words: 27.5.2011 Europeiska unionens officiella tidning L 141/1 I (Lagstiftningsakter) FÖRORDNINGAR EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 492/2011 av den 5 april 2011 om arbetskraftens fria rörlighet inom unionen (kodifiering) (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, särskilt artikel 46, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av förslaget till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (!), (4) i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (?), och av följande skäl: (1) — Rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenska- pen (?) har ändrats flera gånger på ett väsentligt sätt (). För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förord- 6) ningen kodifieras. (2) — Arbetskraftens fria rörlighet bör tryggas inom unionen. För att nå detta mål krävs att man avskaffar all diskrimi- nering på grund av nationalitet mellan arbetstagare i medlemsstaterna vad avser anställning, avlöning och an- dra arbets- och anställningsvillkor och att arbetstagarna (!) EUT C 44, 11.2.2011, s. 170. (?) Europaparlamentets ståndpunkt av den 7 september 2010 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 21 mars 2011. () EGT L 257, 19.10.1968, s. 2. (") Se bilaga I. får rätt att röra sig fritt inom unionen för att ta anställ- ning, med förbehåll för de begränsningar som är berät- tigade med hänsyn till allmän ordning, allmän säkerhet och folkhälsa. Det bör fastställas bestämmelser som gör det möjligt att uppnå det mål för den fria rörligheten som uppställs i artiklarna 45 och 46 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Fri rörlighet utgör en grundläggande rättighet för arbets- tagare och deras familjer. Arbetskraftens fria rörlighet inom unionen måste vara ett av de medel som garanterar att en arbetstagare får möjlighet att förbättra sina lev- nads- och arbetsvillkor och främja sin sociala ställning, samtidigt som den bidrar till att tillgodose medlemssta- ternas ekonomiska behov. Alla arbetstagare i medlems- staterna bör tillerkännas rätten att utöva den verksamhet de valt inom unionen. Denna rättighet bör utan diskriminering få åtnjutas av fast anställda, säsongarbetare och gränsarbetare och av dem som är verksamma i serviceyrkena. Rätten till fri rörlighet kräver, för att den objektivt sett ska kunna utövas i frihet och värdighet, att man säker- ställer lika behandling, både praktiskt och juridiskt, i allt som rör det faktiska utövandet av avlönad anställning och rätten till bostad, och likaså att hinder för arbets- tagarens rörlighet avlägsnas, särskilt när det gäller för- utsättningarna för att arbetstagarens familj ska kunna integreras i värdlandet.