Попълнете следната фраза:
Големият дебат между Харлоу Шапли и Къртис се състоя относно природата на Млечния път, спиралните мъглявини и измеренията на Вселената. За да подкрепи твърдението си, че Голямата мъглявина Андромеда всъщност е външна галактика, Къртис също така отбелязва появата на тъмни ленти в Андромеда, които наподобяват облаците от прах в нашата собствена галактика, както и исторически наблюдения на значителното Доплерово изместване на галактиката Андромеда. През 1922 г. Ернст Опик представя метод за изчисляване на разстоянието до Андромеда, използвайки измерените скорости на звездите. Резултатите му поставят мъглявината Андромеда далеч извън нашата галактика на разстояние от около 100 км. Едуин Хъбъл разрешава дебата през 1925 г., когато за първи път идентифицира извънгалактическите променливи звезди Цефеиди на астрономически снимки на Андромеда. Те са направени с помощта на телескопа Хукър и са позволили да се определи разстоянието на Голямата мъглявина Андромеда. Измерванията му доказали, че това не е куп от звезди и газ в нашата галактика, а съвсем отделна галактика, разположена на значително разстояние от Млечния път.