L'autor John M. Curatola va escriure que el sentiment antijaponès probablement va jugar un paper en el bombardeig estratègic de les ciutats japoneses, que va començar el 9/10 de març de 1945 amb la destructiva "Operació Meetinghouse
" el bombardeig de Tòquio al 15 d'agost de 1945, amb la rendició del Japó. Seixanta-nou ciutats al Japó van perdre àrees significatives i centenars de milers de vides de civils a causa dels bombardejos i atacs nuclears dels bombarders B-29 Superfortress de les Forces Aèries de l'Exèrcit dels Estats Units durant aquest període. Segons Curatola i l'historiador James J. Weingartner, tant els bombardeigs com els atacs nuclears van ser parcialment el resultat d'una deshumanizació de l'enemic, amb aquest últim dient: "La imatge generalitzada dels japonesos com a subhumans va constituir un context emocional que va proporcionar una altra justificació per a les decisions que van resultar en la mort de centenars de milers" a tot Japó. El segon dia després de la bomba de Nagasaki, el president Harry S. Truman va declarar: "L'únic llenguatge que semblen entendre és el que hem estat utilitzant per bombardejar-los. Quan has de tractar amb una bèstia, has de tractar-la com una bèstia. És molt lamentable, però no obstant això és cert".