Una de les primeres revoltes que van qüestionar el poder espanyol sobre el virreinat del Perú va ser la Rebel·lió de Tupac Amaru II.
el 1780. Les forces realistes van aplastar aquesta revolta inicial, però això posaria les bases per a una nova rebel·lió. Posteriorment, insurreccions com la Rebel·lió de Tacna de 1811 i la Rebel·lió de Cuzco de 1814 van radicalitzar encara més la població. Com que el poder colonial espanyol a Amèrica estava concentrat principalment al Virreinat del Perú, la intervenció de forces estrangeres era necessària per a que la revolució tingués èxit. L'Expedició d'Alliberament del Perú, comandada pel general José de San Martin, va ser una d'aquestes intervencions. Les forces de Martin van tenir èxit en ocupar la capital de Lima el 1820, i la independència del Perú va ser declarada el 28 de juliol de 1821. El 1824, el procés d'independència va ser finalitzat amb l'ajuda de Simón Bolívar i la signatura de la Capitulació d'Ayachucho el 1824.