L 79/42 Euroopan unionin virallinen lehti 25.3.2009 KOMISSIO KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 20 päivänä maaliskuuta 2009, siipikarjan-, — sian- ja lampaanlihan alkuperämaan merkitsemistä — koskevista = Irlannin asetusluonnoksista (tiedoksiannettu numerolla K(2009) 1931) (Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2009/291/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden mer- kintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lain- säädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 anne- tun — Euroopan — parlamentin ja = neuvoston = direktiivin 2000/13JEY ('), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna di- rektiivillä 2003/89/EY (?), ja erityisesti sen 19 ja 20 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: (1) — Irlannin viranomaiset ilmoittivat komissiolle 25 päivänä kesäkuuta 2008 direktiivin 2000/13/EY 19 artiklan toi- sessa kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti terveysa- sioihin liittyvistä asetusluonnoksista, jotka koskevat siipi- karjan-, sian- ja lampaanlihan alkuperämaan pakollista merkitsemistä. (2) Asetusluonnoksissa vaaditaan, että kaikkeen siipikarjan-, sian- ja lampaanlihaan sekä elintarvikkeisiin, jotka sisäl- tävät vähintään 70 painoprosenttia kyseistä lihaa, on li- sättävä selkein ja helppolukuisin kirjasimin iirin- ja/tai englanninkielinen merkintä, josta käy ilmi elintarvikkei- den alkuperämaa. ”Alkuperä” on määritelmän mukaan maa, jossa eläin kasvatettiin suurimman osan elämäänsä ja, jos kyseessä on eri maa, se jossa eläin teurastettiin. (1) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29. (9) EUVL L 308, 25.11.2003, s. 15. (3) Direktiivillä 2000/13/EY yhdenmukaistetaan elintarvik- keiden merkintöjä koskevat säännöt säätämällä toisaalta tiettyjen kansallisten säännösten yhdenmukaistamisesta ja toisaalta järjestelyistä, jotka koskevat yhdenmukaistamat- tomia kansallisia säännöksiä. Yhdenmukaistamisen laa- juus määritellään 3 artiklan 1 kohdassa, jossa luetellaan tiedot, jotka on pakollisesti merkittävä elintarvikkeisiin ”edellytyksin, joista säädetään 4-17 artiklassa, ja jollei sanotuista artikloista muuta johdu”. Lisäksi 4 artiklan 2 kohdassa säädetään mahdollisuudesta vaatia erityiselintar- vikkeita koskevissa yhteisön säännöksissä, tai jos yhteisön säännöksiä ei ole, kansallisissa säännöksissä merkintöihin sisällytettäviksi 3 artiklan 1 kohdassa mainittujen tietojen lisäksi muita tietoja. Direktiivin 2000/13/EY 18 artiklan 2 kohdan mukaan on mahdollista hyväksyä yhdenmukaistamattomia kansallisia säännöksiä, jos niille on jokin kyseisessä kohdassa lue- teltu peruste, kuten petollisten toimien torjuminen tai kansanterveyden suojeleminen, ja jos ne eivät ole omiaan estämään direktiivissä 2000/13/EY annettujen määritel- mien ja sääntöjen soveltamista; näin ollen, jos jäsenvaltio on ehdottanut kansallisten merkintäsäännösten anta- mista, on syytä tarkastella, ovatko ne edellä mainittujen vaatimusten ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen sääntöjen mukaisia. Direktiivin 2000/13/EY 3 artiklan 1 kohdan 8 alakohdan mukaan elintarvikkeen alkuperän tai lähtöpaikan ilmoit- taminen on pakollista, ”jos sen ilmoittamatta jättäminen saattaisi johtaa kuluttajaa olennaisesti harhaan elintarvik- keen todellisesta alkuperästä tai lähtöpaikasta”. Tämä säännös, jonka mukaan elintarvikkeen alkuperän tai läh- töpaikan ilmoittaminen on pakollista, jos tietyn tuotteen merkinnöissä olevien muiden tietojen perusteella tuotteen voisi luulla olevan peräisin jostakin muualta, antaa riittä- vät keinot kuluttajien harhaanjohtamisen vaaran torjumi- seksi.