Според автора Клинтън Фернандес правителствата на Малкълм Фрейзър, Боб Хоук и Пол Кийтън си сътрудничат с индонезийската армия и президента Сухарто, за да скрият подробности за състоянието в Източен Тимор и да запазят индонезийския контрол над региона. Австралийските правителства разглеждат добрите отношения и стабилността в Индонезия (най-големият съсед на Австралия) като осигуряване на важен буфер за сигурност на северната част на Австралия. Въпреки това, Австралия осигурява важно убежище на поддръжниците на независимостта на Източен Тимор като Хосе Рамос-Хорта (който се установява в Австралия по време на своето изгнание). Въпреки това, през цялата продължителност на индонезийската окупация на Източен Тимор, австралийската общественост като цяло се чувстваше неудобно, ако не и активно против окупацията, първоначално подчертана от смъртта на пет австралийски журналисти, които станаха известни като "Балибо 5". Също така действията на тиморския народ в подкрепа на австралийските сили по време на
Битката на Тимор през Втората световна война е добре запомнена, особено от ветераните. Тези два въпроса поддържат окупацията на Източен Тимор в негативна светлина през целия период на инвазия и окупация. В Австралия се проведоха протести срещу окупацията, известни източнотиморци живееха в Австралия и поддържаха въпроса, а някои австралийски граждани участваха в движението за съпротива. Според професор Джеймс Котън, пишещ в книгата си за инвазията, Сухарто всъщност избягва да идва в Австралия, знаейки, че ще има обществени протести.