На 10 април 1940 г., седем месеца след избухването на Втората световна война, Макмилън е повишен до действащ подполковник и назначен за GSO1 в щаба на 55-та (Западен Ланкашир) Моторна дивизия, първа линия на Территориалната армия (TA). Дивизията е командвана от генерал-майор Вивиан Маженди, който е с около единадесет години по-стар от Макмилан и служи в Северното командване (скоро се премества в Източното командване). Дивизията е моторизирана пехотна формация, съставена само от две, а не от три бригади, и е сред няколкото, отговорни за бреговата отбрана и за ангажиране на възможни вражески въздушни десанти в случай на германско нашествие. В края на юни, след като Британските експедиционни сили (BEF) бяха евакуирани от Дюнкерк и
След падането на Франция, дивизията <unk> първоначално се състои от 164-та и 165-та пехотни бригади с подкрепящи дивизионни войски <unk> е реорганизирана като стандартна пехотна дивизия с добавянето на 199-та пехотна бригада от разпуснатата 66-та пехотна дивизия.