Després de l'esclat de la Guerra Civil Espanyola, va marxar cap a Espanya, arribant-hi a l'octubre de 1936, durant la Batalla de Madrid
- No. Es va unir al regiment d'artilleria motoritzada romanès de la XI Brigada Internacional, comandat per Valter Roman. El 1937, va participar en les batalles de Brunete, Quinto-Belchite i Teruel. El desembre de 1937, durant l'última confrontació, va resultar ferit a la cama, però Cristea es va negar a ser hospitalitzat, decidint en comptes de seguir present al camp de batalla. Posteriorment, va ser ascendit a capità i es va convertir en el comandant de la Bateria "Tudor Vladimirescu". A la Batalla de l'Ebre, va tenir un paper important en la travessia del riu. Desmobilitzat al costat dels altres voluntaris el desembre de 1938, va continuar lluitant a Catalunya entre gener i febrer de 1939.