words: L 169/8 Europeiska unionens officiella tidning 29.6.2012 FÖRORDNINGAR RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 566/2012 av den 18 juni 2012 om ändring av förordning (EG) nr 975/98 om valörer och tekniska specifikationer för mynt i euro som skall sättas i omlopp EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, särskilt artikel 128.2, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande (!), med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande (?), och av följande skäl: (1) I kommissionens rekommendation 2009/23/EG av den 19 december 2008 om gemensamma riktlinjer för ut- formningen av euromyntens nationella sidor och utgiv- ningen av euromynt avsedda att sättas i omlopp (?), be- kräftad genom rådets slutsatser av den 10 februari 2009, definieras gemensamma principer för utformningar av de nationella sidorna av euromynt i omlopp och fastställs förfaranden för på vilket medlemstaterna ska underrätta varandra om utkasten till utformningar och för godkän- nande av dessa utformningar. Eftersom euromynt är i omlopp i hela euroområdet är deras nationella kännetecken en fråga av allmänt intresse. I syfte att möjliggöra deras smidiga omlopp och för att garantera rättssäkerhet och transparens är det lämpligt att de bestämmelser som  fastställs i rekommendation 2009/23/EG som avser valörerna och de tekniska speci- fikationerna för alla mynt i omlopp ges en rättsligt bin- dande form genom att integrera dem i förordning (EG) nr 975/98 (4). Euromynt har en gemensam europeisk sida och en sär- skiljande nationell sida. På den gemensamma europeiska sidan av euromyntet anges både den gemensamma valu- (!) Europaparlamentets yttrande av den 22 maj 2012 (ännu ej offent- liggjort i EUT). (2) EUT C 273, 16.9.2011, s. 2. (2) EUT L 9, 14.1.2009, s. 52. (4) EGT L 139, 11.5.1998, s. 6. (4) tans namn och myntets valör. Varken valutans namn eller myntets valör bör upprepas på den nationella sidan. Den utgivande medlemsstatens namn bör på ett tydligt sätt markeras på myntets nationella sida, så att intres- serade användare av mynten lättare kan identifiera vilken den utgivande medlemsstaten är. Randpräglingen på euromynten bör anses utgöra en del av den nationella sidan och bör därför inte innehålla någon upprepning av valören, förutom på 2-euromynten, under förutsättning att endast siffran ”2” eller termen ”euro” med användning av det relevanta alfabetet eller båda dessa används. Utformningarna av de nationella sidorna av euromynten är föremål för beslut av varje medlemsstat som har euron som valuta och bör ta hänsyn till att euromynt inte enbart är i omlopp i den utgivande medlemsstaten utan i hela euroområdet. För att säkerställa att mynt omedel- bart kan kännas igen som euromynt även från den na- tionella sidan bör motivet vara helt omgivet av unions- flaggans tolv stjärnor. För att göra det lättare att känna igen mynt i omlopp och säkerställa kontinuitet i präglingen bör medlemsstaterna endast ha rätt att ändra utformningarna av de nationella sidorna av ordinarie mynt i omlopp en gång vart fem- tonde år, utom när den statschef som avbildas på ett mynt byts ut. Detta bör dock inte påverka nödvändiga ändringar för att förhindra förfalskning av valutan. Beslut om ändringar av utformningen av de gemensamma eu- ropeiska sidorna av mynt i omlopp bör fattas av rådet och rösträtt ska förbehållas medlemsstater som har euron som valuta. Enskilda medlemsstater bör ha möjlighet att ge ut min- nesmynt för att uppmärksamma ämnen av stor nationell eller europeisk betydelse, medan minnesmynt som ges ut gemensamt av samtliga medlemsstater som har euron som valuta bör reserveras för ämnen av allra största eu- ropeisk betydelse. Den mest lämpliga valören för detta ändamål är 2-euromyntet, särskilt på grund av myntets stora diameter och dess tekniska kännetecken som ger ett adekvat skydd mot förfalskning.