На какъв модел за обединение работил Алберт Айнщайн, но не успял? Като се има предвид предишния въпрос, напишете контекст, който съдържа отговора. Може да е от 1 до 20 изречения. Контекст:
Развитието на фундаменталните теории за силите продължава по пътя на обединението на различни идеи. Например, Исак Нютон обединява силата, отговорна за падането на обектите на повърхността на Земята, със силата, отговорна за орбитите на небесната механика в своята универсална теория на гравитацията. Майкъл Фарадей и Джеймс Клерк Максуел демонстрират, че електрическите и магнитните сили са обединени чрез една последователна теория на електромагнетизма. През 20-ти век развитието на квантовата механика води до съвременното разбиране, че първите три фундаментални сили (всички с изключение на гравитацията) са прояви на материята (фермиони), взаимодействащи чрез обмен на виртуални частици, наречени габаритни бозони. Този стандартен модел на физиката на частиците предполага сходство между силите и кара учените да предскажат обединението на слабите и електромагнитните сили в електрослабата теория, впоследствие потвърдена от наблюдението. Пълната формулировка на стандартния модел предсказва все още неизвестен механизъм на Хигс, но наблюдения като неутрино осцилации показват, че стандартният модел е непълен. Великата обединена теория, която позволява комбинацията на електрослабото взаимодействие със силната сила, се излага като възможност с кандидат-теории като суперсиметрията, предложена за справяне с някои от изключителните нерешени проблеми във физиката. Физиците все още се опитват да разработят последователни модели за обединение, които да комбинират всички четири фундаментални взаимодействия в теория на всичко. Айнщайн се опита и се провали в това начинание, но в момента най-популярният подход за отговор на този въпрос е теорията на струните.