words: 31.1.2012 Europeiska unionens officiella tidning L 27/21 KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT av den 27 januari 2012 om avslutande av räkenskaperna för vissa utbetalningsställen i Tyskland och Nederländerna beträffande utgifter som finansieras av Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) avseende räkenskapsåret 2010 [delgivet med nr K(2012) 369] (Endast de tyska och nederländska texterna är giltiga) (2012/52/EU) EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansieringen av den gemensamma jord- brukspolitiken (!), särskilt artiklarna 30 och 32.8, efter samråd med kommittén för jordbruksfonderna, och av följande skäl: (1) Genom kommissionens genomförandebeslut 2011/272/EU (?) avslutades, för räkenskapsåret 2010, rä- kenskaperna för alla utbetalningsställen utom för det tyska utbetalningsstället Rheinland-Pfalz, det grekiska ut- betalningsstället OPEKEPE, det italienska utbetalningsstäl- let ARBEA och det nederländska utbetalningsstället Di- enst Regelingen. Efter det att nya uppgifter har skickats in och ytterligare kontroller utförts kan kommissionen nu fatta beslut om huruvida de räkenskaper som lämnats in av det tyska utbetalningsstället Rheinland-Pfalz och det nederländska utbetalningsstället Dienst Regelingen är fullständiga, ex- akta och sanningsenliga. Enligt artikel 10.2 första stycket i kommissionens förord- ning (EG) nr 885/2006 av den 21 juni 2006 om till- lämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1290/2005 när det gäller godkännande av utbetalnings- ställen och andra organ och avslutande av räkenskaperna för EGFJ och EJFLU (?) ska de belopp, som till följd av beslutet om avslutande av räkenskaperna i artikel 10.1 första stycket i samma förordning ska betalas in av eller betalas ut till varje medlemsstat, fastställas genom att månadsbetalningarna för det aktuella räkenskapsåret, dvs. 2010, dras av från den utgift som godkänts för samma år enligt punkt 1. Kommissionen ska dra av (!) EUT L 209, 11.8.2005, s. 1. (2) EUT L 119, 7.5.2011, s. 70. (2) EUT L 171, 23.6.2006, s. 90. det beloppet från eller lägga till det till den månatliga utbetalning som avser utgifter under andra månaden efter beslutet om räkenskapsavslutet. Enligt artikel 32.5 i förordning (EG) nr 1290/2005 ska de ekonomiska följderna av den uteblivna indrivningen efter oegentligheter bäras till 50 4 av den berörda med- lemsstaten och till 50 2 av EU-budgeten, om ingen in- drivning har ägt rum inom fyra år efter det datum då det första administrativa eller rättsliga konstaterandet av oe- gentligheterna gjordes, eller inom åtta år i de fall då indrivningen ingår i ett rättsligt förfarande i det natio- nella rättsväsendet. I artikel 32.3 i samma förordning åläggs medlemsstaterna att tillsammans med årsräkenska- perna lämna in en sammanfattande redovisning till kom- missionen av de förfaranden för återkrav som har inletts med anledning av oegentligheter. Tillämpningsföreskrifter för medlemsstaternas rapporteringsskyldigheter beträf- fande de belopp som ska återkrävas fastställs i förordning (EG) nr 885/2006. I bilaga III till den förordningen finns en förlaga till den tabell som medlemsstaterna ska lämna in under 2011. På grundval av de tabeller som medlems- staterna fyller i bör kommissionen besluta vilka de eko- nomiska följderna blir om ingen indrivning har ägt rum inom fyra respektive åtta år. Detta beslut påverkar inte framtida beslut om överensstämmelse i enlighet med artikel 32.8 i förordning (EG) nr 1290/2005. Enligt artikel 32.6 i förordning (EG) nr 1290/2005 får medlemsstaterna besluta att inte fullfölja indrivningen. Ett sådant beslut får fattas endast om de redan åsamkade och förväntade kostnaderna för indrivningen tillsammans överstiger den summa som ska drivas in, eller om det visar sig omöjligt att genomföra indrivning därför att gäldenären eller de personer som är juridiskt ansvariga för oegentligheten är oförmögna att betala, vilket har fastställts enligt den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning. Om ett sådant beslut har antagits inom fyra år efter det datum då det första administrativa eller rättsliga konstaterandet gjordes, eller inom åtta år i de fall då indrivningen ingår i ett rättsligt förfarande i det na- tionella rättsväsendet, bör de ekonomiska följderna av den uteblivna indrivningen till 100 26 bäras av EU-bud- geten. I den sammanfattande redovisning som avses i artikel 32.3 i förordning (EG) nr 1290/2005 anges de belopp för vilka medlemsstaterna beslutade att inte full- följa indrivningsförfarandena och anledningarna till detta. Beloppen belastas inte de berörda medlemsstaterna utan bärs av EU-budgeten. Detta beslut påverkar inte framtida beslut om överensstämmelse i enlighet med artikel 32.8 i förordning (EG) nr 1290/2005.