27.11.2004 Euroopan unionin virallinen lehti L 352/1 (Säädökset, jotka on julkaistava) NEUVOSTON ASETUS (EY, EURATOM) N:o 2028/2004, annettu 16 päivänä marraskuuta 2004, Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom sovelta- misesta annetun asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jOka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 279 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamisso- pimuksen ja erityisesti sen 183 artiklan, ottaa huomioon yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 29 päi- vänä — syyskuuta 2000 tehdyn = neuvoston = päätöksen 2000/597/EY, Euratom (') ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (?), ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (*), sekä katsoo seuraavaa: (1) — Berliinissä maaliskuussa 1999 kokoontunut Eurooppa- neuvosto antoi joukon päätelmiä, jotka koskevat yhtei- söjen omien varojen järjestelmää ja jotka johtivat päätök- sen 2000/597/EY, Euratom tekemiseen. (2) — Päätöksen 2000/597/EY, Euratom 2 artiklan 3 kohdan ja 10 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti prosentti- osuudeksi, jonka jäsenvaltiot pidättävät itselleen kerää- miskustannuksina, olisi vahvistettava 25 prosenttia 2 ar- tiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuista, 31 päivän joulukuuta 2000 jälkeen todetuista määristä, lu- kuun ottamatta määriä, jotka omia varoja koskevien säännösten mukaisesti olisi pitänyt asettaa yhteisöjen käyttöön 28 päivään helmikuuta 2001 mennessä ja joi- den osalta olisi edelleen sovellettava 10 prosentin astetta. (1) EYVL L 253, 7.10.2000, s. 42. (?) Lausunto annettu 26.2.2004 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). () EUVL C 318, 30.12.2003, s. 1. (3) Berliinissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti, että laskettaessa muiden jäsenvaltioiden rahoitusosuutta Yh- distyneen kuningaskunnan hyväksi tehtävän budjettiepä- tasapainon korjauksesta Saksan, Itävallan, Alankomaiden ja Ruotsin osuutta mukautetaan siten, että niiden rahoi- tusosuus on vain neljänneksen niiden tavanomaisesta osuudesta. Amsterdamin sopimuksen ja sen pöytäkirjojen 4 ja 5 nojalla Tanska, Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti voivat olla osallistumatta EY:n perustamissopimuksen IV osas- ton soveltamisalaan kuuluviin toimenpiteisiin, joten ne eivät ole velvollisia osallistumaan toimenpiteiden aiheut- tamiin kustannuksiin hallintomenoja lukuun ottamatta. Näin ollen ne voivat saada hyvitystä maksamiinsa omiin varoihin jokaiselta varainhoitovuodelta, jona ne eivät osallistu toimenpiteisiin. Koska jäsenvaltioilla on yhtäläinen velvollisuus maksaa viivästyskorkoja omien varojen tuloutuksessa tapahtunei- den viivästysten vuoksi ja koska sovellettavan korkokan- nan määrittämisessä on nykyisin ongelmia, jotka johtavat käytännössä talous- ja rahaliittoon osallistuvien jäsenval- tioiden ilmoittamissa korkokannoissa esiintyviin vaikeasti perusteltavissa oleviin eroavuuksiin, sovellettava viite- korko näiden jäsenvaltioiden osalta olisi yhdenmukaistet- tava sen korkokannan perusteella, jota Euroopan keskus- pankki käyttää perusrahoitusoperaatioihinsa ja joka on verrattavissa euroalueen ulkopuolisiin jäsenvaltioihin so- vellettavaksi ehdotettuihin viitekorkoihin. Vuonna 1989 käyttöön otetun kahden erillisen tilin jär- jestelmän tarkoituksena oli erottaa perityt saamiset peri- mättä olevista saatavista. Kyseiselle järjestelmälle asetettui- hin tavoitteisiin on päästy vain osittain kirjausten poista- miseen erilliseltä tililtä käytetyn mekanismin osalta. Eu- roopan tilintarkastustuomioistuimen ja komission toimit- tamissa tarkastuksissa on havaittu, että erillisessä kirjan- pidossa esiintyy toistuvia epäselvyyksiä, joiden vuoksi ky- seinen kirjanpito ei anna oikeaa kuvaa perintätilanteesta. Erilliseltä tililtä olisi poistettava rahamäärät, joiden perin- nästä ei ole varmuutta tietyn ajanjakson päätyttyä ja joi- den olemassaolo vääristää tilin saldoa. Näin saadaan ai- kaan myös säästöjä, koska jäsenvaltiot vapautetaan täl- laisten rahamäärien seurannasta aiheutuvista hallintoku- luista.