L 312/44 Euroopan unionin virallinen lehti 27.11.2009 DIREKTIIVIT KOMISSION DIREKTIIVI 2009/145/EY, annettu 26 päivänä marraskuuta 2009, sellaisten maatiaiskantojen ja -lajikkeiden, joita on perinteisesti kasvatettu erityisissä paikallisissa ja alueellisissa olosuhteissa ja joita uhkaa geneettinen köyhtyminen, sekä lajikkeiden, joilla ei ole varsinaista merkitystä kaupallisen viljelytuotannon kannalta mutta jotka on kehitetty erityisiä kasvuolosuhteita varten, hyväksymiseen ja siementen kaupan pitämiseen tehtävistä poikkeuksista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon vihannesten siementen pitämisestä kaupan 13 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston direktiivin 2002/55/EY () ja erityisesti sen 4 artiklan 4 kohdan, 44 artiklan 2 kohdan ja 48 artiklan 1 kohdan b alakohdan, sekä katsoo seuraavaa: Kansainvälisellä ja yhteisön tasolla tapahtunut kehitys osoittaa, että biologiseen monimuotoisuuteen ja kasvigee- nivarojen säilyttämiseen liittyvien asioiden merkitys on kasvanut viime vuosina. Esimerkkeinä kehityksestä ovat biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen tekemisestä 25 päivänä lokakuuta 1993 tehty neuvoston päätös 93/626/ETY (?), elintarvikkeiden ja maatalouden kasvigeenivaroja koskevan kansainvälisen sopimuksen te- kemisestä Euroopan yhteisön puolesta 24 päivänä helmi- kuuta 2004 tehty neuvoston päätös 2004/869/EY (9), maatalouden geenivarojen säilyttämistä, kuvaamista, ke- räämistä ja käyttöä koskevasta yhteisön ohjelmasta ja asetuksen (EY) N:o 1467/94 kumoamisesta 24 päivänä huhtikuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 870/2004 (*) sekä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20 päivänä syyskuuta 2005 annettu neu- voston asetus (EY) N:o 1698/2005 (*). Tämän kehityksen huomioon ottamiseksi vihannesten siementen kaupan pi- tämisessä olisi vahvistettava erityiset edellytykset direktii- vin 2002/55/EY nojalla. L 193, 20.7.2002, s. 33. L 309, 13.12.1993, s. 1. L 378, 23.12.2004, s. 1. L 162, 30.4.2004, s. 18. L 277, 21.10.2005, s. 1. (2) Kasvigeenivarojen alkuperäisellä paikalla tapahtuvan suo- jelun, jäljempänä 'in situ -suojelun', ja kestävän käytön varmistamiseksi maatiaiskantoja tai -lajikkeita, joita on perinteisesti viljelty paikallisissa ja alueellisissa olosuh- teissa ja joita uhkaa geneettinen köyhtyminen, jäljempänä "suojeltavat lajikkeet', olisi viljeltävä ja pidettävä kaupan, vaikka ne eivät täyttäisikään lajikkeiden hyväksymistä ja siementen kaupan pitämistä koskevia yleisiä vaatimuksia. Kasvigeenivarojen suojelua koskevan yleisen tavoitteen lisäksi näiden lajikkeiden säilyttämistä puoltaa erityisesti se, että ne ovat sopeutuneet paikallisiin olosuhteisiin erit- täin hyvin. Kasvigeenivarojen kestävän käytön varmistamiseksi lajik- keita, joilla ei ole varsinaista merkitystä kaupallisen vilje- lytuotannon kannalta, mutta jotka on kehitetty erityisiä kasvuolosuhteita varten, jäljempänä 'erityisiä kasvuolo- suhteita varten kehitetty lajike”, olisi viljeltävä ja pidettävä kaupan, vaikka ne eivät täyttäisikään lajikkeiden hyväksy- mistä ja siementen kaupan pitämistä koskevia yleisiä vaa- timuksia. Kasvigeenivarojen suojelua koskevan yleisen ta- voitteen lisäksi näiden lajikkeiden säilyttämistä puoltaa erityisesti se, että ne ovat sopeutuneet viljeltäviksi erityi- sissä ilmasto-, maaperä- ja maatalousteknisissä olosuh- teissa (esim. hoito käsin, toistuva sadonkorjuu). Suojeltavien lajikkeiden ja erityisiä kasvuolosuhteita var- ten kehitettyjen lajikkeiden säilyttämiseksi on tarpeen sää- tää niiden hyväksymistä sekä siementen tuotantoa ja kau- pan pitämistä koskevista poikkeuksista. Fdellä tarkoitetut poikkeukset olisi tehtävä lajikkeen hy- väksymistä koskeviin ominaisuus- ja menettelytapavaa- timuksiin, jotka on vahvistettu täytäntöönpanotoimenpi- teistä neuvoston direktiivin 2002/55/EY 7 artiklan sovel- tamiseksi eräiden vihanneslajien lajiketarkastuksiin sisälty- vien ominaisuuksien vähimmäismäärän sekä tarkastusten vähimmäisedellytyksien osalta 6 päivänä lokakuuta 2003 annetussa komission direktiivissä 2003/91/EY (9). (6) EUVL L 254, 8.10.2003, s. 11.