La política a la Mediterrània oriental del segle XIII era complexa, amb nombrosos partits poderosos i interessats. Els francesos eren dirigits pel molt devot Lluís IX de França i el seu ambiciós germà expansionista Carles I de Nàpols. La comunicació amb els mongols es va veure obstaculitzada per les enormes distàncies. Lluís envià una ambaixada als mongols a l'Iran el 1249 a la recerca d'una aliança franco-mongol. Quan la resposta el va trobar a Palestina el 1251 era de nou només una demanda d'homenatge. Lluís va organitzar una nova croada, anomenada la Setena Croada, per atacar Egipte, arribant el 1249. Va ser derrotat a Mansura i capturat mentre es retirava a Damietta. Es va acordar una altra treva de deu anys. Lluís i els seus nobles van ser rescatats mentre que als altres presoners se'ls va donar l'opció de convertir-se a l'Islam o de decapitar-los. Va romandre a Síria fins a 1254 per consolidar els estats croats. Una brutal lluita de poder es va desenvolupar a Egipte entre diversos líders mamelucs i els governants debilitats dels aiubides. Els mamelucs eren soldats esclaus que havien estat utilitzats pels governants musulmans durant segles. La majoria d'ells eren turcs de l'estepa eurasiàtica o cristians d'Anatolia; segrestats com a nens, converts a l'islam i entrenats militarment. La amenaça presentada per una invasió dels mongols va portar a Qutuz a apoderar-se del sultanat el 1259 i unir-se amb una altra facció dirigida per Baibars per derrotar els mongols a Ain Jalut
- No. Els mamelucs van guanyar ràpidament el control de Damasc i Alep abans que Qutuz fos assassinat, probablement per Baibers.