18.2.2004 Euroopan unionin virallinen lehti L 47/1 (Säädökset, jotka on julkaistava) EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 273/2004, annettu 11 päivänä helmikuuta 2004, huumausaineiden lähtöaineista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (9), noudattavat perustamissopimuksen 241 artiklassa määrättyä menettelyä (*), sekä katsovat seuraavaa: (1) Yhteisö hyväksyi neuvoston päätöksellä 90/611/ETY (*) Wienissä 19 päivänä toukokuuta 1988 tehdyn Yhdisty- neiden Kansakuntien — yleissopimuksen huumaus- ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan, jäljempänä ”YK:n yleissopimus”. YK:n yleissopimuksen 12 artiklan määräykset huumaus- aineiden lähtöaineiden (eli huumausaineiden tai psyko- trooppisten aineiden laittomassa valmistuksessa yleensä käytettyjen aineiden) kaupasta on pantu täytäntöön yhteisön ja kolmansien maiden välisessä kaupassa toimenpiteistä tiettyjen aineiden kulkeutumisen estämi- seksi huumausaineiden tai psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen 13 päivänä joulukuuta 1990 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3677/90 ()). YK:n yleissopimuksen 12 artiklassa määrätään aiheel- listen — toimenpiteiden — toteuttamisesta — lähtöaineiden valmistuksen ja jälleenmyynnin valvomiseksi. Tämä edel- lyttää lähtöaineiden kauppaa koskevia jäsenvaltioiden toimenpiteitä. Niistä säädetään tiettyjen huumaus- ja psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen käytettävien aineiden valmistamisesta ja saattamisesta markkinoille 14 päivänä joulukuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/109/ETY (*). Sen varmistami- EYVL C 20 E, 28.1.2003, s. 160. EUVL C 95, 23.4.2003, s. 6. Euroopan parlamentin lausunto, annettu 11. maaliskuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessa) neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 29. syyskuuta 2003 (EUVL C 277 E, 18.11.2003, s. 31) ja Euroopan parlamentin kanta, Vathstettu 16. joulukuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessa) EYVL L 326, 24.11.1990, s. 56. EYVL L 357, 20.12.1990, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1232/2002 (EYVL L 180, 10.7.2002, s. 5). EYVL L 370, 19.12.1992, s. 76. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1). seen, että yhdenmukaisia sääntöjä noudatetaan samaan aikaan kaikissa jäsenvaltioissa, on katsottu päästävän paremmin asetuksella kuin nykyisellä direktiivillä. Euroopan unionin laajentumisen yhteydessä on tärkeää korvata — direktiivi — 92/109/ETY — asetuksella, koska jokainen muutos tähän direktiiviin ja sen liitteisiin johtaisi kansallisiin täytäntöönpanotoimenpiteisiin 25 jäsenvaltiossa. YK:n huumausainetoimikunta sisällytti 35. istunnossa vuonna 1992 tekemillään päätöksillä YK:n yleissopi- muksen liitteen taulukoihin uusia aineita. Tässä asetuk- sessä olisi nyt annettava vastaavat säännökset sen varmistamiseksi, että mahdollinen laiton huumausai- neiden lähtöaineiden kulkeutuminen yhteisöön havaitaan ja että yhteisön markkinoilla sovelletaan yhteisiä valvon- tasääntöjä. YK:n yleissopimuksen 12 artiklan määräykset perustuvat kyseisten aineiden kaupan valvontajärjestelmään. Suurin osa näitä aineita koskevaa kauppaa on täysin laillista. Aineiden pakkaus- ja merkintäasiakirjojen olisi oltava riittävän selkeät. Lisäksi on tärkeää, että samalla kun toimivaltaisille — viranomaisille —annetaan — tarvittavat toimintakeinot, — kehitetään — YK:n — yleissopimuksen hengessä järjestelmiä, jotka perustuvat kiinteään yhteis- työhön asianomaisten toimijoiden kanssa sekä tietojen keruun kehittämiseen. Sassafrasöljyyn sovellettavien määräysten tulkinta vaih- telee nykyisin yhteisössä, sillä eräissä jäsenvaltioissa kyseinen öljy katsotaan safrolia sisältäväksi seokseksi ja näin ollen sitä valvotaan, kun taas toisissa jäsenvaltioissa sassafrasöljyä — pidetään luonnontuotteena eikä sitä valvota. Luonnontuotteita koskevan viittauksen sisällyttä- minen ”luokitellun aineen” määritelmään poistaa tämän tulkintaeron, ja tällöin valvonta voidaan ulottaa koske- maan myös sassafrasöljyä. Määritelmän pitäisi kattaa kuitenkin vain sellaiset luonnontuotteet, joista voidaan helposti uuttaa luokiteltuja aineita.