words: 30.4.2011 Europeiska unionens officiella tidning L 111/3 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 420/2011 av den 29 april 2011 om ändring av förordning (EG) nr 1881/2006 om fastställande av gränsvärden för vissa främmande ämnen i livsmedel (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 315/93 av den 8 februari 1993 om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livsmedel (!), särskilt artikel 2.3, och av följande skäl: (1) I kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 av den 19 december 2006 om fastställande av gränsvärden för vissa främmande ämnen i livsmedel (?) fastställs gränsvär- den för främmande ämnen i en rad livsmedel. Med hänsyn till de olika tolkningarna när det gäller vil- ken del av krabbor som ska analyseras för jämförelse med gränsvärdet för kadmium bör det följaktligen klar- göras att det gränsvärde för kadmium i skaldjur som fastställs i bilagan till förordning (EG) nr 1881/2006 gäller muskelkött från bihang (ben och klor) och mage. För krabbor och liknande skaldjur gäller gränsvärdet en- dast bihangen. Denna definition utesluter andra delar av skaldjur, t.ex. ryggskölden på krabbor och oätliga delar (skal, svans). Ryggskölden omfattar matsmältningsorga- nen (hepatopancreas) som man vet innehåller höga halter av kadmium. Eftersom konsumenterna i vissa medlems- stater regelbundet kan äta delar av ryggskölden kan det på medlemsstatsnivå vara lämpligt med konsumentråd om att begränsa intaget av dessa delar för att minska exponeringen för kadmium. Ett meddelande om detta har lagts ut på Europeiska kommissionens webbplats för generaldirektoratet för hälso- och konsumentfrå- gor (7). Av konsekvensskäl bör de delar av skaldjur som gräns- värdet gäller ändras i enlighet med detta för andra främ- mande ämnen (bly, kvicksilver, dioxiner och PCB samt polycykliska aromatiska kolväten). I musslor, t.ex. grönmusslor och ostron, liksom i alger kan det ske en anrikning av kadmium. Eftersom pulver av grönmussla, ostron och torkade alger säljs som kost- tillskott bör gränsvärdet för kadmium i torkade musslor (!) EGT L 37, 13.2.1993, s. 1. (2) EUT L 364, 20.12.2006, s. 5. (?) http://ec.europa.eu/food/food/chemicalsafety/contaminants/ cadmium en.htm ( ( ( ( ( ( 4 5 6 7 8 9 ) EUT ) EUT ) EUT ) EUT ) EUT ) EUT vara detsamma som det gällande gränsvärdet för torkade alger och produkter som framställts av alger. Bestämmelserna för bladbildande kål bör anpassas till bestämmelserna för andra bladgrönsaker. Bladbildande kål bör därför inte omfattas av det standardiserade gräns- värdet i punkt 3.2.15 för kadmium i grönsaker och frukt utan i stället införas i punkt 3.2.17. De standardiserade gränsvärdena för bly och kadmium i frukt och grönsaker är inte realistiska för alger, som naturligt kan innehålla högre halter. Alger bör därför medges undantag från de standardiserade gränsvärdena för bly och kadmium i frukt och grönsaker (punkterna 3.1.10 och 3.2.15). Fler uppgifter om förekomsten bör samlas in för att man ska kunna avgöra om det behövs särskilda, mer realistiska gränsvärden för bly och kad- mium i alger. Namnen på livsmedel/produktgrupper i förordning (EG) nr 1881/2006 överensstämmer inte alltid med namnen på livsmedel/produktgrupper i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 396/2005 av den 23 februari 2005 om gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i el- ler på livsmedel och foder av vegetabiliskt och animaliskt ursprung och om  ändring av rådets = direktiv 91/414/EEG ('). Eftersom det i förordning (EG) nr 1881/2006 hänvisas till de produktgrupper som förteck- nas i förordning (EG) nr 396/2005 bör dessa namn an- passas till den förordningen. Bestämmelserna om övervakning och rapportering bör uppdateras med hänsyn till de nya övervakningsrekom- mendationerna avseende etylkarbamat (7), perfluorerade alkylsulfonater (5) och akrylamid (7). Eftersom kommissio- nens beslut 2006/504/EG (?) har upphävts och ersatts av kommissionens förordning (EG) nr 1152/2009 (?) bör hänvisningen till beslut 2006/504/EG ersättas med en hänvisning till förordning (EG) nr 1152/2009. Dessutom bör det klargöras vilka uppgifter som ska rapporteras till kommissionen och vilka som ska rapporteras till Efsa. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är för- enliga med yttrandet från ständiga kommittén för livs- medelskedjan och djurhälsa, och varken Europaparlamen- tet eller rådet har motsatt sig dem. L 70, 16.3.2005, s. 1. L 52, 3.3.2010, s. 53. L 68, 18.3.2010, s. 22. L 137, 3.6.2010, s. 4. L 199, 21.7.2006, s. 21. L 313, 28.11.2009, s. 40.