13.6.2008 Euroopan unionin virallinen lehti L 155/17 NEUVOSTO NEUVOSTON PÄÄTÖS, tehty 9 päivänä kesäkuuta 2008, Ranskan merentakaisten departementtien meriverojärjestelmästä tehdyn päätöksen 2004/162/EY muuttamisesta (Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen) (2008/439/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jOka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon Ranskan merentakaisten departementtien meri- verojärjestelmästä ja päätöksen 89/688/ETY voimassaoloajan jatkamisesta 10 päivänä helmikuuta 2004 tehdyn neuvoston päätöksen 2004/162/EY (!) ja erityisesti sen 3 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: Ranskan viranomaisilla on päätöksen 2004/162/EY mu- kaan lupa soveltaa meriverosta vapautusta tai meriveron alennusta paikallisesti Ranskan merentakaisissa departe- menteissa valmistettaviin tuotteisiin, jotka on lueteltu päätöksen liitteessä. Verokannan porrastus saa olla enin- tään 10, 20 tai 30 prosenttiyksikköä tuotteesta ja meren- takaisesta departementista riippuen. Päätöksen 3 artiklassa säädetään mahdollisuudesta päivit- tää liitteessä mainittujen tuotteiden luetteloja merentakai- sissa departementeissa kehittyvän uuden paikallisen tuo- tannon vuoksi ja toteuttaa kiireellisiä toimenpiteitä, jos jokin paikallinen tuotanto vaarantuu tiettyjen kaupallisten menettelyjen takia. Ranskan viranomaiset ovat esittäneet komissiolle pyyn- nön päivittää niiden tuotteiden luetteloa, joihin voidaan soveltaa veroporrastusta, lisäämällä niihin uusia tuotteita. Ranskan viranomaisten pyyntöä on kunkin kyseessä ole- van tuotteen osalta tutkittu päätöksessä 2004/162/EY asetettujen edellytysten mukaisesti. Nämä uudet tuotteet johtuvat siitä, että Ranskan Guyanassa on kehittynyt uutta tuotantoa sen jälkeen, kun Ranskan viranomaiset esittivät 14 päivänä maaliskuuta 2003 päätöksen (1) EUVL L 52, 21.2.2004, s. 64. (4) 2004/162/EY tekemiseen johtaneen pyynnön. Näitä tuot- teita ei siksi ollut voitu sisällyttää mainitun päätöksen liitteessä oleviin tuoteluetteloihin. Toinen päätöksen 3 ar- tiklassa mainituista kahdesta vaihtoehtoisesta edellytyk- sestä siis täyttyy. Seuraavaksi olisi tarkasteltava, millaista haittaa tällaiselle uudelle tuotannolle aiheutuu ylimääräisistä kustannuk- sista, joita Ranskan Guyanassa tuotantoa harjoittaville, usein hyvin pienille yrityksille koituu tuotteiden valmis- tuksesta verrattuna ulkopuolelta lähtöisin oleviin tuottei- siin. Näitä korkeampia kustannuksia aiheuttavat erityisesti syrjäinen sijainti, vaikea ilmasto ja paikallisten markkinoi- den pienuus. Syrjäinen sijainti johtaa korkeisiin kuljetus- kustannuksiin ja pakottaa yritykset toimitusaikojen vuoksi varastoimaan suuremmat määrät raaka-aineita ja valmistuksessa käytettävien koneiden korjaamiseen tarvit- tavia varaosia. Paikallisten markkinoiden pienuus selittää puolestaan sen, että tuotantoväline on usein ylimitoitettu valmistettuihin määriin nähden. Ranskan viranomaiset ovat laskeneet paikallisesti valmistettujen tuotteiden ryh- mille aiheutuvan haitan kullekin ryhmälle ominaisten te- kijöiden pohjalta. Uusi yritys, joka valmistaa jogurtteja ja muita maitotuot- teita, muun muassa rahkoja (yhteisen tullitariffin nimik- keistön luokituksen mukainen nimike 0403 ja sen alani- mikkeet 0403 10 ja 0403 90), on aloittanut toimintansa lokakuussa 2003. Alkuperäistä pyyntöä esitettäessä tuo- tantoa ei kuitenkaan ollut vielä aloitettu ja suunnitelmissa oli ainoastaan jogurtin valmistus (yhteisen tullitariffin ni- mikkeistön luokituksen mukainen nimike 0403 10). On käynyt ilmi, että yritys harjoittaa myös nimikkeeseen 0403 90 kuuluvien tuotteiden valmistusta. Ranskan vi- ranomaisten toimittamien tietojen mukaan kyseisten pai- kallisesti valmistettujen tuotteiden tuotantohinta on yli 20 prosenttia korkeampi kuin ulkopuolelta lähtöisin ole- vien samanlaisten tuotteiden. Tälle uudelle paikalliselle tuotannolle aiheutuvan haitan korvaamiseksi olisi nimike 0403 90 sisällytettävä päätöksen 2004/162/EY liitteessä olevan B osan Ranskan Guyanaa koskevaan niiden tuot- teiden luetteloon, joihin sovellettavan verokannan ero muualta kuin Ranskan merentakaisista departementeista lähtöisin oleviin tuotteisiin sovellettavaan verokantaan nähden saa olla 20 prosenttiyksikköä.