Елизабет Уудвил се омъжила за Джон, синът на сър Едуард Грей, и се присъединила към него в Гроби, където имали двама сина. След смъртта на Джон в битката при Втората битка при Сейнт Олбънс през 1461 г., тя подава молба до крал Едуард IV за връщане на конфискуваните ѝ земи и печели не само делото си, но и сърцето и ръката му в брак. Като кралица тя започва да подкрепя каузите на роднините си от Уудвил, синовете си от Джон Грей и децата си от Едуард IV, с смесени резултати. От кралските деца, двете момчета станали злощастните принцове в Кулата, докато дъщеря й, също Елизабет, се омъжила за победителя на Босуърт Фийлд, Хенри VII, обединявайки къщите на Ланкастър и Йорк, за да сложат край на
Войната на розите. Елизабет Уудвил доживява да види раждането на трима внуци: принц Артур, Маргарет, кралица на Шотландия и бъдещия Хенри VIII.