12.2.2005 Euroopan unionin virallinen lehti L 42/3 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 239/2005, annettu 11 päivänä helmikuuta 2005, yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 796/2004 muuttamisesta ja oikaisemisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjes- telmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29 päivänä syyskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (!) ja erityisesti sen 7 artiklan 1 kohdan, 34 artiklan 2 kohdan sekä 145 artiklan c, d, k ja n alakohdan, sekä katsoo seuraavaa: (1) — On tarpeen selkeyttää useita komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 (?) 2 artiklassa säädettyjä määritelmiä. Eri- tyisesti on tarpeen selkeyttää kyseisen artiklan 2 kohdassa olevaa pysyvän laitumen määritelmää ja ottaa käyttöön ilmaisun ”heinäkasvit tai muut nurmirehukasvit” määri- telmä. Tässä yhteydessä olisi kuitenkin huomioitava, että jäsenvaltioilla olisi oltava tietty joustovara paikallisten maatalousolojensa huomioon ottamiseksi. (2) — Koska asetuksen (EY) N:o 1782/2003 68 a artiklan toi- sessä kohdassa ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat mainitun asetuksen IV ja IV a osastossa säädettyjä tukijärjestelmiä sekä kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen, 29 päivänä lokakuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 (?) 171 artiklassa otetaan käyttöön tuottaja- ryhmittymille maksettava humalatuki, asetuksen (EY) N:o 796/2004 säännöksiä olisi muutettava useilta osin ja li- säksi olisi säädettävä erityisistä säännöksistä, jotka koske- vat kyseisen tukijärjestelmän soveltamis- ja valvontame- nettelyjä. () EUVL L 270, 21.10.2003, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna —asetuksella (EY) N:o 2217/2004 (EUVL L 375, 23.12.2004, s. 1). (2) EUVL L 141, 30.4.2004, s. 18. () EUVL L 345, 20.11.2004, s. 1. (3) Asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädetään TSekin, Vi- ron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puo- lan, Slovenian ja Slovakian, jäljempänä 'uudet jäsenval- tiot”, osalta täydentäviin ehtoihin kuuluvista erityisvelvoit- teista, jotka liittyvät pysyvien laidunten säilyttämiseen. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa säännöt, jotka koskevat pysyvän laitumen, joka uusissa jäsenvaltioissa on säilytet- tävä, osuuden määrittelemistä peltomaasta. On myös tar- peen säätää viljelijöiden velvollisuuksista silloin kun to- detaan kyseisen osuuden pienenevän pysyvänä laitumena olevan maan tappioksi. Asetuksen (EY) N:o 796/2004 4 artiklan 1 kohdassa säädetään, että viljelijät eivät eräissä olosuhteissa saa muuttaa pysyvänä laitumena olevan maa-alan käyttötapaa ilman ennakkolupaa. Kyseiseen lupaan voi kuulua myös lupa muuttaa pysyvänä laitumena olevan maa-alan käyt- tötapa edellyttäen, että muuttamisen vastineeksi vahviste- taan vastaavansuuruinen ala pysyvänä laitumena olevaksi maaksi. Tällaisia tapauksia varten olisi säädettävä, että asetuksen (EY) N:o 796/2004 2 artiklan 2 kohdassa ole- vasta pysyvän laitumen määritelmästä poiketen näin vah- vistettua maata pidetään pysyvänä laitumena olevana maana siitä hetkestä, jona se on sellaiseksi vahvistettu. Asetuksen (EY) N:o 796/2004 4 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaan viljelijä voidaan velvoittaa muutta- maan takaisin pysyvänä laitumena olevaksi maaksi sellai- nen aikaisemmin pysyvänä laitumena ollut maa-ala, joka on tiettynä ajanjaksona muutettu muulla tavalla käytettä- väksi. Kyseistä ajanjaksoa olisi pidennettävä, jotta pysy- vien laitumien säilyttämisvelvollisuus jakautuisi tasaisem- min viljelijöiden kesken. Asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on vahvistettava yhtenäis- hakemusten jättämiselle määräpäivä, joka ei saa olla myö- häisempi kuin kunkin vuoden 15 päivä toukokuuta. Suomi ja Ruotsi voivat kuitenkin erityisten ilmasto-olo- jensa vuoksi vahvistaa myöhäisemmän päivämäärän, joka ei saa olla myöhäisempi kuin 15 päivä kesäkuuta. Uusien jäsenvaltioiden liittymisen johdosta samasta poikkeuk- sesta olisi säädettävä myös Viron, Latvian ja Liettuan osalta. Määräpäivänä olisi sovellettava 15 päivää kesä- kuuta myös asetuksen (EY) N:o 796/2004 15 artiklan 2 kohdassa säädettyihin yhtenäishakemuksen muutoksia koskeviin ilmoituksiin, jotka viljelijät toimittavat toimival- taiselle viranomaiselle.