words: 18.2.2012 Europeiska unionens officiella tidning L 47/69 KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT av den 17 februari 2012 om närmare bestämmelser för uppbörd av avgifter för extra koldioxidutsläpp från nya lätta nyttofordon i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 510/2011 (Text av betydelse för EES) (2012/99/EU) EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 510/2011 av den 11 maj 2011 om fastställande av utsläppsnormer för nya lätta nyttofordon som ett led i unionens samordnade strategi för att minska koldioxidutsläppen från lätta fordon (!), särskilt artikel 9.3, och av följande skäl: (1) - Om kommissionen, i enlighet med artikel 8.6 i förord- ning (EU) nr 510/2011, bekräftar och, i enlighet med artikel 10.2 i samma förordning, offentliggör att en till- verkare inte har följt bestämmelserna i artikel 4 i den förordningen, ska kommissionen i enlighet med artikel 9.1 i den förordningen ålägga tillverkaren, eller då det rör sig om en pool, den poolansvarige avgifter för extra utsläpp. (2) — Det är nödvändigt att anta närmare bestämmelser för uppbörden av dessa avgifter för extra utsläpp. (3) - Enligt artikel 9.4 i förordning (EU) nr 510/2011 ska avgifterna för extra utsläpp anses vara intäkter i Europe- iska unionens allmänna budget och tas upp och bokföras i avdelning 7 i den allmänna budgeten. Det är därför lämpligt att som metod för uppbörd tillämpa reglerna för inkassering av fordringar enligt rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (?) och kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002 av den 23 december 2002 om genomförandebestämmelser för rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 med budgetförordning för Eu- ropeiska gemenskapernas allmänna budget (?). (4) — Vid fastställandet av fordringarna i den mening som av- ses i artikel 71 i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 (!) EUT L 145, 31.5.2011, s. 1. (2) EGT L 248, 16.9.2002, s. 1. (2) EGT L 357, 31.12.2002, s. 1. bör det beaktas att kommissionen i enlighet med artikel 8.4 i förordning (EU) nr 510/2011 ska meddela tillverkaren sin preliminära beräkning av tillverkarens ge- nomsnittliga specifika koldioxidutsläpp under föregående år, specifika utsläppsmål och differensen mellan tillverka- rens genomsnittliga specifika utsläpp och dennes speci- fika utsläppsmål för det året, och tillverkaren måste i enlighet med artikel 8.5 i den förordningen få tillfälle att kontrollera dessa beräkningar och underrätta kommis- sionen om eventuella oriktigheter inom tre månader från det att denne har meddelats den preliminära beräkningen. (5) - Mot bakgrund av dels det utbyte av synpunkter som sker mellan kommissionen och tillverkaren innan tillverkarens resultat bekräftas i enlighet med artikel 8.6 och artikel 10 i förordning (EU) nr 510/2011, dels den möjlighet som tillverkaren ges att invända mot beräkningen av sitt re- sultat, bör det beaktas att kommissionen genom att be- kräfta resultatet har visat att skulden existerar och att fordran är säker i den mening som avses i artikel 71 i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002. (6) — Avgifterna för extra utsläpp ska beräknas enligt den for- mel som anges i artikel 9.2 i förordning (EU) nr 510/2011 och ska offentliggöras enligt artikel 10 i samma förordning. Fordran bör därför betraktas som lik- vid och förfallen till betalning enligt artikel 71 i förord- ning (EG, Euratom) nr 1605/2002. (7) — De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från kommittén för klimatförändringar. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Kommissionen ska inkassera avgifter för extra utsläpp som be- räknats enligt artikel 9 i förordning (EU) nr 510/2011 genom att ställa ut ett betalningskrav och en debetnota till den berörda tillverkaren i enlighet med artiklarna 71-74 i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 och artiklarna 78-89 i förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002.