Попълнете следната фраза: Етнонимичното значение на leičiai, напр. "Литовци" е известно от няколко източника. Тази дума се използва от латвийците, за да се нарекат литовци: leiši, сл. leitis. В самогитския диалект има думи "leičiuoti" (да говориш на друг език, освен самогитски, или да говориш на аукштаитски диалект) и "leičiukas, leičiūkas" (човек, който говори на друг диалект, освен самогитски, има акцент). Сравнете, например, с съвременния литовски "žemaičiuoti" (да се говори на самогитски диалект). В историческите писмени източници е известен важен пример от един участник на Луцката конференция през 1429 г. Джон Щайнкелер, който е бил член на съвет във Вроцлав (Бреслау), пише в писмо, адресирано до родния си град, че Зигизмунд, император на Свещената Римска империя, ще даде на Витаутас титлата крал на литовците: "her wolde machen herczog Wytolten eynen konyng der Leytten". Формите на думите, които имат значение литовски, литовци, Литва и най-вероятно произлизат от думата "leitis", постоянно се срещат в историческите източници от 14 и 15 век. Например, Литва е преведена в писмена форма като "czwicshen Lythen und Prewssen" (1415); като "das land Litten" с допълнително уточнение, че това е Aukštaitija в разказ на участник или свидетел на
Битката при Стрева. Владетелят на литовците е преведен като "die Litischen konige" в хрониката на Виганд фон Марбург. Изглежда, че наличието на такива форми с -ei- в латвийския (по-известен в западната част), немския и самитския диалект има голяма вероятност формите да произхождат от западните балтийци, но не е ясно защо те нямат суффикс -uva / -ava.