31.7.2009 Euroopan unionin virallinen lehti L 200/25 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 662/2009, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2009, sellaisista erityiskysymyksistä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä tehtävien sopimusten neuvottelemiseen ja tekemiseen sovellettavasta menettelystä, jotka koskevat sopimukseen perustuviin ja sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavaa lakia EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 61 artiklan c alakohdan, 65 artiklan ja 67 artiklan 5 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, noudattavat | perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä ('), sekä katsovat seuraavaa: Perustamissopimuksen kolmannen osan IV osasto tarjoaa oikeusperustan yksityisoikeudellisissa asioissa tehtävän oi- keudellisen yhteistyön alaa koskevan yhteisön lainsäädän- nön antamiselle. Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä yksityisoike- udellisissa asioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä on perinteisesti säännelty jäsenvaltioiden ja kolmansien mai- den välisin sopimuksin. Tällaiset sopimukset, joita on lukuisia, heijastavat usein jäsenvaltion ja kolmannen maan välisiä erityisiä siteitä, ja niiden tarkoituksena on tarjota asianmukainen oikeudellinen kehys kyseisten osa- puolten erityisille tarpeille. Perustamissopimuksen 307 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot käyttävät kaikkia aiheellisia keinoja yhteisön säännöstön ja jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden vä- lillä tehtyjen kansainvälisten sopimusten välisten ristirii- tojen poistamiseksi. Tämä saattaa edellyttää tällaisten so- pimusten uudelleen neuvottelemista. Jotta voidaan tarjota asianmukainen oikeudellinen kehys tietyn jäsenvaltion erityisille tarpeille, jotka koskevat sen suhteita kolmanteen maahan, voi myös olla selkeä tarve tehdä kolmansien maiden kanssa uusia sopimuksia, jotka koskevat | perustamissopimuksen kolmannen osan IV osaston alaan kuuluvia yksityisoikeuden osa-alueita. () Euroopan parlamentin lausunto, annettu 7. toukokuuta 2009 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 7. heinäkuuta 2009. (5) (6) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on uuden Luganon yleissopimuksen =tekemisestä 7 päivänä helmikuuta 2006 antamassaan lausunnossa 1/03 vahvistanut, että yhteisö on saanut yksinomaisen toimivallan tehdä kol- mansien maiden kanssa Luganon yleissopimuksen kaltai- sen kansainvälisen sopimuksen kysymyksistä, jotka vai- kuttavat tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppa- oikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 44/2001 (?) (Bryssel 1) annettuihin sääntöihin. Perustamissopimuksen 300 artiklan nojalla yhteisön teh- tävänä on tehdä yhteisön ja kolmannen maan väliset sellaisia kysymyksiä koskevat sopimukset, jotka kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Perustamissopimuksen 10 artikla velvoittaa jäsenvaltiot helpottamaan yhteisön tehtävien toteuttamista ja pidätty- mään kaikista toimenpiteistä, jotka ovat omiaan vaar- antamaan perustamissopimuksen tavoitteiden saavutta- mista. Tätä lojaalin yhteistyön velvoitetta sovelletaan ylei- sesti eikä sen mukaan, onko yhteisöllä asiassa yksinomai- nen toimivalta. Yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvia erityisiä yksityisoikeudellisia kysymyksiä koskevien, kolmansien maiden kanssa tehtävien sopimusten osalta olisi luotava johdonmukainen ja avoin menettely, jolla jäsenvaltiolle annetaan valtuutus muuttaa voimassa olevaa sopimusta tai neuvotella ja tehdä uusi sopimus, erityisesti jos yhteisö ei itse ole osoittanut aikovansa käyttää ulkoista toimival- taansa tehdä sopimus jo olemassa olevalla tai aiotulla neuvotteluvaltuutuksella. Tämä menettely ei saisi vaikut- taa yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan eikä perustamis- sopimuksen 300 ja 307 artiklan määräyksiin. Sitä olisi pidettävä poikkeustoimenpiteenä, ja sitä olisi rajoitettava sekä soveltamisalansa että ajallisen soveltamisensa osalta. Tätä asetusta ei olisi sovellettava, jos yhteisö on jo tehnyt kyseisen kolmannen maan kanssa sopimuksen samasta kysymyksestä. Kahden sopimuksen olisi katsottava koske- van samaa kysymystä vain jos, ja siltä osin kuin, niissä säännellään asiasisällön osalta samoja erityisiä oikeudelli- sia kysymyksiä. Määräyksiä, joissa vain todetaan yleinen aikomus tehdä yhteistyötä tällaisten kysymysten osalta, ei olisi pidettävä samaa kysymystä koskevina. (?) EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1.