31.3.2007 Euroopan unionin virallinen lehti L 91/17 DIREKTIIVIT KOMISSION DIREKTIIVI 2007/19/EY, annettu 30 päivänä maaliskuuta 2007, elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvista muovisista tarvikkeista annetun direktiivin 2002/72/EY ja elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvien muovisten tarvikkeiden sisältämien ainesosien siirtymisen tarkastamiseen käytettävistä simulanteista annetun neuvoston direktiivin 85/572/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon elintarvikkeen kanssa kosketukseen joutuvista materiaaleista ja tarvikkeista ja direktiivien 80/509/ETY ja 89/109/ETY kumoamisesta 27 päivänä lokakuuta 2004 annetun Euroopan — parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1935/2004 (') ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan, on kuullut Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista, jäljem- pänä 'viranomainen”, sekä katsoo seuraavaa: Komission direktiivi 2002/72/EY (?) on puiteasetuksessa (EY) N:o 1935/2004 tarkoitettu erityisdirektiivi, jolla yh- denmukaistetaan elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvia muovisia tarvikkeita koskevat säännöt. Direktiivissä 2002/72/EY vahvistetaan luettelo niistä aineista — erityisesti lisäaineista ja monomeereistä — joita on sallittua käyttää näiden tarvikkeiden valmistuksessa, niiden käyttöä koskevat rajoitukset, pakkausmerkintöjä koskevat säännöt sekä kuluttajille tai elintarvikealan toi- mijoille tarvikkeiden asianmukaisesta käytöstä annettavat tiedot. Komissiolle toimitetuissa tiedoissa osoitetaan, että peh- mittimiä, joita käytetään esimerkiksi kansissa olevissa po- lyvinyylikloridista (PVC-muovista) valmistetuissa tiivis- teissä, saattaa siirtyä rasvapitoisiin elintarvikkeisiin sellai- sia määriä, että ne saattavat vaarantaa ihmisten terveyden tai aiheuttaa elintarvikkeiden koostumukseen muutoksia, (') EUVL L 338, 13.11.2004, s. 4. (?) EYVL L 220, 15.8.2002, s. 18, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2005/79/JEY (EUVL L 302, 19.11.2005, s. 35). joita ei voida hyväksyä. Sen vuoksi olisi selvennettävä, että vaikka tiivisteet olisivat osa esimerkiksi metallisia kansia, ne kuuluvat direktiivin 2002/72/EY soveltamis- alaan. Samalla olisi annettava erityiset säännöt lisäainei- den käytöstä näiden tiivisteiden valmistuksessa. On ai- heellista ottaa huomioon, että kansien valmistajat tarvit- sevat riittävästi aikaa sopeutuakseen joihinkin direktiivin 2002/72]EY säännöksiin. Ottaen erityisesti huomioon se, kuinka paljon aikaa tarvitaan kansien tiivisteiden valmis- tuksessa käytettävien erityisten lisäaineiden arviointiin liit- tyvän hakemuksen valmisteluun, tässä vaiheessa ei ole vielä mahdollista vahvistaa aikataulua niiden arviointia varten. Muovisia tarvikkeita varten laadittavaa sallittujen lisäaineiden luetteloa ei tämän vuoksi pitäisi ensi vai- heessa soveltaa kansissa käytettävien tiivisteiden valmis- tukseen, jotta muiden lisäaineiden käyttö olisi edelleen kansallisen lainsäädännön mukaisesti mahdollista. Tilan- netta olisi myöhemmässä vaiheessa arvioitava uudelleen. Direktiivi 2002/72/EY olisi saatettava ajan tasalle, koska viranomaisen arvioimien aineiden riskinarvioinnista on saatu uutta tietoa ja koska siirtymän laskemista koskevia nykyisiä sääntöjä on mukautettava tekniikan kehitykseen. Selkeyden vuoksi tekstiin olisi lisättävä käytettyjen teknis- ten termien määritelmät. Kokonaissiirtymää ja ainekohtaista siirtymää koskevien sääntöjen olisi perustuttava samaan periaatteeseen, ja sen vuoksi ne olisi sovitettava yhteen. Imeväisten suojelun parantamiseksi olisi otettava käyt- töön erityiset säännöt, sillä imeväiset nauttivat ruumiin- painoonsa nähden enemmän ruokaa kuin aikuiset. Direktiivin 2002/72/EY liitteessä III olevassa B jaksossa lueteltujen lisäaineiden ainekohtaisen siirtymän raja-arvo- jen (SML) noudattamisen tarkastamista, joka tapahtuu käyttämällä simulanttia D, olisi sovellettava samaan ai- kaan kuin muita tällä direktiivillä käyttöön otettavia siir- tymän laskemista koskevia säännöksiä, jotta kuluttajan todellinen altistuminen kyseisille lisäaineille voidaan arvi- oida paremmin. Sen vuoksi olisi pidennettävä määräai- kaa, joka on asetettu edellä mainitun noudattamisen tar- kastamisen soveltamiselle.