар, с одобрението на първия секретар на Полската обединена работническа партия (ПЗПР) Владислав Гомулка. Протестите се припокриват с събитията от Пражката пролет в съседна Чехословакия, което поражда нови надежди за демократични реформи сред интелектуалците. Чехословаческите размирици завършиха с
Нахлуването на Варшавския договор в Чехословакия на 20 август 1968 г.