L 32/14 Euroopan unionin virallinen lehti 6.2.2007 KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 19 päivänä toukokuuta 2004, tukiohjelmasta, jonka Italia aikoo toteuttaa siipikarja-alan yritysten hyväksi — siipikarja-alan ohjelma AIMA — C 59/2001 (ex N 97/1999) (tiedoksiannettu numerolla K(2004) 1802) (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (2007/52/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, on mainitun artiklan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa, sekä katsoo seuraavaa: I. MENETTELY Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissiolle 17 päivänä joulukuuta 1999 päivätyllä (ja 22 päivänä joulukuuta 1999 saapu- neeksi kirjatulla) kirjeellä käsiteltävänä olevasta toimenpi- teestä, jonka Italian maatalousmarkkinajärjestö AIMA (Associazione italiana dei mercati agricoli) aikoo toteuttaa siipikarja-alan hyväksi sen vuoksi, että siipikarjanlihan kulutus ja myynti vähenivät jyrkästi vuoden 1999 dioksii- nikriisin takia. Komissio pyysi Italian viranomaisilta lisätietoja kirjeillä, jotka on päivätty 18 päivänä helmikuuta 2000 (viite AGR 5073), 2 päivänä lokakuuta 2000 (viite AGR 25123), 10 päivänä tammikuuta 2001 (viite AGR 000449) ja 24 päivänä huhtikuuta 2001 (viite AGR 009825), ja Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa toimitti pyydetyt lisätiedot kirjeillä, jotka on päivätty 8 päivänä elokuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 9 päivänä elokuuta 2000), 15 päivänä marraskuuta 2000 (kirjattu saapuneeksi 21 päivänä marraskuuta 2000), 27 päivänä helmikuuta 2001 (kirjattu saapuneeksi 1 päivänä maaliskuuta 2001) ja 23 päivänä toukokuuta 2001 (kirjattu saapuneeksi 28 päi- vänä toukokuuta 2001). Komissio ilmoitti Italialle 30 päivänä heinäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa kyseisen tuen osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely. Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ('). Komissio on kehot- tanut asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä toimenpiteestä. Italian viranomaiset ovat esittäneet huomautuksensa 24 päi- vänä lokakuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (kirjattu saapu- neeksi 26 päivänä lokakuuta 2001). Komissio ei ole saanut huomautuksia kolmansilta. (1) EYVL € 254, 13.9.2001, s. 2. (6) II. YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA Oikeusperusta AIMA:n kansallinen toimenpideohjelma vuodeksi 1999. Suunnitellun toimenpiteen oikeusperusta on lain nro 610/ 82 3 8 :n 1 momentin d alamomentti, jossa AIMA:lle annetaan valtuudet ”toimittaa itse hallinnoimiensa varojen avulla ja sisäisistä markkinoista ja saatavuudesta riippuen (-..) maatalouselintarvikkeita yhdessä ulkoasiainministeriön kanssa valittuihin kehitysmaihin, sen jälkeen kun kansallista elintarvikevirastoa on kuultu”. Tausta Italian kansallinen siipikarja-alan liitto UNA (Unione nazionale dell'avicoltura) vaati Italian maatalousmarkkina- järjestö AIMA:lta markkinatukea niiden vakavien seuraus- ten vuoksi, joita dioksiinikriisi aiheutti siipikarjanlihan kulutuksen alalla. Sen jälkeen kun AIMA kieltäytyi ostamasta 17 000 tonnia myymättä jäänyttä lihaa, jonka arvo oli noin 40 miljardia Italian liiraa (noin 20 miljoonaa euroa), UNA esitti ensin (ks. 17 päivänä joulukuuta 1999 päivätty kirje), että osa siitä (11 450 tonnia) myytäisiin kehitysmaiden markki- noille edulliseen hintaan siten, että AIMA vastaisi todellisen markkina-arvon ja myyntihinnan erotuksesta (joka oli noin 20 miljardia Italian liiraa eli 50% tuotteiden käyvästä markkina-arvosta). Komission yksiköt huomauttivat (18 päivänä helmikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä), että kyseessä näytti olevan pikemminkin vientituki, jonka tarkoituksena oli kattaa yhtäältä kehitysmaissa ja toisaalta Italian markkinoilla sovellettavien siipikarjanlihan myyntihintojen välinen ero- tus (tällainen tuki ei luonteensa vuoksi soveltuisi yhteis- markkinoille, minkä lisäksi se olisi ristiriidassa maailman kauppajärjestön — yhteisölle asettamien velvoitteiden ja yhteisen markkinajärjestelyn kanssa). Tämän jälkeen Italian viranomaiset eivät enää 10 päivänä elokuuta 2000 päivätyssä kirjeessään maininneet tuen alkuperäistä tarkoi- tusta vaan väittivät, että Italian siipikarjanlihan tuottajille aiheutuneiden tappioiden voitiin katsoa johtuvan poikkeuk- sellisista tapahtumista (eikä tavanomaisista markkinaris- keistä) — ja että näin ollen — voitaisiin — soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua poikkeusta.