words: 20.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning L 72/1 I (Lagstiftningsakter) RÅDETS DIREKTIV 2010/23/EU av den 16 mars 2010 om ändring av direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt beträffande frivillig och tillfällig tillämpning av förfarandet för omvänd betalningsskyldighet på leveranser av vissa tjänster som är känsliga för bedrägeri EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV (3) — Införandet av ett sådant förfarande endast för dessa tjäns- med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, särskilt artikel 113, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande (!), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- () téns yttrande (?), i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, och av följande skäl: (1) — Enligt rådets direktiv 2006/112/EG (?) ska mervärdesskatt betalas av den beskattningsbara person som genomför transaktioner som innebär en beskattningsbar leverans av varor och tjänster. Vid gränsöverskridande transaktio- ner och för vissa inhemska högrisksektorer som bygg- näringen eller avfallsnäringen föreskrivs det dock att skyl- digheten att betala mervärdesskatt får överföras till den person åt vilken leveranserna görs. (2) — Eftersom mervärdesskattebedrägeri är en allvarlig förete- else bör medlemsstaterna få möjlighet att tillfälligt till- lämpa ett förfarande där skyldigheten att betala mervär- desskatt läggs över på den person till vilken det överförs utsläppsrätter för växthusgaser enligt definitionen i artikel 3 i direktiv 2003/87/EG (") och andra utsläpps- enheter som kan användas för att följa det direktivet. (!) Yttrande av den 10 februari 2010 (ännu ej offentliggjort i EUT). (?) Yttrande av den 21 januari 2010 (ännu ej offentliggjort i EUT). (3) EUT L 347, 11.12.2006, s. 1. (') Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen (EUT L 275, 25.10.2003, s. 32). ter, som enligt aktuella erfarenheter är särskilt känsliga för bedrägeri, i stället för att det tillämpas generellt, bör inte inverka negativt på mervärdesskattesystemets grund- läggande principer, som principen om att varje aktör i kedjan betalar en del av mervärdesskatten. Medlemsstaterna bör utarbeta en utvärderingsrapport om tilämpningen av förfarandet så att dess effektivitet kan utvärderas. För att förfarandets effekter på bedrägerier ska kunna bedömas på ett öppet sätt bör medlemsstaternas utvär- deringsrapporter bygga på kriterier som medlemsstaterna har fastställt på förhand. Vid alla sådana utvärderingar bör en entydig bedömning göras av bedrägeriernas om- fattning före och efter tillämpningen av förfarandet samt av eventuella påföljande förändringar i utvecklingen av bedrägerierna, inbegripet i fråga om leveranser av andra tjänster. Rapporten bör också innehålla en utvärdering av vilka kostnader som uppstår för beskattningsbara perso- ner när de ska följa bestämmelserna. Varje medlemsstat som har upptäckt någon förändring i utvecklingen av bedrägerierna på sitt territorium med avseende på de tjänster som omfattas av detta direktiv bör utarbeta en rapport om detta. För att alla medlemsstater ska få möjlighet att tillämpa detta förfarande är det nödvändigt med en särskild änd- ring av direktiv 2006/112/EG. Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att komma till rätta med mervärdesskattebedrägerier genom en till- fällig åtgärd som avviker från gällande unionsregler, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprin- cipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.