През този период той изследва пречупването на светлината, демонстрирайки, че многоцветен спектър, произведен от призма, може да бъде пресъставен в бяла светлина от леща и втора призма. Съвременната наука разкрива, че анализът и ресинтезата на бялата светлина на Нютон дължат дълг на корпускуларната алхимия. Той показа, че цветната светлина не променя свойствата си, като отделя цветен лъч и го блести върху различни обекти, и че независимо дали е отразена, разпръсната или предадена, светлината остава същия цвят. По този начин той наблюдава, че цветът е резултат от взаимодействието на обектите с вече цветни светлини, а не от генерирането на цвета. Това е известно като теорията на Нютон за цвета.
обекти, взаимодействащи с вече оцветена светлина