words: 25.11.2010 Europeiska unionens officiella tidning L 309/5 BESLUT RÅDETS GENOMFÖRANDEBESLUT av den 22 november 2010 om tillstånd för Tyskland, Italien och Österrike att införa en särskild åtgärd som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG och om ändring av beslut 2007/250/EG för att förlänga giltighetstiden för Förenade kungarikets tillstånd (2010/710/EU) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, med beaktande av rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdes- skatt (!), särskilt artikel 395.1, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och av följande skäl: (1) - Genom skrivelser som registrerades vid kommissionens generalsekretariat den 3 augusti 2007, 23 december 2009 respektive den 17 februari 2010 ansökte Italien, Tyskland och Österrike om tillstånd att införa en särskild åtgärd som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG beträffande den person som är betalnings- skyldig för mervärdesskatt. Genom en skrivelse som re- gistrerades vid kommissionens generalsekretariat den 10 februari 2010 ansökte Förenade kungariket om för- längning av giltighetstiden för det tillstånd som givits genom rådets beslut 2007/250/EG av den 16 april 2007 om tillstånd för Förenade kungariket att införa en särskild åtgärd som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdes- skatt (?). (2) - Kommissionen underrättade genom en skrivelse av den 11 januari 2010 övriga medlemsstater om Tysklands an- sökan, och genom en skrivelse av den 9 mars 2010 underrättade den övriga medlemsstater om Italiens, Ös- terrikes och Förenade kungarikets ansökningar. Genom en skrivelse av den 12 januari 2010 underrättade kom- missionen Tyskland om att den hade alla uppgifter som den ansåg sig behöva för att kunna handlägga ärendet och genom skrivelser av den 11 mars 2010 underrättade den Italien, Österrike och Förenade kungariket om detta. (3) - Den person som är betalningsskyldig för mervärdesskat- ten är enligt artikel 193 i direktiv 2006/112/EG den beskattningsbara person som levererar varorna. Syftet med den avvikelse som Tyskland, Italien och Österrike ansöker om är att lägga denna skattskyldighet på den beskattningsbara person till vilken leveranserna görs, (!) EUT L 347, 11.12.2006, s. 1. (2) EUT L 109, 26.4.2007, s. 42. men endast på vissa villkor och bara i fråga om vissa varor, särskilt mobiltelefoner och integrerade kretsanord- ningar. Ett betydande antal av dem som bedriver handel med vissa varor, särskilt mobiltelefoner och integrerade krets- anordningar, undviker att betala mervärdesskatt till skat- temyndigheterna när de har sålt sina varor. Deras kunder har dock rätt att dra av ingående mervärdesskatt eftersom de kan visa upp en giltig faktura. I de mest utmanande fallen innebär denna typ av skatteundandragande att samma varor, via s.k. karusellhandel, levereras flera gånger utan att mervärdesskatt betalas till skattemyndig- heten. Genom att den person till vilken varorna levereras utses till betalningsskyldig för mervärdesskatten i dessa fall skulle avvikelsen innebära att möjligheten att ägna sig åt den formen av skatteundandragande undanröjs. Det skulle inte påverka det mervärdesskattebelopp som ska betalas. I syfte att säkerställa att avvikelsen fungerar väl samt förhindra att skatteundandragandet överflyttas till andra varor eller till detaljhandelsledet, bör Tyskland, Italien och Österrike införa lämpliga kontroll- och rappor- teringskrav. Kommissionen bör hållas underrättad om de särskilda åtgärder som antas för att kunna övervaka hur avvikelsen fungerar. Åtgärden står i proportion till de eftersträvade målen eftersom den inte är tänkt att tillämpas allmänt, utan endast på särskilda varugrupper där det finns en stor risk för skatteundandragande och där skatteundandragan- dets omfattning har givit upphov till betydande förluster av skatteintäkter. Vidare innebär användningen av ett system med omvänd betalningsskyldighet mindre risk att bedrägerierna flyttas över till detaljhandeln för va- rorna i fråga, eftersom mobiltelefoner i allmänhet tillhan- dahålls av stora telefonbolag och eftersom åtgärden till- lämpas på integrerade kretsanordningar i stadiet före in- tegrering i slutanvändningsprodukter. I princip ska tillståndet endast gälla för en kort period, eftersom det inte kan fastställas med säkerhet att målen för åtgärden kommer att uppnås, liksom det inte heller går att i förväg bedöma effekterna av åtgärden på mer- värdesskattesystemets funktion i de medlemsstater som tillämpar den eller i andra medlemsstater.