L 131/24 FEuroopan unionin virallinen lehti 28.5.2009 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 392/2009, annettu 23 päivänä huhtikuuta 2009, merten matkustajaliikenteen harjoittajan vastuusta onnettomuustapauksessa (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, (3) — Matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse jotka vuonna 1974 tehtyä Ateenan yleissopimusta, sellaisena ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, (4) ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausun- non (!), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (9), noudattavat  perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (?) ja ottavat huomioon sovittelukomitean 3 päivänä helmikuuta 2009 hyväksymän tekstin, sekä katsoo seuraavaa: (1) — Yhteisen liikennepolitiikan puitteissa on tarpeen toteuttaa lisätoimenpiteitä turvallisuuden parantamiseksi merilii- (6) kenteessä. Näihin toimenpiteisiin olisi kuuluttava matkus- tajille aiheutuviin vahinkoihin sovellettavat vastuusään- nöt, sillä on tärkeää taata asianmukainen korvaustaso merionnettomuuksissa osallisina oleville matkustajille. (2) — Matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirja hyväksyttiin 1 päivänä marraskuuta 2002 Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO). Yh- teisö ja sen jäsenvaltiot ovat parhaillaan päättämässä tä- hän pöytäkirjaan liittymisestä tai sen ratifioimisesta. Joka tapauksessa siihen tällä asetuksella otettuja säännöksiä olisi sovellettava yhteisössä viimeistään 31 päivänä joulu- kuuta 2012. (8) (') EUVL C 318, 23.12.2006, s. 195. (?) EUVL C 229, 22.9.2006, s. 38. (?) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 25. huhtikuuta 2007 (EUVL C 74 E, 20.3.2008, s. 562), neuvoston yhteinen kanta, vah- vistettu 6. kesäkuuta 2008 (EUVL € 190 E, 29.7.2008, s. 17) ja Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 24. syyskuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä); neuvoston päätös, tehty 26. hel- (9) mikuuta 2009, ja Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma, annettu 11. maaliskuuta 2009 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). kuin se on muutettuna vuoden 2002 pöytäkirjalla, jäl- jempänä 'Ateenan yleissopimus', sovelletaan ainoastaan kansainväliseen liikenteeseen. Meriliikenteen sisämarkki- noilla ei kuitenkaan enää eroteta toisistaan kansallista ja kansainvälistä liikennettä, ja sen vuoksi on tarkoituksen- mukaista, että sekä kansainväliseen että kansalliseen lii- kenteeseen sovelletaan samantasoista ja -tyyppistä vas- tuuta yhteisössä. Ateenan yleissopimuksen mukaisissa vakuutusjärjeste- lyissä on otettava huomioon laivanomistajien ja vakuu- tuslaitosten taloudelliset mahdollisuudet. Laivanomistajien on pystyttävä hoitamaan vakuutusjärjestelynsä taloudelli- sesti hyväksyttävällä tavalla ja erityisesti pienten, kansalli- sia kuljetuspalveluita hoitavien varustamojen tapauksessa on otettava huomioon niiden toiminnan kausiluontei- suus. Tätä varten tämän asetuksen mukaisten vakuutus- järjestelyjen yhteydessä olisi otettava huomioon erilaiset alusluokat. Rahdinkuljettaja olisi velvoitettava suorittamaan ennakko- maksu matkustajan kuoleman tai henkilövahingon ta- pauksessa siten, että ennakkomaksu ei merkitse korvaus- vastuun tunnustamista. Matkustajille on annettava ennen matkaa tai, milloin se ei ole mahdollista, viimeistään lähtöhetkellä asianmukaiset tiedot heille kuuluvista oikeuksista. IMO:n oikeudellinen komitea hyväksyi 19 päivänä loka- kuuta 2006 IMO:n varauman ja ohjeet Ateenan yleisso- pimuksen täytäntöönpanosta, jäljempänä 'TMO:n ohjeet, tiettyjen Ateenan yleissopimuksen piiriin kuuluvien kysy- mysten, kuten erityisesti terrorismiin liittyvien vahinkojen korvaamisen, ratkaisemiseksi. Niitä voidaan pitää erityis- sääntönä. Tämä asetus sisältää osan IMO:n ohjeista, ja sillä tehdään ne sitoviksi. Tätä varten erityisesti verbimuoto ”olisi” IMO:n sääntöjen määräyksissä on ymmärrettävä muo- dossa ”on”. Ateenan yleissopimuksen (liite I) ja IMO:n ohjeiden (liite II) määräyksiä olisi tulkittava tarvittavin muutoksin yh- teisön lainsäädännön puitteissa.