27.12.2006 Euroopan unionin virallinen lehti L 378/41 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1905/2006, annettu 18 päivänä joulukuuta 2006, kehitysyhteistyön rahoitusvälineen perustamisesta, EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 179 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä ('), sekä katsovat seuraavaa: Yhteisön ulkoisen avun tehostamiseksi on avustustoimien suunnittelulle ja toteuttamiselle tarkoitus laatia uusi sään- telykehys. Neuvoston asetuksella (EY) N:o 1085/2006 (?) perustetaan liittymistä valmisteleva tukiväline ehdokas- maille ja mahdollisille ehdokasmaille annettavaa yhteisön apua varten. Asetuksessa (EY) N:o 1638/2006 (9) on annettu yleiset säännökset eurooppalaisen naapuruutta ja kumppanuutta koskevan välineen perustamisesta (ENPI). Neuvoston asetuksella (EY) N:o 1905/2006 (*) peruste- taan rahoitusväline teollisuusmaiden ja muiden korkean tulotason maiden ja alueiden kanssa käytävää yhteistyötä varten. Asetuksella (EY) N:o 1717/2006 (5) perustetaan vakautusväline. Asetuksella (EY) N:o 1905/2006 (*) perustetaan — yhteistyötä ydinturvallisuusalalla koskeva väline (INSC). Asetuksella (EY) N:o 1905/2006 (9) perus- tetaan demokratian ja ihmisoikeuksien maailmanlaajuista edistämistä koskeva rahoitusväline. Neuvoston asetus (EY) N:o 1257/96 (?) koskee humanitääristä apua. Tällä asetuksella perustetaan kehitysyhteistyön rahoitusväline yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan suoraa tukea varten. Yhteisö noudattaa kehitysyhteistyöpolitiikkaa, jossa pyri- tään saavuttamaan köyhyyden vähentämisen, kestävän taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen sekä kehitysmaiden tasapainoisen ja vähittäisen maailmantalouteen yhdenty- misen tavoitteet. (') Euroopan parlamentin lausunto, annettu 18. toukokuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 23 päivänä lokakuuta 2006 ja Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 12. joulukuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). 2 ) EUVLL210, 31.7.2006, s. 82. ) EUVLL 310, 9.11.2006,s. 1. 4 EUVLL... *) EUVLL... 6 EUVLI.... ( | () EUVLL 327, 24.11.2006;s. 1. ( (9) () EYVLL 163, 2.7.1996,s. 1. Yhteisö noudattaa yhteistyöpolitiikkaa, jossa edistetään yhteistyötä, kumppanuuksia ja yhteisiä hankkeita yhteisön eri taloudellisten toimijoiden ja kumppanimaiden ja -alueiden välillä sekä edistetään vuoropuhelua asiaankuu- luvien alojen politiikan, talouden ja työmarkkinoiden osapuolten välillä. Yhteisön — kehitysyhteistyöpolitiikkaa ja kansainvälisiä toimia ohjaavat Yhdistyneiden Kansakuntien yleisko- kouksen 8 päivänä syyskuuta 2000 hyväksymät vuositu- hannen kehitystavoitteet, kuten äärimmäisen köyhyyden ja nälän poistaminen, sekä ne tärkeimmät kehityksen tavoitteet ja periaatteet, jotka yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat hyväksyneet Yhdistyneissä Kansakunnissa (YK) ja muissa toimivaltaisissa kansainvälisissä järjestöissä kehity- syhteistyön alalla. Jotta kehitystä koskeva politiikka olisi johdonmukaista, on tärkeätä, että kehitysmaiden ponnisteluja vuositu- hannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi tuetaan myös muiden yhteisön politiikkojen kuin kehityspolitiikan avulla — Euroopan — yhteisön — perustamissopimuksen 178 artiklan mukaisesti. Poliittinen toimintaympäristö, joka takaa rauhan ja vakauden, ihmisoikeuksien, perusvapauksien, demokra- tian ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamisen sekä hyvän hallintotavan ja sukupuolten tasa-arvon, on olen- nainen osa pitkän aikavälin kehitystä. Vakaa ja kestävä talouspolitiikka on kehityksen edellytys. Dohassa pidetyssä neljännessä Maailman kauppajärjestön (WTO) ministerikokouksessa WTO:n jäsenet sitoutuivat valtavirtaistamaan = kaupan = kehitysstrategioihin — sekä toimittamaan kehitysmaille kauppaa tukevaa teknistä apua ja avustamaan niitä valmiuksien kehittämisessä sekä toteuttamaan toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen pyrittäessä edistämään teknologian siirtoa kaupankäynnin avulla ja kaupankäyntiä varten, parantamaan suorien ulkomaisten sijoitusten ja kaupan välistä yhteyttä samoin kuin kaupan ja ympäristön välistä vuorovaikutusta, ja helpottamaan kehitysmaiden osallistumista uusiin kauppaneuvotteluihin ja neuvottelutulosten täytäntöönpanoa kehitysmaissa.