words: L 304/64 Europeiska unionens officiella tidning 22.11.2011 DIREKTIV EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2011/83/EU av den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter och om ändring av rådets direktiv 93/13/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG och om upphävande av rådets direktiv 85/577/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (!), med beaktande av Regionkommitténs yttrande (?), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (?), och av följande skäl: (1) — Ett antal bestämmelser om konsumenträttigheter i avtals- förhållanden anges i rådets direktiv 85/577/EEG av den 20 december 1985 för att skydda konsumenten i de fall då avtal ingås utanför fasta affärslokaler (") och Europa- parlamentets och rådets direktiv 97/7/EG av den 20 maj 1997 om konsumentskydd vid distansavtal (7). (2) — Dessa direktiv har med hänsyn till erfarenheterna setts över i syfte att förenkla och uppdatera gällande bestäm- melser, undanröja inkonsekvenser och åtgärda oönskade (!) EUT C 317, 23.12.2009, s. 54. (2) EUT C 200, 25.8.2009, s. 76. () Europaparlamentets ståndpunkt av den 23 juni 2011 (ännu ej of- fentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 10 oktober 2011. (") EGT L 372, 31.12.1985, s. 31. () EGT L 144, 4.6.1997, s. 19. brister i bestämmelserna. Översynen visade att de två direktiven bör ersättas med ett enda direktiv. Detta direk- tiv bör därför innehålla standardbestämmelser för gemen- samma aspekter på distansavtal och avtal utanför fasta affärslokaler och inte längre bygga på en minimiharmo- niseringsstrategi som de tidigare direktiven, samtidigt som det bör vara möjligt för medlemsstaterna att behålla eller anta nationella bestämmelser med avseende på vissa aspekter. Enligt artikel 169.1 och 169.2 a i fördraget om Europe- iska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) ska unionen bidra till att uppnå en hög konsumentskyddsnivå genom åtgärder som beslutas enligt artikel 114 i fördraget. Enligt artikel 26.2 i EUF-fördraget ska den inre mark- naden omfatta ett område utan inre gränser, där fri rör- lighet för varor och tjänster samt etableringsfrihet säker- ställs. En harmonisering av vissa aspekter av distansavtal och avtal utanför fasta affärslokaler krävs för att främja en verklig inre marknad för konsumenter med en god balans mellan en hög konsumentskyddsnivå och konkur- renskraftiga företag, samtidigt som subsidiaritetsprincipen respekteras. Möjligheterna med distansförsäljning över gränserna, som borde vara ett av de mer påtagliga resultaten av den inre marknaden, utnyttjas inte fullt ut. Jämfört med den stora ökningen av den inhemska distansförsäljningen under de senaste åren har den gränsöverskridande distansförsälj- ningen ökat i begränsad utsträckning. Denna skillnad är särskilt påtaglig i fråga om näthandel, där det finns stora möjligheter till ytterligare tillväxt. De gränsöverskridande möjligheterna när det gäller avtal som ingås utanför fasta affärslokaler (direktförsäljning) begränsas av vissa fakto- rer, till exempel de skilda nationella konsumentskydds- bestämmelser som näringslivet måste rätta sig efter. Jäm- fört med ökningen av den inhemska direktförsäljningen under de senaste åren, särskilt inom tjänstesektorn (t.ex. försörjningstjänster), är antalet konsumenter som utnytt- jar denna kanal för inköp över gränserna fortfarande lågt. Med hänsyn till de ökade affärsmöjligheterna i många medlemsstater bör små och medelstora företag (inklusive