words: L 254/10 Europeiska unionens officiella tidning 29.9.2010 RÅDETS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 857/2010 av den 27 september 2010 om införande av en slutgiltig utjämningstull och om slutgiltigt uttag av den provisoriska tull som införts på import av visst slags polyetentereftalat med ursprung i Iran, Pakistan och Förenade Arabemiraten EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (nedan kal- lad grundförordningen) (!), särskilt artikel 15.1, med beaktande av det förslag som Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) lagt fram efter samråd med rådgi- vande kommittén, och av följande skäl: 1. FÖRFARANDE 1.1 Preliminära åtgärder Kommissionen införde genom  förordning (EU) nr 473[2010 (?) (nedan kallad förordningen om provisorisk tull) en provisorisk utjämningstull på import av visst slags polyetentereftalat med ursprung i Iran, Pakistan och För- enade Arabemiraten (nedan kallade de berörda länderna). Förfarandet inleddes till följd av ett klagomål som ingavs den 20 juli 2009 av Polyethylene Terephthalat Commit- tee of Plastics Europe (nedan kallad klaganden), som fö- reträder tillverkare vilka svarar för huvuddelen, i detta fall över 50 &, av unionens totala produktion av visst slags polyetentereftalat (nedan kallat PET). Som anges i skäl 15 i förordningen om provisorisk tull omfattade undersökningen av subventionering och skada perioden 1 juli 2008-30 juni 2009 (nedan kallad under- sökningsperioden). Undersökningen av tendenser av bety- delse för bedömningen av skada omfattade perioden 1 januari 2006 -undersökningsperiodens slut (nedan kal- lad skadeundersökningsperioden). I det parallella antidumpningsförfarandet införde kom- missionen genom förordning (EU) nr 472/2010 (?) en preliminär antidumpningstull på import av visst slags polyetentereftalat med ursprung i Iran och Förenade Ara- bemiraten. 1.2 Efterföljande förfarande Efter det att de viktigaste omständigheter och övervägan- den som låg till grund för beslutet att införa provisoriska utjämningsåtgärder hade meddelats (nedan kallat det pre- liminära meddelandet av uppgifter), lämnade flera berörda parter skriftliga synpunkter på de preliminära undersök- ningsresultaten. De parter som så önskade fick även möj- lighet att bli hörda. (!) EUT L 188, 18.7.2009, s. 93. (2) EUT L 134, 1.6.2010, s. 25. (2) EUT L 134, 1.6.2010, s. 4. (6) (10) Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter den bedömde som nödvändiga för de slutgiltiga slutsatserna. De berörda parternas muntliga och skriftliga synpunkter efter det preliminära meddelandet av uppgif- ter beaktades och de preliminära undersökningsresultaten ändrades där så var lämpligt i enlighet med dessa. Alla parter underrättades om de viktigaste omständighe- ter och överväganden som låg till grund för rekommen- dationen att införa en slutgiltig utjämningstull på import av visst slags polyetentereftalat med ursprung i Iran, Pa- kistan och Förenade Arabemiraten och att slutgiltigt ta ut de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den pro- visoriska tullen (nedan kallat det slutliga meddelandet av uppgifter). De beviljades även en tidsfrist inom vilken synpunkter kunde lämnas efter detta meddelande av upp- gifter. De berörda parternas muntliga och skriftliga synpunkter beaktades och undersökningsresultaten ändrades där så var lämpligt i enlighet med dessa. 1.3 Parter som berörs av förfarandet Några av de berörda parterna hävdade att urvalet av unionstillverkare inte var representativt och hade satts samman på ett inkonsekvent vis, och att skadeanalysen därför var bristfällig. Det hävdades särskilt att det inte var nödvändigt med ett stickprov, eftersom antalet tillverkare var begränsat. Det hävdades vidare att man genom att ”artificiellt” dela upp koncerner i enskilda juridiska enhe- ter utestängde några av de ledande företagen på mark- naden (Artenius, M & G Polimeri) från stickprovet, och att urvalsmetoden var inkonsekvent, eftersom stickprovet också omfattade två koncerner. Det hävdades vidare att stickprovet inte var representativt, eftersom det inte in- nehöll någon tillverkare som säljer tillräckliga mängder till ett närstående PET-bearbetningsföretag. Det påstods att institutionerna därför inte skulle kunna bedöma unionsindustrins verkliga försörjningskapacitet och inte tog hänsyn till intressekonflikterna inom unionsindustrin. Dessutom gjordes det gällande att representativiteten föll till 2846 av EU:s produktion, eftersom ett företag inte hade lämnat alla nödvändiga uppgifter och därmed inte fick ingå i stickprovet. Samma berörda parter hävdade att stickprovet inte var statistiskt representativt. När det gäller påståendet om att det inte var nödvändigt att använda ett stickprov eftersom antalet tillverkare var begränsat, bör det påpekas att 14 unionstillverkare till- hörande åtta koncerner gav sig till känna i samband med stickprovsundersökningen. På grund av det objektivt sett stora antalet samarbetsvilliga - unionstillverkare, 14