Използването на оцетна киселина в алхимията се простира до 3-ти век пр.н.е., когато гръцкият философ Теофраст описва как оцетът действа върху металите, за да произвежда пигменти, полезни в изкуството, включително бяло олово (оловен карбонат) и вердигрис, зелена смес от медни соли, включително мед ((II) ацетат. Древните римляни варили кисело вино, за да произвеждат силно сладък сироп, наречен сапа. Сапа, която се произвеждала в оловни съдове, била богата на оловен ацетат, сладко вещество, наречено също захар от олово или захар от Сатурн, което допринасяло за отравянето на олово сред френската римска аристокрация.
Оцет