words: 18.10.2011 Europeiska unionens officiella tidning L 272/1 I (Lagstiftningsakter) FÖRORDNINGAR EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1007/2011 av den 27 september 2011 om benämningar på textilfibrer och därtill hörande etikettering och märkning av fibersammansättningen i textilprodukter och om upphävande av rådets direktiv 73/44/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 96/73/EG och 2008/121/EG (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, särskilt artikel 114, (2) med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (!), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (?), och av följande skäl: (1) — Rådets direktiv 73/44/EEG av den 26 februari 1973 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kvan- titativ analys av ternära fiberblandningar (?), Europaparla- mentets och  rådets  direktiv 96/73/EG av - den 16 december 1996 om vissa metoder för kvantitativ analys av binära textilfiberblandningar (") och Europapar- (4) lamentets och rådets direktiv 2008/121/EG av den 14 januari 2009 om benämningar på textilier (?) har (!) EUT C 255, 22.9.2010, s. 37. (?) Europaparlamentets ståndpunkt av den 18 maj 2010 (EUT C 161 E, 31.5.2011, s. 179) och rådets ståndpunkt vid första behandlingen av den 6 december 2010 (EUT C 50 E, 17.2.2011, s. 1). Europaparla- mentets ståndpunkt av den 11 maj 2011 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 19 juli 2011. (3) EGT L 83, 30.3.1973, s. 1. (") EGT L 32, 3.2.1997, s. 1. () EUT L 19, 23.1.2009, s. 29. ändrats flera gånger. Med anledning av nya ändringar bör dessa rättsakter av tydlighetsskäl ersättas av en enda rätts- akt. Unionens rättsakter om benämningar på textilfibrer och därtill hörande etikettering och märkning av fibersam- mansättningen i textilprodukter är mycket tekniska till sitt innehåll, med detaljerade bestämmelser som med jämna mellanrum måste anpassas. För att undvika att medlemsstaterna måste införliva tekniska ändringar med nationell lagstiftning, och därigenom minska den ad- ministrativa belastningen på de nationella myndigheterna, och för att göra det möjligt att snabbare anta nya benäm- ningar på textilfibrer som börjar tillämpas samtidigt i hela unionen framstår en förordning som den bästa re- gleringsformen för en förenkling av lagstiftningen. För att undanröja potentiella hinder för en väl fungerande inre marknad orsakade av skiljaktiga bestämmelser i medlemsstaterna när det gäller benämningar på textil- fibrer och därtill hörande etikettering och märkning av fibersammansättningen i textilprodukter, är det nödvän- digt att harmonisera benämningarna på textilfibrer och de beskrivningar på etiketter, märkningar och i doku- ment som åtföljer textilprodukter på olika nivåer i pro- duktionen, beredningen och distributionen. De etiketterings- och märkningskrav som föreskrivs i denna förordning bör inte gälla i fall där textilprodukter läggs ut på entreprenad till personer som arbetar i hem- met eller till fristående företag som framställer produkter av tillhandahållet material utan att detta överlåts mot betalning eller där skräddarsydda textilprodukter tillver- kas av skräddare som är egenföretagare. Dessa undantag bör emellertid begränsas till transaktioner mellan perso- ner som arbetar i hemmet eller fristående företag och de personer som lägger ut arbete på entreprenad hos dem, och mellan skräddare som är egenföretagare och kon- sumenter.