El model té en compte la sensibilitat de l'actiu al risc no diversificable (també conegut com a risc sistemàtic o risc de mercat), sovint representat per la quantitat beta (β) en la indústria financera, així com el rendiment esperat del mercat i el rendiment esperat d'un actiu teòric sense risc. El CAPM assumeix una forma particular de funcions d'utilitat (en què només importen el primer i el segon moments, és a dir, el risc es mesura per variància, per exemple, una utilitat quadràtica) o alternativament rendiments d'actius les distribucions de probabilitat dels quals són completament descrites pels dos primers moments (per exemple, la distribució normal) i zero costos de transacció (necessaris per a la diversificació per desfer-se de tot el risc idiosincràtic). En aquestes condicions, el CAPM mostra que el cost del capital propi només està determinat per beta. Malgrat fallar en nombroses proves empíriques i modernes, el model de CAPM segueix tenint en compte la sensibilitat de la cartera de valors i la cartera d'actius en diverses situacions popular
risc no diversificable