En 1559, l'emperador Ferran I va establir l'agència d'una cancelleria imperial ("Reichshofkanzlei") al Palau Hofburg de Viena, encapçalada per un vicecancellor sota l'autoritat nominal de l'arquebisbe de Maguncia. A la batalla de la Muntanya Blanca de 1620
, l'emperador Ferran II va crear l'oficina d'un canceller de la cort austríaca encarregat dels assumptes interns i externs de la monarquia dels Habsburg. A partir de 1753, el càrrec de canceller d'estat austríac va ser ocupat pel príncep Kaunitz. La cancelleria imperial va perdre la seva importància, i des dels dies de Maria Teresa i Josep II, només va existir en el paper. Després de la dissolució del Sacre Imperi Romà, el príncep Metternich va servir com a canceller d'estat de l'Imperi austríac (1821-1848), de la mateixa manera que el príncep Hardenberg va actuar com a canceller de Prússia (1810-1822). La Confederació alemanya de 1815-1866 no tenia govern ni parlament, només el Bundestag com a òrgan representatiu dels estats.