Политиката в Източното Средиземноморие през XIII век била сложна, с много влиятелни и заинтересовани страни. Френците били водени от много набожния Луи IX от Франция и неговия амбициозен експанзионистичен брат Карл I от Неапол. Общуването с монголите било затруднено от огромните разстояния. Луи изпраща посолство при монголите в Иран през 1249 г., търсейки френско-монголски съюз. Когато отговорът го намерил в Палестина през 1251 г. отново било само искане за данък. Луи организира нов кръстоносен поход, наречен Седми кръстоносен поход, за да нападне Египет, пристигайки през 1249 г. Той е победен при Мансура и пленен, когато се оттегля към Дамиета. Беше договорено друго 10-годишно примирие. Луи и неговите благородници са изкупени, докато на другите затворници е даден избор между приемане на исляма или обезглавяване. Той остава в Сирия до 1254 г., за да консолидира кръстоносните държави. В Египет се развива жестока борба за власт между различни мамлукски лидери и останалите слаби еюбидски владетели. Мамлюките са били роби-войници, които са били използвани от мюсюлманските владетели в продължение на векове. Повечето от тях са били турци от Евразийската степа или християни от Анатолия; отвлечени като момчета, превърнати в ислям и получили военно обучение. Заплахата от нашествие на монголите кара Кутуз да завземе султаната през 1259 г. и да се обедини с друга фракция, водена от Бейбарс, за да победят монголите в
Айн Джалут. Мамлюките бързо завладяват Дамаск и Алепо, преди Кутуз да бъде убит, най-вероятно от Байбер.