Durant l'hivern de 1942-1943, les Forces de Defensa Finlandeses van estimar que no hi havia perspectiva immediata d'un final ràpid de la Guerra de Continuació
però hi havia una necessitat immediata de nous vehicles. A llarg termini, s'esperava que l'exèrcit necessitaria almenys 7.000 camions i autobusos. Països neutrals com Suècia i Suïssa estaven disposats a vendre vehicles a Finlàndia però exigien el pagament per avançat i en les seves pròpies monedes. Atès que Finlàndia no disposava de reserves de divises suficients, l'única opció era desenvolupar la producció nacional de vehicles.