11.8.2005 Euroopan unionin virallinen lehti L 209/1 (Säädökset, jotka on julkaistava) NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1290/2005, annettu 21 päivänä kesäkuuta 2005, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, JOKA ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (Y), sekä katsoo seuraavaa: (1) Yhteinen maatalouspolitiikka käsittää joukon toimenpi- teitä, myös maaseudun kehittämistoimenpiteitä. On tarpeen varmistaa niiden rahoitus, jotta voidaan edistää yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden saavuttamista. Koska nämä toimenpiteet ovat tietyiltä osin samanlaisia mutta eroavat toisistaan useilta osin, niiden rahoituksesta olisi säädettävä oikeudellisella kehyksellä, joka mahdol- listaa tarvittaessa erilaisen käsittelyn. Näiden erojen huomioon ottamiseksi on syytä perustaa kaksi Euroopan maatalousrahastoa: Euroopan maatalouden tukirahasto, jäljempänä ”maataloustukirahasto”, josta rahoitetaan markkinatoimenpiteitä ja muita toimenpiteitä, ja Euroo- pan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto, jäljem- pänä ”maaseuturahasto”, josta rahoitetaan maaseudun kehittämisohjelmia. Lausunto annettu 26. toukokuuta 2005 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (2) Yhteisen maatalouspolitiikan menot, joihin kuuluvat myös maaseudun kehittämiseen liittyvät menot, olisi rahoitettava yhteisön talousarviosta edellä mainittujen rahastojen kautta joko keskitetysti tai jäsenvaltioiden ja yhteisön välisellä yhteistyöllä Euroopan yhteisöjen yleis- een talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuk- sen (EY, Euratom) N:o 1605/2002(2 53 artiklan mukaisesti. Olisi määriteltävä tyhjentävästi toimenpiteet, joita mainituista rahastoista voidaan rahoittaa. Komissio ei voi määritellä kohtuullisessa ajassa Euroopan maatalousrahastoihin otettavien menojen kokonaismää- rää, jos sillä ei ole tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä riittävää varmuutta siitä, että kansalliset tarkastukset ovat asianmukaisia ja avoimia ja että maksajavirastot tarkistavat niiden ilmoitettujen menojen lainmukaisuuden ja hyväksyttävyyden, joihin liittyvät maksut ne suorittavat. Sen vuoksi olisi annettava säännökset, jotka koskevat jäsenvaltioiden maksajaviras- tojen hyväksymistä, maksajavirastojen käyttöön ottamia menettelyjä tarvittavien tarkastuslausumien saamiseksi, hallinto- ja valvontajärjestelmien varmentamista sekä riippumattomien tarkastuselinten tekemää tilinpäätösten todentamista. EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.