Belém i Ajuda van ser les zones al voltant de Lisboa que van patir menys destrucció en el gran terratrèmol de Lisboa
i el següent tsunami el 1 de novembre de 1755. Molts dels supervivents que van perdre les seves cases van ser instal·lats en nombroses tendes i barraques de la regió. El rei Josep i la seva cort es van traslladar a un complex de tendes i barraques situats en una part de les finques reials on es construiria el Palau Nacional d'Ajuda. Aquesta reubicació pel rei i el seu primer ministre i secretari d'Estat, el marquès de Pombal, va atraure el comerç i va fer de Belém-Ajuda el centre de la burocràcia estatal durant el tercer quart del segle XVIII. El govern també va considerar important una presència militar: es van instal·lar dos regiments d'infanteria sota el comte de Lippe, i un regiment de cavalleria sota Mecklenburg. Aquests esdeveniments van consolidar la integració de Belém-Ajuda a la ciutat de Lisboa.