words: L 242/2 Europeiska unionens officiella tidning 20.9.2011 FÖRORDNINGAR KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 931/2011 av den 19 september 2011 om de spårbarhetskrav som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 för livsmedel av animaliskt ursprung (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna prin- ciper och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Eu- ropeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaran- den i frågor som  gäller livsmedelssäkerhet (!), — särskilt artikel 18.5, och av följande skäl: (1) — I artikel 18 i förordning (EG) nr 178/2002 fastställs de allmänna principerna för spårbarhet av livsmedel. Det föreskrivs att livsmedel ska kunna spåras på alla stadier i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan. Det fastställs även att livsmedelsföretagare måste kunna iden- tifiera de personer från vilka de erhållit livsmedel. Dessa företagare måste även kunna identifiera de företag som erhållit deras produkter. På begäran ska informationen göras tillgänglig för de behöriga myndigheterna. (2) — Spårbarhet behövs för att säkerställa livsmedelssäkerheten och tillförlitligheten hos konsumentinformationen. Det är särskilt viktigt att tillämpa spårbarhet på livsmedel av animaliskt ursprung för att kunna bidra till att icke säkra livsmedel avlägsnas från marknaden och därmed kunna skydda konsumenterna. (3) — För att spårbarhet av livsmedel enligt artikel 18 i förord- ning (EG) nr 178/2002 ska kunna uppnås behövs namn på och adress till både den livsmedelsföretagare som levererar livsmedlen och den livsmedelsföretagare som tar emot livsmedlen. Detta krav bygger på principen om ”ett steg bakåt — ett steg framåt”, som innebär att (!) EGT L 31, 1.2.2002, s. 1. livsmedelsföretagare måste ha ett system som gör att de kan identifiera sina direkta leverantörer och sina direkta kunder, förutom då de är slutkonsumenter. (4) — Tidigare livsmedelskriser har visat på att dokumentatio- nen inte alltid har varit tillräcklig för att möjliggöra en fullständig spårbarhet av misstänkta livsmedel. Under till- lämpningen av förordning (EG) nr 178/2002, Europapar- lamentets och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av den 29 april 2004 om livsmedelshygien (?), Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (?2) och Europapar- lamentets och rådets förordning (EG) nr 854/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda bestäm- melser för genomförandet av offentlig kontroll av pro- dukter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel (") har erfarenheterna visat att livsmedelsföreta- gare vanligtvis inte har tillgång till den information de behöver för att säkerställa att deras system för att iden- tifiering av hantering eller lagring av livsmedel är tillräck- liga, särskilt i sektorn för livsmedel av animaliskt ur- sprung. Detta har resulterat i att denna sektor har drab- bats av onödigt stora ekonomiska förluster på grund av man inte snabbt och fullständigt kunnat spåra livsmed- len. (5) — Därför bör särskilda regler för den specifika sektorn för livsmedel av animaliskt ursprung fastställas för att säker- ställa en korrekt tillämpning av kraven i artikel 18 i förordning (EG) nr 178/2002. Dessa regler bör medge (viss) flexibilitet vad gäller det format i vilket den rele- vanta informationen görs tillgänglig. (6) — Det bör särskilt lämnas ytterligare information om voly- men eller kvantiteten av livsmedel av animaliskt ur- sprung, en referens som identifierar partiet, satsen eller försändelsen, beroende på vad som är tillämpligt, en de- taljerad beskrivning av livsmedlet och avsändningsdatum. (7) — De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är för- enliga med yttrandet från ständiga kommittén för livs- medelskedjan och djurhälsa. (2) EUT L 139, 30.4.2004, s. 1. (2) EUT L 139, 30.4.2004, s. 55. (4) EUT L 139, 30.4.2004, s. 206.