Escriu una continuació d'aquest paràgraf - Les autoritats evidentment estaven contentes que l'ensenyament de Crüger després de la revolta de 1953
Hauria de romandre "baix el radar", però la seva resposta al molt llarg "discurs secret" del primer secretari Khruschev, pronunciat al XX Congrés del Partit Comunista de la Unió Soviètica durant l'última setmana de febrer de 1956, que va donar detalls dels "crims de Stain" i es va difondre informalment per tota l'Alemanya Oriental durant 1956 i 1957, va desencadenar un enemic polític. Mentre que el govern de l'Alemanya de l'Est inicialment va intentar minimitzar tot el tema, Crüger va ser un d'aquells que va intentar participar en discussions a vegades acalorades sobre les qüestions plantejades en reunions polítiques organitzades per i en nom del partit a la universitat i les institucions culturals amb les quals estava involucrat. Va instar a no suprimir les discussions polítiques a la universitat, amb especial atenció a Heinrich Saar, el recentment nomenat director de l'institut universitari on va treballar, que era conegut per haver estat un activista antinazi i víctima de persecucions polítiques durant els anys de Hitler. Va instar a superar la resistència dogmàtica del partit contra els intents d'ampliar les pràctiques democràtiques dins d'ell. Les discussions mai van arribar a l'etapa de propostes irrevocables concretes, però també va ser obert en les seves crítiques de la re-detenció del seu col·lega acadèmic Bernhard Steinberger al novembre de 1956 i l'estratègia oficial de difamació de la premsa salvatge a la qual Steinberger va ser sotmès pel govern. El 5 de desembre de 1956, Crüger fins i tot va dirigir una carta al Comitè Central del Partit en la qual va argumentar el cas de Steinberger i va insistir en la seva innocència. Aquesta última va ser marcada per a l'atenció personal del líder nacional (i primer secretari del partit), Walter Ulbricht.