La final masculina de 2012 va ser la cursa de 100 metres més ràpida de la història, col·lectivament: els cinc primers homes van córrer per sota de 9,90 segons per primera vegada i set dels vuit finalistes van córrer per sota de 10 segons (l'últim corredor va patir una lesió). Tyson Gay es va convertir en el no medalista més ràpid de la història en aquesta cursa amb el seu temps de 9,80 segons. De la mateixa manera, la final femenina de 2012
Va ser, en conjunt, la cursa de 100 metres femenina més ràpida de la història: set de les vuit finalistes van córrer 11 segons o més ràpid per primera vegada, amb Veronica Campbell-Brown convertint-se en la medallista de bronze més ràpida amb el seu temps de 10,81 segons i Tianna Madison convertint-se en la no medallista més ràpida amb el seu temps de 10,85 segons.