Les primeres expulsions a Polònia van ser realitzades per les autoritats comunistes poloneses fins i tot abans de la Conferència de Potsdam (les "expulsions salvatges" de juny a mitjans de juliol de 1945, quan l'exèrcit i la milícia poloneses van expulsar gairebé totes les persones dels districtes immediatament a l'est de la línia Oder-Neisse), per garantir l'establiment d'una Polònia ètnicament homogènia. Al voltant de l'1% (100.000) de la població civil alemanya a l'est de la línia Oder-Neisse va morir en els combats abans de la rendició el maig de 1945
, i després uns 200.000 alemanys a Polònia van ser empleats com a treballs forçats abans de ser expulsats. Molts alemanys van morir en camps de treball com el camp de treball de Zgoda i el camp de Potulice. Dels alemanys que van romandre dins de les noves fronteres de Polònia, molts més tard van optar per emigrar a l'Alemanya de postguerra.