20.2.2008 Euroopan unionin virallinen lehti L 44/33 KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 25 päivänä syyskuuta 2007, toimenpiteistä C 47/2003 (ex NN 49/2003), jotka Espanja on toteuttanut Izar-konsernin hyväksi (tiedoksiannettu numerolla K(2007) 4298) (Ainoastaan espanjankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2008/141/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan, on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (') ja ottaa huomioon nämä huo- mautukset, sekä katsoo seuraavaa: I. MENETTELY (1) — Komissio sai maaliskuussa 2000 tietoonsa, että espanja- lainen julkinen holdingyhtiö Sociedad Estatal de Partici- paciones Industriales, jäljempänä 'SEPT, oli myöntänyt REPSOL/Gas Natural -yhtiölle, jäljempänä Repsol', kolme toimitustakuuta, jotka liittyivät kolmen kaasusäiliöaluksen rakentamiseen ja toimitukseen. Säiliöalukset oli tilattu kahdelta valtio-omisteiselta telakalta, jotka kuuluivat tuol- loin Astilleros Espanoles -yhtiöön, jäljempänä 'AESA/, ja siirrettiin sittemmin IZAR-konsernin omistukseen. AESA ja Izar olivat kokonaisuudessaan SEPIn omistuksessa. (2) — Komissio ilmoitti Espanjalle 9 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa EY:n perustamis- sopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, joka koski kyseisiä ilmoittamatta jätettyjä toimenpiteitä. (3) — Espanjan viranomaiset esittivät huomautuksia komission kirjeestä 5 päivänä elokuuta 2003 ja 22 päivänä loka- kuuta 2003 päivätyillä kirjeillä. Komissio sai huomautuk- sia yhdeltä asianomaiselta (Repsolilta) lokakuussa 2003 ja helmikuussa 2004. Huomautukset toimitettiin edelleen () EUVL € 209, 4.7.2003, s. 24. Espanjalle kommentoitaviksi. Espanja otti niihin kantaa 12 tammikuuta 2004 ja 10 päivänä toukokuuta 2004 päivätyillä kirjeillä. (4) — Komissio totesi vuonna 2004 (toisin sanoen kaasusäiliö- aluksiin liittyviä takuita käsittelevän muodollisen tutkin- tamenettelyn aloittamisen jälkeen) tekemissään kahdessa päätöksessä (?) valtiontuista, jotka eivät liittyneet tähän menettelyyn, että 864 miljoonan euron valtiontuki, jonka Espanja oli myöntänyt Izarille, ei ollut perustamissopi- muksen mukainen, ja määräsi sen perittäväksi takaisin. (5) — Espanja vetosi 5 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kir- jeessään perustamissopimuksen 296 artiklaan (?) pelas- taakseen telakan sotilasalustoiminnot konkurssilta, johon kyseinen takaisinmaksumääräys johtaisi. Myöhemmässä kirjeenvaihdossa Espanjan viranomaiset toimittivat ko- missiolle tietoja siitä, kuinka Bazänin seuraaja eli aluksia sotilaalliseen käyttöön rakentava uusi telakka, jäljempänä Navantia', toimisi, sekä korostivat kilpailuongelmien poistamiseksi antamiaan sitoumuksia ja ehdottivat tapaa, jolla ne aikoivat pitää kiinni sitoumuksistaan. (6) — Izarille osoitettujen, yhteensä 1,2 miljardin euron takai- sinmaksumääräysten (*) seurauksena yritys oli ajautunut omien varojen alijäämätilanteeseen ja oli käytännössä konkurssissa. Tästä seurasi, että Espanja asetti 1 päivänä huhtikuuta 2005 Izarin toimintaa jatkaneet siviilialuksia valmistavat telakat (toisin sanoen hieman aiemmin perus- tetun Navantian ulkopuolelle jääneet Gijönin, Sestaon, Manisesin ja Sevillan telakat) selvitystilaan ja aloitti niiden yksityistämisprosessin. II. KUVAUS TUKITOIMENPITEISTÄ (7) — Repsol teki vuonna 1999 kolmen varustamon kanssa kaasusäiliöaluksen rahtaussopimukset, joihin sisältyi yhtä ylimääräistä säiliöalusta koskeva optio kutakin varusta- moa kohden ja jotka perustuivat pitkäaikaiseen aikarah- tausjärjestelmään. () Asiat € 38/2003 ja € 40/2000. (?) Kyseisen artiklan mukaisesti jokainen jäsenvaltio ”voi toteuttaa toi- menpiteet, jotka se katsoo tarpeellisiksi keskeisten turvallisuusetu- jensa turvaamiseksi ja jotka liittyvät aseiden, ammusten ja sotatar- vikkeiden tuotantoon tai kauppaan”. () Vuonna 2004 tehtyjen kahden päätöksen lisäksi Izar oli määrätty ennen vuotta 1999 tehdyllä päätöksellä (asia C 3/99) maksamaan takaisin 111 miljoonaa euroa.