Какво не успява да идентифицира самозакритите вируси? Като се има предвид предишния въпрос, напишете контекст, който съдържа отговора. Може да е от 1 до 20 изречения. Контекст:
Механизмите, използвани за избягване на адаптивната имунна система, са по-сложни. Най-простият подход е бързо да се променят несъществените епитопи (аминокиселини и/или захари) на повърхността на патогена, като същевременно се скрият основните епитопи. Това се нарича антигенна вариация. Пример за това е ХИВ, който мутира бързо, така че протеините на вируса му, които са от съществено значение за навлизането му в клетката-домакин, постоянно се променят. Тези чести промени в антигените могат да обяснят неуспехите на ваксините, насочени към този вирус. Паразитът Trypanosoma brucei използва подобна стратегия, като постоянно сменя един вид повърхностен протеин с друг, което му позволява да остане една стъпка пред реакцията на антителата. Маскирането на антигените с молекули на гостоприемника е друга често срещана стратегия за избягване на откриване от имунната система. При ХИВ обвивката, която покрива вириона, се образува от най-външната мембрана на клетката-домакин; такива "самокрити" вируси затрудняват имунната система да ги идентифицира като "несамостоятелни" структури.