El regnat de Farouk es va caracteritzar per un descontentament nacionalista cada vegada més gran per la contínua ocupació britànica, la corrupció i la incompetència reial, i la desastrosa Guerra de Palestina
de 1948-1949. Tots aquests factors van servir per minar definitivament la posició de Farouk, i van obrir el camí per a la Revolució egípcia de 1952. Farouk va ser forçat a abdicar en favor del seu fill infant Ahmed Fuad, que es va convertir en el rei Fuad II, mentre que l'administració del país va passar al Moviment d'Oficials Lliures sota Mohamed Naguib i Gamal Abdel Nasser. El regnat del rei infant va durar menys d'un any, i el 18 de juny de 1953, els revolucionaris van abolir la monarquia i van declarar Egipte una república, posant fi a un segle i mig de regnat de la dinastia Muhammad Ali.