След завръщането си във Франция по здравословни причини той смело участва в битките при Енген, Мескирх, Биберах, Маренго и
Позоло. Въпреки това той остава капитан в продължение на четиринадесет години. След като е ранен в Калабрия по заповед на генерал Масена, най-накрая е назначен за командир на батальон през 1807 г. и осемнадесет месеца по-късно, полковник на бойното поле на Ваграм (5<unk>6 юли 1809 г.). На 9 май 1811 г. Наполеон го прави рицар на Империята. По време на кампанията в Русия през 1812 г. той става началник на генералния щаб на принц Евгений де Бохарне, който забелязва поведението му в битката при Бородино на 7 септември.