Партията е помогнала на Мосадек да създаде Националния фронт, да национализира петролната индустрия и да се издигне на власт. Някои членове са заемали длъжности по време на правителството на Мосадъг. Той беше потиснат след
Британско-американски подкрепя държавен преврат през 1953 г. и е обявен за незаконен през 1957 г., на основание, че е имал съюз с партията Тудех в Иран десет години по-рано. Той е съживен през 1960 г. и активно допринася за Националния фронт (II), който се разпада през 1963 г. и е принуден да оцелее тайно. Иранската партия провежда конгрес през 1964 г. Не се знае много за дейността на партията между 1964 г. и средата на 70-те години, с изключение на някои нередовни срещи и обмен на мнения. През 1977 г., заедно с Лигата на социалистите и Националната партия, тя съживява Националния фронт (IV) и изисква завръщането на Рухола Хомейни в Иран. В началото на 1979 г., тогава генерален секретар на партията, Шапур Бахтиар е назначен за последен министър-председател от шаха и включва двама членове на Иранската партия в кабинета си. Партията обаче осъжда приемането му на поста, изключва го и го нарича "предател". Партията не играе важна роля в иранската политическа арена след 1979 г. и скоро е обявена за забранена.