El Japó ha estat habitat des del Paleolític Superior (30.000 aC), tot i que la primera menció escrita de l'arxipèlag apareix en una crònica xinesa acabada al segle II dC. Entre els segles IV i IX, els regnes del Japó es van unificar sota un emperador i la cort imperial amb seu a Heian-kyō. A partir del segle XII, el poder polític estava en mans d'una sèrie de dictadors militars ("shogun") i senyors feudals ("daimyō"), i enforçat per una classe de nobles guerrer ("samurai"). Després d'un segle de guerra civil, el país es va reunificar el 1603 sota el shogunat Tokugawa, que va promulgar una política exterior isolacionista. El 1854, una flota dels Estats Units va forçar el Japó a obrir el comerç amb Occident, el que va conduir al final del shogunat i la restauració del poder imperial el 1868. En el període Meiji, l'Imperi del Japó va adoptar una constitució de model occidental i va perseguir un programa d'industrialització i modernització. El 1937, el Japó va envair la Xina; el 1941, va entrar a la Segona Guerra Mundial com a potència de l'Eix. Després de patir la derrota a la Guerra del Pacífic i dos bombardejos atòmics, el Japó es va rendir
El país va ser ocupat per les forces aliades durant set anys, durant els quals va adoptar una nova constitució. Sota la constitució de 1947, el Japó ha mantingut una monarquia constitucional parlamentària unitària amb una legislatura bicameral, la Dieta Nacional.