L 38/36 Euroopan unionin virallinen lehti 9.2.2006 KOMISSION DIREKTIIVI 2006/15/EY, annettu 7 päivänä helmikuuta 2006, toisen työperäisen altistumisen viiteraja-arvojen luettelon laatimisesta neuvoston direktiivin 98/24/EY panemiseksi täytäntöön ja direktiivien 91/322/ETY ja 2000/39/EY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suo- jelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä 7 päivänä huhtikuuta 1998 annetun neuvoston direk- tiivin 98/24/EY (!) ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon työturvallisuuden, työhygienian ja työterveys- huollon neuvoa-antavan komitean lausunnon, sekä katsoo seuraavaa: Komissio ehdottaa direktiivin 98/24/EY mukaisesti eu- rooppalaisiksi tavoitteiksi yhteisön tasolla määriteltäviä työperäisen altistumisen viiteraja-arvoja, joilla suojataan työntekijöitä kemiallisista tekijöistä aiheutuvilta riskeiltä. Komissiota avustaa tässä tehtävässä komission päätöksen 95/320/EY (?) mukaisesti perustettu kemiallisten aineiden työperäisen altistuksen raja-arvoja käsittelevä tiedekomi- tea (SCOFEL). Työperäisen altistumisen viiteraja-arvot ovat terveysnäkö- kohtiin perustuvia arvoja, joilla ei ole sitovaa vaikutusta, jotka on saatu tuoreimmista saatavilla olevista tieteelli- sistä tiedoista ja joissa otetaan huomioon mittausteknii- koiden saatavuus. Niillä asetetaan altistumisen kynnys- taso, jonka alittuessa kyseisestä aineesta ei odoteta aiheu- tuvan haitallisia vaikutuksia. Viiteraja-arvoja tarvitaan, jotta työnantaja voi määritellä ja arvioida riskit direktiivin 98/24/EY 4 artiklan mukaisesti. Niiden kemiallisten tekijöiden osalta, joille vahvistetaan yhteisön tasolla työperäisen altistumisen viiteraja-arvo, jäsenvaltioiden edellytetään vahvistavan kansallinen työ- peräisen altistumisen raja-arvo yhteisön raja-arvo huomi- L 131, 5.5.1998, s. 11. L 188, 9.8.1995, s. 14. (10) oon ottaen, mutta jäsenvaltiot voivat määrittää raja-arvon luonteen kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukai- sesti. Työperäisen altistumisen viiteraja-arvoja olisi pidettävä tärkeänä osana yleistä toimintaa, jolla varmistetaan, että työntekijöillä on työpaikallaan suoja vaarallisten kemikaa- lien aiheuttamia vaaroja vastaan. Olemassa olevien aineiden vaarojen arvioinnista ja val- vonnasta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 (9) puitteissa kehitettyjen riskin arviointiin ja vä- hentämiseen tähtäävien strategioiden tulosten pohjalta on vahvistettava muutamien aineiden työperäisen altistumi- sen viiteraja-arvot tai tarkistettava niitä. Ensimmäinen ja toinen työperäisen altistumisen viiteraja- arvojen luettelo vahvistettiin komission direktiiveillä 91/322/ETY (9) ja 96/94JEY (*) työntekijöiden suojelemi- sesta vaaroilta, jotka liittyvät altistumiseen kemiallisille, fysikaalisille ja biologisille tekijöille työssä, 27 päivänä marraskuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/1107/ETY (6) nojalla. Direktiivi 80/1107/ETY kumottiin 5 päivästä toukokuuta 2001 direktiivillä 98/24/EY. Direktiivissä 98/24/EY — vahvistettiin, että direktiivit 91/322/ETY ja 96/94/ETY jäävät voimaan. Direktiivi 96/94/EY kumottiin 31 päivästä joulukuuta 2001 ensimmäisen työperäisen altistumisen viiteraja-ar- vojen luettelon laatimisesta työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin ke- miallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä annetun neuvoston direktiivin 98/24/EY täytäntöönpanemiseksi 8 päivänä kesäkuuta 2000 = annetulla komission — direktiivillä 2000/39/EY (7). (9) EYVL L 84, 5.4.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1). 4 5 7 (%) EYVL L 177, 5.7.1991, s. 22. ()) EYVL L 338, 28.12.1996, s. 86. (6) EYVL L 327, 3.12.1980, s. 8. () EYVL L 142, 16.6.2000, s. 47.