29.10.2009 Euroopan unionin virallinen lehti L 282/7 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1020/2009, annettu 28 päivänä lokakuuta 2009, lannoitteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2003/2003 muuttamisesta sen liitteiden 1, III, IV ja V mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon lannoitteista 13 päivänä lokakuuta 2003 anne- tun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2003/2003 (f) ja erityisesti sen 31 artiklan 1 ja 3 kohdan, sekä katsoo seuraavaa: Asetuksen (EY) N:o 2003/2003 3 artiklassa säädetään, että lannoitteesta, joka kuuluu johonkin kyseisen asetuk- sen liitteessä I lueteltuun lannoitetyyppiin ja joka täyttää asetuksessa säädetyt edellytykset, saadaan käyttää nimi- tystä ”EY-lannoite”. Osittain liuennut raakafosfaatti on pääravinnelannoite- tyyppi, joka mainitaan asetuksen (EY) N:o 2003/2003 liitteessä I olevassa luettelossa. Asetuksen 16 artikla mah- dollistaa sivuravinteiden lisäämisen kaikkiin eri pääravin- nelannoitetyyppeihin. Nykyiselle osittain liuenneen raa- kafosfaatin lannoitetyypille vahvistettu fosforipentoksidin vähimmäispitoisuus on kuitenkin niin korkea, ettei sivu- ravinteiden lisääminen ole mahdollista. Tästä syystä olisi otettava käyttöön uusi lannoitetyyppi, jotta osittain liu- enneen raakafosfaatin ja magnesiumsivuravinteiden seos- ten saattaminen markkinoille EY-lannoitteina olisi mah- dollista. Jauhettuun raakafosfaattiin lisätään magnesiumsulfaattia tai magnesiumoksidia tietynlaisten maatalousmaiden fos- faatti- ja magnesiumpuutteen korjaamiseksi. Osittainen liukeneminen tekee fosfaatin ja magnesiumin nopeasti käyttökelpoiseksi viljelykasveille lyhyeksi ajaksi, kun taas liukenemattomat ainesosat muodostavat kestävämmän fosfaatti- ja magnesiumvaraston, josta ravinteet vapautu- vat hitaammin. Viljelijöitä hyödyttäisi, jos sekä fosfaatti- että magnesiumravinteet olisivat käytettävissä samassa lannoitetyypissä. Magnesiumsulfaatti on sivuravinnelannoitetyyppi, joka mainitaan asetuksen (EY) N:o 2003/2003 liitteessä I ole- vassa luettelossa. Asetuksen 20 artikla mahdollistaa hi- venravinteiden lisäämisen kaikkiin sivuravinnelannoite- tyyppeihin. Nykyiselle magnesiumsulfaatin lannoitetyy- () EUVL L 304, 21.11.2003, s. 1. pille vahvistetut rikkitrioksidin ja magnesiumoksidin vä- himmäispitoisuudet ovat kuitenkin niin korkeat, ettei hi- venravinteiden lisääminen ole mahdollista. Kasvava mie- lenkiinto tasapainoista kasvinravitsemusta kohtaan on li- sännyt hivenravinteiden käyttöä. Jos hivenravinteita se- koitettaisiin magnesiumsulfaattiin, niiden käyttö olisi vil- jelijöille helpompaa. Tämän vuoksi magnesiumsulfaatin lannoitetyyppiä olisi tarkistettava niin, että magnesium- sulfaatin ja hivenravinteiden seosten saattaminen markki- noille EY-lannoitteina olisi mahdollista. Asetuksen (EY) N:o 2003/2003 liitteessä III annetaan tekniset määräykset runsastyppisten ammoniumnitraatti- lannoitteiden valvontaa varten. On syytä selventää, että asianomaisia analyysimenetelmiä voidaan käyttää eri muodoissa (rakeina tai mikrorakeina) oleville ammoni- umnitraattilannoitteille. Lisäksi analyysimenetelmien ku- vauksissa käytetään usein vanhentuneita paineen yksik- köjä eikä nykyisin käytössä olevia SI-järjestelmän yksik- köjä. Asetuksen (EY) N:o 2003/2003 29 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että asetuksen liitteessä I lueteltuihin lannoi- tetyyppeihin kuuluvien EY-lannoitteiden valvontaan liitty- vät analyysit tehdään asetuksen liitteissä III ja IV kuvat- tujen analyysimenetelmien mukaisesti. Koska kyseiset me- netelmät eivät ole kansainvälisesti hyväksyttyjä, Euroopan standardointikomitealle (CEN) annettiin tehtäväksi laatia vastaavat eurooppalaiset standardit (EN-standardit) kor- vaamaan nykyisin käytössä olevat menetelmät. Lannoitteiden ja kalkitusaineiden analyysimenetelmien nykyaikaistamista koskevan CEN-toimeksiannon M/335 osittaisena tuloksena on laadittu 20 EN-standardia, jotka olisi lisättävä asetuksen (EY) N:o 2003/2003 liitteeseen IV. Standardeista joillakin olisi korvattava nykyisiä ana- lyysimenetelmiä, kun taas toiset niistä ovat uusia. EN-standardeina julkaistuihin validoituihin menetelmiin sisältyy tavallisesti ns. rengastesti (laboratorioiden välinen testi), jossa tarkastetaan analyysimenetelmien uusittavuus eri laboratorioissa. Toimeksiantoon sisällytettävien mene- telmien alustava arviointi osoitti kuitenkin, että joitakin niistä käytetään vain vähän. Näissä tapauksissa katsottiin toimituksellisen tarkistuksen riittävän eikä rengastestiä pi- detty tarpeellisena. Tämän vuoksi olisi erotettava toisis- taan validoidut EN-standardit ja validoimattomat mene- telmät, jotta olisi helpompi yksilöidä ne EN-standardit, joille on tehty laboratorioiden välinen testi, ja näin antaa valvonnan suorittajille oikeaa tietoa EN-standardien tilas- tollisesta luotettavuudesta.