França, l'antic governant colonial de Tunísia, es va negar a denunciar l'intent del president Zine el-Abidine Ben Ali de dispersar manifestants al seu país per la força el gener de 2011 abans de la revolució tunisiana; la ministra d'Afers Exteriors Michèle Alliot-Marie va dir que els francesos "no han de destacar-se com a lliçons" a Tunísia, mentre que el ministre d'Agricultura francès va defensar Ben Ali, dient: "El president Ben Ali és algú que sovint ha estat mal jutjat, [però] ha fet moltes coses". El govern francès més tard va assumir un paper destacat en el suport a l'oposició al coronel Muammar al-Gaddafi a Líbia, formant una aliança tripartita amb el Regne Unit i el Líban al Consell de Seguretat de les Nacions Unides per pressionar amb èxit per a una intervenció militar internacional.
, tot i que el Perú va ser el primer país a trencar les relacions bilaterals amb el govern de Trípoli per la repressió contra els manifestants líbics al febrer de 2011.