K. R. Narayanan va ser elegit vicepresident de l'Índia el 21 d'agost de 1992, sota la presidència de Shankar Dayal Sharma. El seu nom havia estat proposat inicialment per V. P. Singh, ex Primer Ministre i llavors líder del partit parlamentari Janata Dal. El Janata Dal i els partits parlamentaris d'esquerres el van declarar conjuntament com el seu candidat, i això més tard va obtenir el suport del Congrés sota P. V. Narasimha Rao, el que va conduir a una decisió unànime sobre la seva elecció. Sobre la seva relació amb el front d'esquerres, Narayanan va aclarir més tard que no era ni un devot ni un oponent cec del comunisme; havien conegut les seves diferències ideològiques, però l'havien donat suport com a vicepresident (i més tard com a president) a causa de les circumstàncies polítiques especials que prevalen al país. S'havia beneficiat del seu suport, i al seu torn, les seves posicions polítiques havien guanyat acceptabilitat. Quan la Babri Masjid va ser demolida el 6 de desembre de 1992, va descriure l'esdeveniment com la "més gran tragèdia que ha afrontat l'Índia des de l'assassinat de
Mahatma Gandhi".