En juny de 1866, una epidèmia localitzada a l'East End de Londres va cobrar 5.596 vides, just quan la ciutat estava completant la construcció dels seus principals sistemes d'aigües residuals i de tractament d'aigua; la secció de l'East End no estava completament acabada. També va ser causada per la superpoblació de la ciutat a l'East End, que va ajudar a la malaltia a propagar-se més ràpidament a la zona. L'epidemiòleg William Farr va identificar la East London Water Company com la font de la contaminació. Farr va fer ús de treballs anteriors de John Snow i d'altres, assenyalant l'aigua potable contaminada com la causa probable del còlera en un brot de 1854
- No. En el mateix any, l'ús d'aigua de canal contaminada en obres d'aigua locals va causar un brot menor a Ystalyfera al sud de Gal·les. Els treballadors associats a l'empresa, i les seves famílies, van ser els més afectats, i 119 van morir.