На 18 ноември 1944 г. 11-та въздушно-десантна дивизия се присъедини към
Битката при Лейте, като се приземи без съпротива на плажа Бито, край езерото Бито, Лейте. Отрядът от дивизионния щаб е отлетял от Нова Гвинея, за да избере район за лагеруване на дивизията. Тъй като по-желаните райони по източния бряг вече са били заети, Бито Бийч става район на бивака за дивизията. 187-та ГИР създава първия си бивак близо до филипинското село Абуйог. През първите си няколко дни на Лейте, полкът изчиства и охранява плажа, като премества доставките на сушата в задните депа, изгражда базов лагер и се подготвя за първия си вкус на бой. Нямаше да се бави. На 22 ноември генерал-лейтенант Уолтър Крюгер, командващ генерал на 6-та армия на САЩ, официално присъединява 11-та въздушно-десантна дивизия към XXIV корпус на генерал-майор Джон Р. Ходж, състоящ се от 96-та пехотна и 7-та пехотна дивизии. Генерал Ходж нарежда на генерал Суинг да освободи 7-ма пехотна дивизия по линията Бурауен - Ла Паз - Буго и да унищожи всички японски сили в този район, да защити и осигури всички корпуси и въздушни корпуси в района на операциите си (AO), да защити базите за доставки и корабоплаването в залива Лейте и да координира операциите с 96-ма пехотна дивизия на северния си фланг, като по принцип се движи по линия изток-запад през Дагами. Суинг знае, че бойната сила на дивизията му се състои от седем малки пехотни батальона, подкрепени от три полеви артилерийски батальона с двадесет и четири 75-милиметрови пакети и дванадесет отрязани 105-милиметрови гаубици. Но той пускал дивизията си в движение поотделно, както ситуацията изисквала. За една нощ, дивизията преминава от резервна роля в директна битка.