El Sejm de Grodno, celebrat a la tardor de 1793, el va nomenar per a ser membre d'una comissió militar; això va fer que fos vist amb sospita per la majoria dels militars insatisfets, i no va ser inclòs en els preparatius per a la propera insurrecció. Així va ser pres per sorpresa quan la insurrecció de Kościuszko
va esclatar, i la seva pròpia brigada es va amotinar. Va declarar el seu suport als insurgents després de l'alliberament de Varsòvia, i des d'aleshores va prendre part activa en l'aixecament, defensant Varsòvia i dirigint un cos d'exèrcit en suport d'un aixecament a la Gran Polònia. El seu coratge va ser elogiat pel mateix Tadeusz Kościuszko, el Comandant Suprem de les Forces Armades Nacionals, que el va promoure al rang de general.