words: L 46/14 Europeiska unionens officiella tidning 19.2.2011 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 150/2011 av den 18 februari 2011 om ändring av bilaga III till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 vad gäller hägnat och frilevande vilt samt kött av hägnat och frilevande vilt (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (!), särskilt artikel 10.1, och av följande skäl: I förordning (EG) nr 853/2004 fastställs särskilda hygien- regler för livsmedel av animaliskt ursprung. Där före- skrivs bland annat krav för produktion och utsläppande på marknaden av kött av hägnat och frilevande vilt. Livs- medelsföretagarna ska se till att sådant kött släpps ut på marknaden endast om det har framställts i enlighet med avsnitten III och IV i bilaga III till den förordningen. Enligt avsnitt III i bilaga III till förordning (EG) nr 853/2004 får livsmedelsföretagarna under vissa förutsätt- ningar slakta hägnade strutsfåglar och vissa hägnade hov- och klövdjur på ursprungsplatsen med den behöriga myndighetens tillstånd. Bland dessa förutsättningar ingår att de slaktade djuren till slakteriet ska åtföljas av ett intyg som utfärdats av den livsmedelsföretagare som födde upp dem och av ett intyg som utfärdats och under- tecknats av den officiella eller godkända veterinären. Det intyg som utfärdats och undertecknats av den offici- ella eller godkända veterinären ska innehålla uppgift om datum och tidpunkt för slakten och ska styrka att besikt- ningen före slakt gett ett gynnsamt resultat och att slak- ten och avblodningen utförts på ett korrekt sätt. I rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av den 24 september 2009 om skydd av djur vid tidpunkten för avlivning (?) finns bestämmelser om avlivning av djur som föds upp eller hålls för produktion av livsmedel, (!) EUT L 139, 30.4.2004, s. 55. (?) EUT L 303, 18.11.2009, s. 1. ull, skinn, päls eller andra produkter. Enligt den förord- ningen ska företagarna se till att vissa steg i slaktproces- sen endast utförs av personer som för dessa verksamheter innehar ett kompetensbevis som styrker att de kan utföra dem i enlighet med bestämmelserna i den förordningen. Den officiella eller godkända veterinärens ständiga när- varo under slakten och avblodningen på anläggningen kan anses vara onödig om den livsmedelsföretagare som utför slakten, i enlighet med förordning (EG) nr 1099/2009, har lämplig kompetensnivå och ett kom- petensbevis för sådan verksamhet. I sådana fall bör livs- medelsföretagarna, i stället för den officiella eller god- kända veterinären, få intyga att slakten och avblodningen har utförts på ett korrekt sätt samt ange datum och tidpunkt för slakten. I avsnitt IV kapitel II i bilaga III till förordning (EG) nr 853/2004 föreskrivs dessutom att den utbildade perso- nen, så snart som möjligt efter avlivningen av storvilt, ska undersöka kroppen och alla urtagna inälvor för att leta efter tecken som kan tyda på att köttet utgör en hälso- risk. Om det vid den undersökningen inte upptäcks några onormala tecken som kan tyda på att köttet utgör en hälsorisk, om inget onormalt beteende observerats före avlivningen och om det inte finns misstanke om miljö- förorening, ska den utbildade personen fästa ett numrerat intyg på djurkroppen som anger detta. Erfarenheten av tillämpningen av dessa bestämmelser vi- sar att det är rimligt att föreskriva att intyget inte behöver fästas på djurkroppen och att intyget får omfatta flera djurkroppar, under förutsättning att en tydlig koppling mellan djurkropparna och det intyg som gäller dessa fastställs och garanteras. I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 av den 3 oktober 2002 om hälsobestämmel- ser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel (?) fastställs folk- och djurhälso- bestämmelser om insamling, transport, lagring, hantering, bearbetning och användning eller bortskaffande av ani- maliska biprodukter, så att dessa produkter inte innebär några risker för folk- eller djurhälsan. I kapitel VII i bilaga VIII till den förordningen fastställs krav vid tillverkning av jakttroféer. () EUT L 273, 10.10.2002, s. 1.