L 162/70 Euroopan unionin virallinen lehti 30.4.2004 KOMISSION DIREKTIIVI 2004/ 72/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY täytäntöönpanosta hyväksyttyjen mark- kinakäytäntöjen, hyödykejohdannaisia koskevan sisäpiiritiedon määrittelemisen, sisäpiiriluettelojen laatimisen, johtohenkilöiden arvopaperikaupoista ilmoittamisen ja epäilyttävistä arvopaperikau- poista ilmoittamisen osalta [...] (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloin- nista (markkinoiden väärinkäyttö) 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY (') ja erityisesti sen 1 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 2 kohdan a alakohdan sekä 6 artiklan 10 kohdan neljännen, viidennen ja seitsemännen luetelmakohdan, on kuullut Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteaa (CESR) (?) teknisten neuvojen saamiseksi, sekä katsoo seuraavaa: (1) Markkinatoimijoiden — oikeudenmukainen ja tehokas toiminta on edellytys sille, että ei vaaranneta tavano- maista markkinatoimintaa ja markkinoiden luotetta- vuutta. Frityisesti markkinakäytännöt, jotka estävät tarjonnan ja kysynnän vuorovaikutusta rajoittamalla muiden markkinatoimijoiden mahdollisuuksia reagoida arvopaperikauppoihin, voivat luoda suurempia riskejä markkinoiden luotettavuudelle, ja sen vuoksi toimival- taiset viranomaiset eivät yhtä todennäköisesti hyväksy niitä. Toisaalta likviditeettiä parantavat markkinak- äytännöt hyväksytään todennäköisemmin kuin sellaiset käytännöt, jotka vähentävät likviditeettiä. Markkinak- äytännöt, jotka rikkovat markkinoiden väärinkäyttöä estämään suunniteltuja sääntöjä ja asetuksia tai menette- lytapasääntöjä, eivät saa yhtä todennäköisesti hyväk- syntää toimivaltaisilta viranomaisilta. Koska markkinak- äytännöt muuttuvat nopeasti sijoittajien tarpeisiin vastaa- miseksi, toimivaltaisten viranomaisten olisi seurattava tarkkaavaisesti uusia ja syntymässä olevia markkinak- äytäntöjä. Markkinatoimijoiden markkinakäytäntöjen läpinäkyvyys on ratkaiseva tekijä päätettäessä, voivatko toimivaltaiset viranomaiset hyväksyä tietyn markkinakäytännön. Mitä vähemmän läpinäkyvä käytäntö on, sitä todennäköi- semmin sitä ei hyväksytä. Käytännöt saattavat kuitenkin rakenteellisista syistä olla vähemmän läpinäkyviä sellai- silla markkinoilla, joita ei säännellä, kuin samanlaiset käytännöt säännellyillä markkinoilla. Toimivaltaisten viranomaisten ei pitäisi katsoa tällaisia käytäntöjä sinällään mahdottomiksi hyväksyä. Tietyt markkinakäytännöt yksillä markkinoilla eivät saisi vaarantaa markkinoiden luotettavuutta toisilla, näihin markkinoihin suoraan tai välillisesti yhteydessä olevilla markkinoilla — yhteisössä, riippumatta =siitä, ovatko kyseiset markkinat säännellyt. Mitä suuremman riskin () EUVL L 96, 12.4.2003, s. 16. (?) Komitea perustettiin 6 päivänä kesäkuuta 2001 tehdyllä komission päätöksellä 2001/527/EY, EYVL L 191, 13.7.2001, s. 43. käytännöt aiheuttavat markkinoiden luotettavuudelle tällaisilla markkinoilla yhteisössä, sitä epätodennäköi- semmin toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät ne. Harkitessaan tietyn markkinakäytännön hyväksyttävyyttä toimivaltaisten viranomaisten olisi kuultava muita toimi- valtaisia viranomaisia erityisesti silloin, kun on olemassa tarkasteltavina olevia markkinoita vastaavat markkinat. Voi kuitenkin olla tilanteita, joissa markkinakäytäntöä voidaan pitää hyväksyttävänä yksillä markkinoilla ja sopimattomana — toisilla — vastaavilla — markkinoilla yhteisössä. Kun on olemassa ristiriitaisuuksia sellaisten markkinakäytäntöjen välillä, jotka ovat yhdessä jäsenval- tiossa hyväksyttyjä mutta eivät ole hyväksyttyjä toisessa jäsenvaltiossa, Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteassa voitaisiin käydä keskusteluja ratkaisun löytä- miseksi. Hyväksyttävyydestä tekemiensä päätösten osalta toimivaltaisten viranomaisten olisi varmistettava markki- natoimijoiden ja loppukäyttäjien runsas kuuleminen ja läpinäkyvyys niitä kohtaan. On tärkeää, että markkinatoimijat johdannaismarkki- noilla, joilla johdannaisen kohde-etuutena ei ole rahoi- tusväline, saavat suuremman oikeudellisen varmuuden siitä, mikä on sisäpiiritietoa. Liikkeeseenlaskijoiden taikka niiden puolesta tai niiden lukuun toimivien henkilöiden toteuttama luettelon laati- minen henkilöistä, jotka työskentelevät niille työsopi- muksen perusteella tai muuten ja jotka saavat liikkee- seenlaskijaan suoraan tai välillisesti liittyvää sisäpiiri- tietoa, on hyödyllinen toimenpide markkinoiden luotet- tavuuden varmistamiseksi. Liikkeeseenlaskijat tai main- itut henkilöt voivat näiden luettelojen avulla mahdolli- sesti valvoa tällaisten sisäpiiritietojen liikkumista ja siten täyttää luottamuksellisten tietojen salassapitovelvollisuu- tensa. Lisäksi nämä luettelot voivat olla toimivaltaisille viranomaisille  hyödyllinen —väline niiden valvoessa