Instigant a la guerra amb un fals insult diplomàtic, Solimà el Magnífic (1520-1566) va atacar el Regne d'Hongria i va capturar Belgrad el 1521. No va dubtar a llançar un atac contra el debilitat regne, el qual va ser derrotat el 29 d'agost de 1526 a la Batalla de Mohács. Així va esdevenir influent en el Regne d'Hongria, mentre que el seu semi-vasall, anomenat Joan Zápolya, i el seu enemic Ferran I van reclamar el tron del Regne. Suleiman va anar més enllà i va intentar aixafar les forces austríaques, però el seu setge de Viena
el 1529 va fracassar després que l'inici de l'hivern forçés la seva retirada. El títol de rei d'Hongria va ser disputat entre Zápolya i Ferran fins a 1540. Després de la presa de Buda pels otomans el 1541, l'Oest i el Nord van reconèixer un Habsburg com a rei ("Hongria Reial"), mentre que els comtats centrals i meridionals van ser annexats pel sultà otomà i l'est va ser governat pel fill de Zápolya sota el nom de Regne d'Hongria Oriental que després de 1570 es va convertir en el Principat de Transsilvània. Mentre que una gran part dels 17.000 i 19.000 soldats otomans al servei de les fortaleses otomanes en el territori de l'actual Hongria eren eslaus balcànics ortodoxos i musulmans, els eslaus del sud també actuaren com a akıncıs i altres tropes lleugeres destinades al saqueig en el territori de l'actual Hongria.