words: 4.8.2010 Europeiska unionens officiella tidning L 202/5 BESLUT RÅDETS BESLUT nr 2010/430/GUSP av den 26 juli 2010 om upprättande av ett europeiskt nätverk av oberoende tankesmedjor för icke-spridning till stöd för genomförandet av EU:s strategi mot spridning av massförstörelsevapen EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 26.2 och 31.1, och av följande skäl: (1) — Den 12 december 2003 antog Europeiska rådet EU:s strategi mot spridning av massförstörelsevapen (nedan kallad EU:s strategi mot massförstörelsevapen), vars kapitel III innehåller en förteckning över de åtgärder mot sådan spridning som måste vidtas såväl inom unionen som i tredjeländer. (2) — Unionen genomför aktivt EU:s strategi mot massför- störelsevapen och verkställer de åtgärder som anges i kapitel III, exempelvis att utveckla nödvändiga strukturer inom unionen. (3) — Den 8 december 2008 antog rådet sina slutsatser och ett dokument Nya handlingslinjer för Europeiska unionen i kam- pen mot spridning av massförstörelsevapen och bärarsystem för sådana vapen (nedan kallat nya handlingslinjer), där det fastställs att spridning av massförstörelsevapen fortsätter att utgöra ett av de största hoten mot säkerheten och att politiken för icke-spridning utgör en viktig del av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. (4) — I de nya handlingslinjerna uppmanar rådet behöriga råds- konstellationer och rådsorgan, kommissionen, övriga in- stitutioner samt medlemsstaterna att göra en konkret uppföljning av det dokumentet, så att målen kan uppnås före utgången av år 2010. (5) - I de nya handlingslinjerna understryker rådet att unio- nens insats för att bekämpa spridning kan utnyttja stödet från ett icke-statligt nätverk för icke-spridning, som sam- manför utrikespolitiska institutioner och forskningscen- trum som är specialiserade på unionens strategiska om- råden och som samtidigt bygger på redan befintliga an- vändbara nätverk. Ett sådant nätverk kan utvidgas till institutioner i tredjeländer med vilka unionen för sär- skilda dialoger med anknytning till icke-spridning. (6) — Den 15-16 december 2005 antog Europeiska rådet EU:s strategi för kampen mot olaglig anhopning av och han- del med handeldvapen och lätta vapen och ammunition till dessa (nedan kallad EU:s strategi avseende handeldvapen och lätta vapen) där det fastställs riktlinjer för unionens åtgärder inom området för handeldvapen och lätta vapen. EU:s strategi avseende handeldvapen och lätta vapen ser olaglig handel och kraftig anhopning av handeldvapen och lätta vapen och ammunition till dessa som ett all- varligt hot mot internationell fred och säkerhet. (7) — EU:s strategi avseende handeldvapen och lätta vapen ut- pekar bland sina mål bl.a. att främja effektiv multilatera- lism för utveckling av mekanismer, internationella, regio- nala eller inom unionen och dess medlemsstater, mot utbudet och den destabiliserande spridningen av handeld- vapen och lätta vapen och ammunition till dessa. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 1. — För att bidra till att ett förbättrat genomförande av EU:s strategi mot massförstörelsevapen som är baserad på princi- perna om ändamålsenlig multilateralism, förebyggande och in- ternationellt samarbete med tredjeländer, upprättar detta beslut ett europeiskt nätverk bestående av oberoende tankesmedjor för icke-spridning för att främja följande mål: a) Att främja politisk och säkerhetsrelaterad dialog och den långsiktiga diskussionen om åtgärder för att bekämpa sprid- ningen av massförstörelsevapen och bärarsystem för sådana vapen inom de civila samhällena, särskilt mellan experter, forskare och akademiker. b) Att ge rådets relevanta arbetsgrupper tillfälle att rådgöra med nätverket om frågor inom icke-spridningsområdet och att möjliggöra för medlemsstaternas företrädare att delta i nät- verkets möten under ordförandeskap av företrädaren för unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhets- politik (nedan kallad den höga representanten). c) Att fungera som en användbar förbindelse mellan icke-sprid- ningsinsatser från unionen och det internationella samfundet, främst genom att avlägga rapport och/feller ge rekommenda- tioner till den höga representantens företrädare.