words: L 12/14 Europeiska unionens officiella tidning 14.1.2012 KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 29/2012 av den 13 januari 2012 om saluföringsnormer för olivolja (kodifiering) EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisa- tion av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad marknadsordning”) (!), särskilt artikel 113.1 a, och artikel 121 första stycket a jämförd med artikel 4, och av följande skäl: (1) () 0 () () 4 Kommissionens förordning (EG) nr 1019/2002 av den 13 juni 2002 om saluföringsnormer för olivolja (2) har ändrats flera gånger (?) på ett väsentligt sätt. För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förordningen kodifie- ras. Olivolja har särskilda organoleptiska och näringsmässiga egenskaper som, i kombination med produktionskost- naden, leder till en marknad med relativt höga priser jämfört med marknaderna för de flesta andra vegetabi- liska oljor och fetter. Med anledning av denna marknads- situation är det nödvändigt att föreskriva saluföringsnor- mer med särskilda märkningsbestämmelser för olivolja utöver de bestämmelser som föreskrivs i Europaparla- mentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel ('), särskilt artikel 2 i detta. För att garantera att de saluförda olivoljorna är äkta, bör detaljhandelsförpackningarna ha en begränsad storlek och vara försedda med lämplig förslutningsanordning. Med- lemsstaterna bör emellertid kunna tillåta förpackningar med högre kapacitet om varorna är avsedda för större grupper användare. Utöver de obligatoriska varubeteckningar som föreskrivs för de olika olivoljekategorierna i artikel 118 i förordning (EG) nr 1234/2007 bör konsumenterna ges information om de sorters olivolja de finner i handeln. UT L 299, 16.11.2007, s. 1. GT L 155, 14.6.2002, s. 27. e bilaga I. GT L 109, 6.5.2000, s. 29. (5) Jungfruolja, som direkt kan saluföras kan alltefter geo- grafisk härkomst ha märkbart olika kvalitet och smak, beroende på olika jordbruksmetoder eller lokala sätt att framställa eller blanda. Detta kan leda till skillnader i pris för olja som tillhör samma kategori, vilket skapar stör- ningar på marknaden. När det gäller övriga kategorier olja för livsmedelsbruk existerar inga sådana grundläg- gande skillnader med anknytning till ursprunget, men ursprungsangivelsen på förpackningar avsedda för kon- sumenterna kan få dessa att tro att så faktiskt är fallet. För att undvika risken att marknaden för olivolja för livsmedelsbruk snedvrids är det mnödvändigt att på unionsnivå införa en obligatorisk ordning för angivande av ursprung som begränsas till olivolja av typerna ”extra jungfruolja” och ”jungfruolja” och som uppfyller be- stämda villkor. Den frivilliga ordning som genomförts fram till 2009 har visat sig vara otillräcklig för att und- vika att konsumenter vilseleds när det gäller jungfruoljans verkliga egenskaper i detta avseende. I Europaparlamen- tets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myn- digheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (?) fastställs des- sutom bestämmelser om spårbarhet, som är tillämpliga sedan den 1 januari 2005. De erfarenheter som gjorts av aktörer och administrationer på det här området har inneburit att ursprungsangivelsen kan göras obligatorisk när det gäller extra jungfruolja och jungfruolja. Det kommer att vara möjligt att fortsätta att använda redan existerande varumärken med geografiska angivelser under förutsättning att dessa varumärken sedan tidigare är officiellt registrerade i enlighet med rådets första di- rektiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om till- närmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (), el- ler i enlighet med rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om gemenskapsvarumärken (7). En uppgift om regionalt ursprung kan vara täckt av en skyddad ursprungsbeteckning (SUB) eller en skyddad geo- grafisk beteckning (SGB) enligt rådets förordning (EG) nr 510/2006 av den 20 mars 2006 om skydd av geogra- fiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jord- bruksprodukter och livsmedel (?). För att undvika att det uppstår oklarheter för konsumenterna och därmed snedvridning av marknaden bör benämningar som anger regionalt ursprung alltid omfattas av SUB eller SGB. För importerad olivolja måste de bestämmelser om ursprung som inte medför förmånsbehandling följas, vilka före- skrivs i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (?). 31, 1.2.2002, s. 1. 40, 11.2.1989, s. 1. 78, 24.3.2009, s. 1. 93, 31.3.2006, s. 12. 302, 19.10.1992, s. 1.