words: 26.7.2011 Europeiska unionens officiella tidning L 194/19 KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 725/2011 av den 25 juli 2011 om inrättandet av ett förfarande för godkännande och certifiering av innovativ teknik för att minska koldioxidutsläppen från personbilar i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 443/2009 (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 443/2009 av den 23 april 2009 om utsläppsnormer för nya personbilar som del av gemenskapens samordnade stra- tegi för att minska koldioxidutsläppen från lätta fordon (!), sär- skilt artikel 12.2, och av följande skäl: EU För att främja utvecklingen och det tidiga utnyttjandet av ny och avancerad fordonsteknik för minskade koldiox- idutsläpp, ger förordning (EG) nr 443/2009 tillverkare och leverantörer möjligheten att ansöka om godkän- nande av viss innovativ teknik som bidrar till att minska koldioxidutsläppen från personbilar. Därför är det nöd- vändigt att förtydliga kriterierna för hur man fastställer vilka tekniker som ska kunna betraktas som miljöinno- vationer enligt denna förordning. Enligt artikel 12.2 c i förordning (EG) nr 443/2009 får teknik som utgör en del av unionens integrerade tillväga- gångssätt som beskrivs i kommissionens meddelande av den 7 februari 2007 ”Resultat av översynen av gemen- skapens strategi för minskade koldioxidutsläpp från per- sonbilar och lätta nyttofordon” (?) och kommissionens meddelande av den 7 februari 2007 ”Ett konkurrenskraf- tigt motorfordonsregelverk för tjugohundratalet” (?) och har reglerats i unionens lagstiftning, eller annan teknik som är obligatorisk enligt unionens lagstiftning, inte god- kännas som miljöinnovation enligt den förordningen. Tekniken inbegriper system för övervakning av däck- tryck, däckrullmotstånd och växlingsindikatorer som om- fattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 661/2009 av den 13 juli 2009 om krav för typgod- kännande av allmän säkerhet hos motorfordon och deras släpvagnar samt av de system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för dem (') och, när det gäller däckens rullmotstånd, även Europaparlamentets UT L 140, 5.6.2009, s. 1. (2007) 19 slutlig. (2007) 22 slutlig. TL 200, 31.7.2009, s. 1. och rådets förordning (EG) nr 1222/2009 av den 25 november 2009 om märkning av däck vad gäller drivmedelseffektivitet och andra väsentliga parametrar (P). En teknik som redan har varit allmänt tillgänglig på marknaden under en tid kan inte betraktas som nys- kapande enligt artikel 12 i förordning (EG) nr 443/2009 och bör inte vara stödberättigande i egenskap av miljö- innovation. För att skapa de rätta incitamenten är det lämpligt att begränsa nivån av marknadspenetration för en teknik så att den motsvarar det nischsegment som anges i artikel 11.4 i förordning (EG) nr 443/2009 och att använda år 2009 som basnivå. Dessa tröskelvärden bör ses över senast år 2015. För att främja den teknik som har den största potentialen för att minska koldioxidutsläppen från personbilar, och i synnerhet utvecklingen av innovativ framdrivningsteknik, bör endast teknik som är väsentlig för fordonets trans- portfunktion och som avsevärt bidrar till att förbättra fordonets totala energiförbrukning vara stödberättigande. Teknik som endast bidrar till detta ändamål eller syftar till att förbättra komforten för föraren eller passagerarna bör inte kunna betraktas som en miljöinnovation. Enligt förordning (EG) nr 443/2009 kan ansökningar lämnas in av både tillverkare och leverantörer. Ansökan bör innehålla de bevis som krävs för att kriterierna för berättigande uppfylls helt, inklusive en metod för att mäta de koldioxidminskningar som uppnås med hjälp av den innovativa tekniken. Det bör vara möjligt att mäta koldioxidminskningar från en miljöinnovation med en tillfredsställande grad av nog- grannhet. Denna noggrannhet kan endast uppnås om minskningen är 1 g koldioxid/km eller mer. Om den koldioxidminskning som uppnås genom en viss teknik beror på förarens beteende eller på andra faktorer som inte kan kontrolleras av sökanden, bör denna teknik i princip inte kunna betraktas som miljöinnovation, om det inte är möjligt att på grundval av tydliga och obero- ende statistiska uppgifter göra kontrollerbara antaganden om genomsnittligt förarbeteende. () EUT L 342, 22.12.2009, s. 46.