El 17 d'octubre de 1856 Hotta va formar i va dirigir un comitè "ad hoc" de funcionaris amb un coneixement especial dels afers exteriors. Al novembre de 1856, va encarregar als membres que presentessin recomanacions sobre els termes per obrir ports japonesos. Els resultats de les seves deliberacions esdevindrien la base per a les negociacions que finalment van donar lloc al Tractat d'Amistat i Comerç de 1858 (també conegut com el Tractat Harris), que obria sis ports al comerç nord-americà i estableix l'extraterritorialitat. Basant-se en el seu coneixement dels esdeveniments de la Guerra de les Fleches
Hotta creia que els Estats Units donarien una resposta violenta si es negaven les demandes del cònsol nord-americà Townsend Harris. No obstant això, era necessari convèncer l'emperador Kōmei per acceptar el tractat. En viatjar a Kyoto, Hotta va trobar l'emperador segur enmig de la facció "jōi" dins de la Cort Imperial, que era a favor d'expulsar els estrangers del Japó, per la força si era necessari, i es va veure obligat a tornar a Edo amb les mans buides. A més a més, el "shōgun" Tokugawa Iesada estava molt malalt i va esclatar una disputa entre faccions dins de la cort del shogun sobre qui seria el seu successor. Amb aquests problemes encara en gran part no resolts, Hotta va ser reemplaçat per Ii Naosuke el 21 de juny de 1858, a qui se li va donar el títol de "tairō".