23.12.2004 Euroopan unionin virallinen lehti L 375/9 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2221/2004, annettu 22 päivänä joulukuuta 2004, vientitodistusten myöntämisestä tietyissä GATT-sopimuksiin perustuvissa kiintiöissä Amerikan yhdysvaltoihin vuonna 2005 vietäville juustoille EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkina- järjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1255/1999 (!) ja erityisesti sen 30 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: Komission asetuksella (EY) N:o 1847/2004 (?) aloitetaan tietyissä GATT-sopimuksiin perustuvissa kiintiöissä Ame- rikan yhdysvaltoihin vuonna 2005 vietävien juustojen vientitodistusten myöntämistä koskeva menettely. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 soveltamista kos- kevista yksityiskohtaisista säännöistä maito- ja maitotuo- tealan vientitodistusten ja vientitukien osalta 26 päivänä tammikuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 174/1999 (9) 20 artiklan 3 kohdassa vahvistetaan kriteerit, joita on sovellettava väliaikaisten todistusten myöntämiseksi silloin, kun todistushakemuksia jätetään tuotteiden määrille, jotka ylittävät jonkin asianomaisen kiintiön kyseisenä vuonna. Yhteisön 1 päivänä touko- kuuta 2004 tapahtuneen laajentumisen seurauksena ase- tuksen (EY) N:o 174/1999 20 artiklan 3 kohdassa sää- detään myös edellä mainittuihin kriteereihin vuonna 2005 sovellettavista siirtymätoimenpiteistä. Joitakin kiintiöitä ja tuoteryhmiä koskevien vientitodistus- ten kysyntä on lisääntynyt merkittävästi ja ylittää joskus selvästikin käytettävissä olevat määrät. Tämä voi johtaa hakijaa kohti myönnettävien määrien huomattavaan vä- henemiseen, mikä puolestaan heikentää järjestelmän vai- kuttavuutta ja tehokkuutta. Kokemus on lisäksi osoitta- nut, että kun kullekin toimijalle myönnetyt määrät ovat hyvin pieniä, vaarana on, että toimija ei pysty tällaisissa olosuhteissa täyttämään velvoitettaan viedä tuotteita ja näin ollen menettää vakuutensa. (1)) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 48. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 186/2004 (EUVL L 29, 3.2.2004, s. 6). ()) EUVL L 322, 23.10.2004, s. 19. (?) EYVL L 20, 27.1.1999, s. 8. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1846/2004 (EUVL L 322, 23.10.2004, s. 16). (4) Tällaisen tilanteen selvittämiseksi on aiheellista soveltaa asetuksen (EY) N:o 174/1999 20 artiklan 3 kohdan en- simmäisessä alakohdassa tarkoitettujen kolmen kriteerin yhdistelmää ottaen huomioon myös säädetyt siirtymätoi- menpiteet. Kyseisen alakohdan a ja b alakohdan mukai- sesti todistukset olisi myönnettävä ensisijaisesti hakijoille, jotka ovat jo harjoittaneet toimintaa Amerikan yhdysval- loissa, joiden nimetyt maahantuojat ovat tytäryhtiöitä ja jotka ovat aiemmin vieneet asianomaisten tuotteiden määriä kyseiseen määräpaikkaan. Lisäksi olisi sovellettava vähennyskerrointa kyseisen alakohdan c alakohdan mu- kaisesti. Kun on kyse tuoteryhmistä ja kiintiöistä, joiden osalta haetut määrät ovat käytettävissä olevia määriä pienempiä, on aiheellista säätää asetuksen (EY) N:o 174/1999 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti jäljelle jäävien määrien jakamisesta hakijoille suhteessa haettuihin määriin. Ky- seisten lisämäärien myöntämisen edellytyksenä olisi ol- tava, että asianomainen toimija jättää hakemuksen ja asettaa vakuuden. Ottaen huomioon kyseisen menettelyn täytäntöönpanolle asetuksessa (EY) N:o 1847/2004 säädetty määräaika tätä asetusta olisi sovellettava mahdollisimman pian. Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maidon ja maitotuotteiden hallintokomitean lausunnon mukaiset, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1. 1 artikla Asetuksen (EY) N:o 1847/2004 mukaisesti jätetyt väliai- kaisia vientitodistuksia koskevat hakemukset tämän asetuksen liitteessä olevan 3 sarakkeen kohtiin 16-Tokio, 16-, 17-, 18-, 20- ja 21-Uruguay, 25-Tokio ja 25-Uruguay kuuluvien tuote- ryhmien ja kiintiöiden osalta hyväksytään soveltaen samassa liitteessä olevassa 5 sarakkeessa esitettyjä jakokertoimia, jos — hakijat osoittavat vieneensä kyseisiä tuotteita Amerikan yh- dysvaltoihin vähintään yhtenä edeltävistä kolmesta vuodesta ja niiden nimetyt maahantuojat ovat tytäryhtiöitä, tai