Обобщи статията:  Сара се взира в камерата, зениците й са големи и черни, а погледът й е непоклатим. Меката й кожа е покрита с лунички и ъглите на устата й са обърнати, само леко, в ъглите. Въпреки че не се усмихва, тя е красива в слабата светлина на болничната стая. Тя има неизлечима болест и е приела, че скоро ще умре. Тя е една от 20-те души, заснети от американския фотограф Андрю Джордж, който прекарва две години в болници, за да снима хора като Сара, които се подготвят за края на живота си. "Най-малкото успях да видя чернокожия президент", пише Сара в новата книга на г-н Джордж "Преди да умра". Г-н Джордж, който живее в Лос Анджелис, иска да изследва перспективата и това, което хората ценят в последните си моменти, казвайки, че се възхищава на "бруталната честност", показвана в свидетелските показания на неговите участници. Той решава да изостави предишните им професии, или болестта или състоянието, което ги убива, наричайки тези неща "най-малко релевантни факти". Вместо това, както и вълнуващите снимки, той събираше истории от живота им, винетки от опит и фрагменти от това как биха посъветвали другите. Тук, в откъс от книгата си, той споделя някои от снимките и придружаващите думи... Сара, в болничното си легло. Тя каза: "Времето е толкова ценно. Боже, колко е скъпо. Животът не е безкраен. Никога не знаеш какво ще се случи и наистина трябва да поемеш рискове. Не мога да мисля за това, което е честно, честно няма никакъв смисъл. Нещата не са справедливи или несправедливи, просто така е животът. Нещата се случват или не. Хосефина, изобразена в болницата, казва, че никога не се е страхувала да умре: "Ако си мъртъв, си мъртъв". Това е. Не се връща и не мисля, че се прераждаме. Знам, че Библията казва друго и не искам да му противореча, но аз не вярвам в това. Когато умрем, ние умираме и отиваме в нищо. От прах в прах... Мисля, че краят на света те достига, когато умреш. Рене каза, че най-голямото му съжаление не е...
Американският фотограф Андрю Джордж прекарва две години в болници, за да снима хора, които са смъртоносно болни. Той ги помоли да споделят анекдоти от живота си, съжаленията си и какви съвети за живота биха дали на другите. Тук той споделя откъси от новата си книга, Точно преди да умра, където разказва историята на всеки човек...