words: 6.1.2011 Europeiska unionens officiella tidning L 3/7 BESLUT KOMMISSIONENS BESLUT av den 5 januari 2011 om avslutande av undersökningsförfarandet av Brasiliens åtgärder avseende import av textilprodukter (2011/2/EU) EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 3286/94 av den 22 december 1994 om fastställande av gemenskapsförfaranden på den gemensamma handelspolitikens område i syfte att säker- ställa gemenskapens rättigheter enligt internationella handels- regler, särskilt regler som fastställts av Världshandelsorganisatio- nen (WTO) (!), särskilt artikel 11.1, och av följande skäl: A. FÖRFARANDET Den 12 januari 1998 inlämnade Febeltex (Fédération Belge du Textile) ett klagomål enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 3286/94. Enligt klagomålet hindrades försäljningen av textilpro- dukter från Europeiska gemenskapen i Brasilien av ett antal handelshinder enligt definitionen i artikel 2.1 i för- ordning (EG) nr 3286/94, bland annat ett system med icke-automatiska importlicenser och systemets utveckling i form av exempelvis obligatoriska villkor för importbe- talning och minimiimportpriser. Kommissionen beslöt, efter samråd med den rådgivande kommitté som inrättas genom förordning (EG) nr 3286/94, att det fanns tillräcklig bevisning för att moti- vera inledandet av ett undersökningsförfarande för att undersöka de rättsliga och faktiska frågorna i fallet. Kom- missionen inledde  följaktligen ett undersökningsför- farande den 27 februari 1998 (2). B. UNDERSÖKNINGSFÖRFARANDETS RESULTAT Undersökningsförfarandets slutrapport delgavs EU:s med- lemsstater vid rådgivande kommitténs möte den 9 november 1998. (!) EGT L 349, 31.12.1994, s. 71. (?) EGT C 63, 27.2.1998, s. 2. (5) I rapporten konstaterades att det brasilianska systemet med icke-automatiska importlicenser, tillämpat med ett krav på minimipris, föreföll strida mot följande bestäm- melser: a) Artiklarna 1, 3 och 5 i WTO-avtalet om importlicens- förfaranden, eftersom det a) inte tillämpades neutralt, b) inte förvaltades på ett skäligt och rättvist sätt, c) inte utgjorde ett genomförande av några med WTO förenliga restriktioner och därför inte var begränsat i fråga om räckvidd och löptid till en åtgärd det ge- nomförde, och d) fick ytterligare handelsbegränsande och snedvridande effekter på importen. Dessutom var förteckningen över produkter för vilka icke-auto- matisk licens krävdes inte offentlig, och ansökning- arna om importlicenser under minimipriset lämnades utan officiellt svar i flera månader. b) Artiklarna X.1 och X.3 i Allmänna tull- och handels- avtalet (Gatt 1994), eftersom det icke-automatiska im- portlicenssystemet inte hade offentliggjorts och inte förvaltades på ett enhetligt, opartiskt och rimligt sätt. c) Artikel XI.1 i Gatt 1994, eftersom systemet med mi- nimipriser innebar en begränsning som inte var en tull, skatt eller annan avgift och tillämpades i form av importlicenser på import av vilken vara som helst från vilken annan avtalsslutande part som helst, utan någon med WTO förenlig motivering. C. UTVECKLINGEN EFTER UNDERSÖKNINGEN Den 17 mars 1999 (?) beslöt kommissionen att inleda WTO:s förfarande för tvistlösning. Samråd inom WTO hölls den 19 november 1999. Vid det tillfället medgav Brasilien att man inte hade uppfyllt flera av sina anmäl- ningsskyldigheter enligt WTO rörande importlicenssyste- met, även om man tillbakavisade alla påståenden om minimiprissättning i samband med både utfärdande av importlicens och tullvärdering. () EGT L 86, 30.3.1999, s. 22.